גונדוקורו

ממוזער|שמאל|220px|גונדוקרו בשנת 1862, תצלום מאת אלכסנדרין טינה
האי גונדוקרו (לשעבר איסמעיליה) נמצא באקווטוריה התיכונה. האי היה תחנת מסחר בגדה המזרחית של הנילוס הלבן בדרום סודאן, 1,200 קילומטרים דרומית לח'רטום. חשיבותו הייתה בעובדה שהוא נמצא בטווח של קילומטרים ספורים מגבול הניווט של הנילוס מח'רטום במעלה הנהר. מנקודה זו נמשך המסע דרומה לאוגנדה דרך היבשה.

המיסיונר הקתולי האוסטרי איגנטיוס קנובלכר  הקים שם מיסיון ב-1852. המיסיון ננטש בשנת 1859. בשנת 1862 הפכה החוקרת אלכסנדרין טינה לאדם הראשון שצילם את העיירה. גונדוקרו היה מקום הגעתם של ג'ון הנינג ספיק וג'יימס אוגוסטוס גרנט  לאחר מסע ארוך בן שנתיים וחמישה חודשים מזנזיבר דרך מרכז אפריקה. הם הגיעו מותשים ב-13 בפברואר 1863, והיו צפויים להיפגש עם הקונסול הבריטי ג'ון פת'ריק  ומשלחת ההצלה שלו. כשפת'ריק יצא לצוד באזור הכפרי, שני החוקרים במקום התקבלו בברכה על ידי סמואל בייקר ואשתו פלורנס בייקר, שקיבלו את פניהם עם כוס תה.

אלן מורהד בספרו "הנילוס הלבן" מתאר זאת כך:

בשנת 1874 כבש צ'ארלס ג'ורג' גורדון את העיירה לטובת הח'דיו של מצרים, ובכך הבטיח את שלטונה על כל דרום סודאן.

במהלך המלחמה המהדית ב-1885 נפלה גונדוקורו לידי המורדים. לאחר דיכוי המרד ב-1898, האזור חזר לידי הבריטים, ולימים נכלל במחוז אקווטוריה של סודאן האנגלו-מצרית. גונדוקורו איבדה את חשיבותה אחרי ייסוד ג'ובה ב-1922.

ב-1910 עבר תאודור רוזוולט דרך גונדוקרו במסגרת משלחת חקר במזרח אפריקה ובמרכז אפריקה מטעם הסמית'סוניאן ולצורכי המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע בניו יורק ("המשלחת האפריקאית סמית'סוניאן-רוזוולט" ). במשלחת, שכללה חוקרי טבע וערכה מסעות ציד נרחבים, השתתף גם בנו בן ה-19, קרמיט .

ראו גם
 אקווטוריה

הערות שוליים

לקריאה נוספת
 Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Gondokoro" . Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.

קישורים חיצוניים

קטגוריה:דרום סודאן: היסטוריה