מיהאי ורשמארטי

ממוזער|שמאל|כיכר ורשמארטי בבודפשט, הונגריה
מִיהָאי וֶרֶשְמָארְטִי (בהונגרית: Vörösmarty Mihály; 1 בדצמבר 1800 – 19 בנובמבר 1855) היה משורר לירי ומחזאי הונגרי, מאבות התחייה התרבותית ההונגרית באמצע המאה ה-19. היה חבר מייסד  באגודת קישפלודי וחבר האקדמיה ההונגרית, במחלקה לפילולוגיה.

 קורות חייו 
ורשמארטי נולד ב-1800 בכפר פוסטאנייק (Pusztanyék) (כיום חלק מקאפולנאשנייק Kápolnásnyék) ליד האגם ולנצה וסקשפהרוואר, מעברו המערבי של נהר הדנובה באמצע הדרך בין בודפשט הבירה לאגם בלטון. משפחתו מקרב האצולה ההונגרית הזעירה הייתה קתולית באמונתה ודלת-אמצעים. מיהאי ורשמארטי האב  (1817-1764) היה מנהל באחוזה נייק של הרוזן פרנץ נאדשדי  ואם המשורר הייתה אנה לבית צ'אטי (Csáthy).  אחרי לימודים בבית ספר הכפר  (1811-1807) יועד מיהאי הבן ללימודי כמורה  והתחנך ב-1816-1811 בגימנסיה הציסטרצית על שם אישטוואן הקדוש בסקשפהרוואר וב-1817-1816 בגימנסייה הפיאריסטית בפשט. ורשמארטי נרשם לבסוף בלימודי משפטים  באוניברסיטת פשט והתחיל לכתוב שירי חול (רובם שירי אהבה).
מגיל צעיר עבד בחווה. אחרי 1817 כשנפטר אביו מצבה הכלכלי של המשפחה הורע מאוד ואמו נאלצה למכור את כל נכסיה. ושרשמארטי התפרנס כמורה פרטי אצל משפחת פרצל. כך הצליח לממן את המשך לימודיו. קרא יצירות מן הספרות ההונגרית ותרגומים להונגרית מהוראטיוס ויוצרים רומאים קדומים. 
הוא כתב באותה תקופה את הדרמה Salamon ("שלמה" ). התאהב אהבה נכזבת בבת הרוזן, אטלקה פרצל. 
ב-1824 קיבלו שיריו תפנית פטריוטית לאומית, בעקבות התסיסה נגד שלטון האימפריה האוסטרית, שהטילה הגבלות וצנזורה על השפה והתרבות העממית ההונגרית. באותה עת כתב ורשמארטי את האפוס הרומנטי "Zalán futása" ("מאבקו של זאלאן").

עם ייסודה של האקדמיה ההונגרית למדעים ב-1830, נבחר כחבר המחלקה הלשונית. בין 1830 ו-1843 כתב בעיקר מחזות דרמטיים. וב-1848 חבר ליאנוש אראן ולשנדור פטפי לתרגום יצירותיו של ויליאם שייקספיר להונגרית.

בתקופת המהפכה ההונגרית של 1848 נבחר כנציג יאנוקבאץ בדיאטה ההונגרית וב-1849 התמנה על ידי לאיוש קושוט לכהן כשופט בבית המשפט העליון של השלטון המהפכני. עקב דיכוי המרד ב-1849 נאלץ לצאת לגלות. כשחזר לבודפשט ב-1850, היה במצב בריאותי קשה. בשנת 1854 כתב את שירו האחרון "A vