ממשל צבאי

ממשל צבאי הוא שלטונו המאורגן של צבא במרחב ובאוכלוסייה אזרחית, לאחר מלחמה וכיבוש או כהחלטה של ממשלה חוקית להעביר חלק מסמכויותיה לצבא הכפוף לה, עקב מצב חירום או משיקולים פוליטיים.

ממשל צבאי מתאפיין בקשיחות יחסית, ובשיתוף מועט (אם בכלל) של הציבור הנשלט בהחלטות השלטון. כמו כן, בממשל צבאי אין הפרדת רשויות מלאה. מאז מלחמת העולם השנייה רואה הקהילה הבינלאומית בממשל צבאי כורח בל-יגונה שנועד למצבי חירום בלבד ואשר יש לסיימו במהירות האפשרית.

ממשל צבאי בדרך כלל מבטל חלק מזכויות האדם על ידי הגבלת זכות הקניין וחופש התנועה וכן קיצור הליכים משפטיים מקובלים והחלפתם במשפט צבאי. ממשל צבאי בדרך כלל מחמיר את הענישה, ולפעמים מחמיר את נטל המיסים. במדינות רבות, הממשל הצבאי מטיל עונש מוות גם על פשעים שעליהם בדרך כלל לא מוטל עונש כזה.

במדינות רבות ממשל צבאי אוכף חוקים מיוחדים, למשל עוצר. בממשל צבאי מערכת המשפט מוכפפת לצבא, כך שגם אזרחים נשפטים בבתי דין צבאיים. ממשל צבאי עשוי להנהיג מעצרים בלא משפט, ולהשעות צווי הביאס קורפוס.

ממשלים צבאיים בארצות שונות
ארץ ישראל ומדינת ישראל
הממשל הצבאי הבריטי (1917 - 1920)

הממשל הצבאי הבריטי בארץ ישראל החל בסוף 1917 (תאריך ההתחלה המקובל הוא ה-9 בדצמבר 1917, יום כניסת אדמונד אלנבי לירושלים) ונמשך עד להקמת השלטון האזרחי עם הגעתו של הרברט סמואל ביולי 1920. ממשל זה השתדל לשמר את הסטטוס קוו, ולפיכך עיכב את יישומה של הצהרת בלפור שעוררה התנגדות בקרב הערבים. במהלך תקופת הממשל הצבאי התחלפו שלושה מושלים שונים וכולם שמרו על מדיניות זו. במהלך תקופה זו התרחשו גם מאורעות תר"פ. כמו כן, הופרדה למעשה עבר הירדן משטח המנדט העתידי, על-פי הבנות בין בריטניה למשפחה ההאשמית שמשלה בממלכת חג'אז וגורשה ממנו. ההפרדה אושרה לבסוף מבחינה משפטית בכתב המנדט שניתן לבריטניה מחבר הלאומים.

הממשל הצבאי על ערביי ישראל
שמאל|ממוזער|250px|טקס העברת השלטון בלוד מידי הממשל הצבאי לראש העיר האזרחי, 1950-1

בין 1948 ל-1966 שרר בישראל ממשל צבאי מלא באזורים שבהם מתגוררים ערביי ישראל. ממשל זה הגביל במידה רבה את חופש התנועה של ערביי ישראל ואת זכויות הקניין שלהם, ועם זאת התיר להם לבחור ולהיבחר לכנסת. ב-1963 הוקלו התקנות, בעיקר אלה הנוגעות לחופש התנועה, בעקבות קריאה ציבורית רחבה לביטול הממשל הצבאי, שבאה בין השאר לידי ביטוי בארבע הצעות חוק שהוגשו בכנסת לשם ביטולו (של המפלגות: מק"י, מפ"ם, אחדות העבודה - פועלי ציון וחירות). ב-1966 הכריז ראש הממשלה לוי אשכול על ביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל. תקנות שעת חירום שנקבעו במערכת החוקים של המנדט הבריטי נותרו בתוקפן.

הממשל הצבאי המצרי ברצועת עזה (1949 - 1967)

הממשל הצבאי המצרי שלט ברצועת עזה החל מ-1948 (רשמית מ-1949, תום מלחמת העצמאות) ועד למלחמת ששת הימים, למעט החודשים שלאחר מבצע קדש בהם החזיקה ישראל ברצועה (וכוננה בה ובסיני ממשל צבאי). הממשל הצבאי המצרי מימש את מדיניותה של ממשלת כל פלסטין שהוקמה באוקטובר 1948 על ידי הוועד הערבי העליון, אולם זו דעכה עם הזמן ופורקה כליל בסוף 1959. מצרים, בניגוד לירדן, לא ניסתה לספח את רצועת עזה לשטחה וכלל לא ניסתה לפתחו.

הממשל הצבאי בשטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים

שמאל|ממוזער|250px|חיילים בבית לחם, 1978
במהלך מלחמת ששת הימים, ביוני 1967, כבשה ישראל את יהודה ושומרון, רצועת עזה, רמת הגולן וסיני. רמת הגולן וסיני נחשבו לפני המלחמה לשטחים בריבונות סוריה ומצרים (בהתאמה), וסיפוח הגדה המערבית לירדן ב-1950 זכה להכרה בינלאומית על ידי בריטניה, עיראק, פקיסטן ומדינות נוספות, אף כי הייתה כלפיו התנגדות מצד ישראל.

בפועל, הנהיגה ישראל בכל השטחים האלה ממשל צבאי בהתאם לאמנת ז'נבה הרביעית, המסדירה את פעילות הצבא בשטחים שנתפסו במלחמה. יצאו מכלל זה מזרח ירושלים, שעליה החילה ממשלת ישראל את החוק הישראלי לפי צו בהתאם ל. רצועת עזה הייתה נתונה בממשל צבאי מצרי משנת 1949, כך שהממשל הצבאי הישראלי החליף ממשל צבאי מצרי. אזור יהודה ושומרון סופח לירדן ב-1950, ואף על-פי שישראל לא הכירה בסיפוח, היא כיבדה אותו דה-פקטו בכך ששמרה על החוק והמשפט הירדני ברוב השטח (אף זאת בהתאם לאמנת ז'נבה הרביעית). הממשל הצבאי בסיני הסתיים סופית ב-1982, עם החזרת השטח לידי מצרים במסגרת הסכמי קמפ דייוויד. הממשל הצבאי ברמת הגולן הסתיים עם קבלת חוק רמת הגולן ב-1981, חוק המורה על החלת החוק והמשפט הישראליים בשטח זה. מאז תחילת שנות ה-80 ועד 1994 פעל בשטחים אלה המנהל האזרחי, שתפקידו היה לנהל את חיי היומיום האזרחיים של התושבים המקומיים. גוף זה הורכב מפקידי ממשלה במשרדים שונים של ממשלת ישראל, אזרחים עובדי צה"ל וקצינים. הרעיון מאחורי הקמתו היה להביא אנשים בעלי ניסיון במינהל ציבורי אזרחי, שייטיבו לנהל את חיי היומיום מקציני הצבא שלא הוכשרו לכך. עם זאת, ההכרעה הסופית בעניינים השונים נותרה בידי הממשל הצבאי.

בעקבות חתימת הסכמי אוסלו בין השנים 1993–1996 הוקמה רשות פלסטינית אוטונומית בחלק מהשטח. רשות זאת קיבלה את סמכויות המנהל האזרחי, וחלק מסמכויות הממשל הצבאי. עם זאת, ברוב השטח נותר הממשל הצבאי על כנו, והוא עדיין בתוקף.

בעקבות תוכנית ההתנתקות בוטל הממשל הצבאי ברצועת עזה בתחילת ספטמבר 2005.

ארצות הברית
בארצות הברית מתיר החוק להכריז על ממשל צבאי בעתות חירום. יוצאת מכלל זה מדינת טנסי שחוקיה אינם מאפשרים להכריז על ממשל צבאי. סוגיית הנסיבות שבהן אפשר להכריז על ממשל צבאי נבחנה בבית המשפט העליון של ארצות הברית במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה. בפסיקה שהתקבלה ב-1866 קבע בית המשפט העליון כי לא ניתן לשפוט אזרחים בבתי משפט צבאיים בתוך ארצות הברית בזמן שבתי המשפט האזרחיים פעילים, ובכך הגבילו את עקרון הממשל הצבאי. ארצות הברית לא הכריזה על מצב חירום המאפשר ממשל צבאי מ-9 במרץ 1933.

קנדה
במשך שנים רבות יכלה ממשלת קנדה להפעיל ממשל צבאי באמצעות תקנה המאפשרת לה להכריז מצב מלחמה. מצב זה הוכרז שלוש פעמים, פעמיים במלחמות העולם ופעם אחת ב-1970 כנגד מהומות של תומכי התפלגות קוויבק שידועה כמשבר אוקטובר. סמכות זו הוחלפה בסמכות להכרזת מצב חירום ב-1988.

סין
חוקת סין נותנת לקונגרס הלאומי העממי את הסמכות להכריז ממשל צבאי. ב-1989 הכריז לי פנג חד צדדית על ממשל צבאי על מנת לטפל במחאות בכיכר טיין-אן-מן. צעד זה היה שנוי במחלוקת משפטית ולבסוף ב-2004 ניתנה לממשלה סמכות רשמית להכריז מצב חירום.

טיוואן
תחת שלטון הקוומינטנג חוותה טיוואן תקופה ארוכה של ממשל צבאי. מהומות 28 בפברואר 1947 הובילו להכרזת ממשל צבאי, ולאחר-מכן נומק המשך הממשל הצבאי בצורך להתגונן מפני הקומוניסטים והבדלנים באי. הממשל הצבאי בוטל בשנת 1987.

פולין
הממשל הצבאי בפולין הוכרז על ידי הממשלה הקומוניסטית ב-13 בדצמבר 1981 על מנת לבלום תנועות דמוקרטיזציה (כמו סולידריות) מלגייס אוכלוסייה ולהשתלט על השלטון. מנהיגים דמוקרטיים, בהם לך ואלנסה, נעצרו. הממשל הצבאי נמשך עד 1983. לאחר התמוטטות הקומוניזם בפולין התברר שהממשל הצבאי הוכרז בניגוד מוחלט לחוקת המדינה. החוקה מתירה לממשלה להכריז ממשל צבאי רק בין כינוסי הפרלמנט ואילו הפרלמנט היה מכונס באותה עת.

עיראק
מיד לאחר מלחמת המפרץ השנייה הקימו ארצות הברית ובריטניה ממשל צבאי בעיראק. הממשל הצבאי, שפעל בצמידות לממשל אזרחי, פעל במשך כשנה עד ה-28 ביוני 2004. במהלך זמן זה ניסה הממשל הצבאי לשקם את עיראק אולם התקפות טרור רבות לא אפשרו זאת.

ראו גם
 משטר צבאי
 מצב חירום
 הממשל הצבאי על ערביי ישראל

לקריאה נוספת
 אולריך הרברט, הממשל הצבאי הגרמני בפריז וגירוש יהודי צרפת, בתוך: הנ"ל (עורך), מדיניות ההשמדה הנאצית, 1939-1945, מחקר ופולמוס בהיסטוריוגרפיה הגרמנית החדשה, ירושלים: הוצאת יד ושם, תשס"א-2001, עמ' 151–188

קישורים חיצוניים

 תערוכה "מאה שנה להקמת המנדט הבריטיː שנים ראשונות" באתר ארכיון המדינה.

*
קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:ממשל ומדיניות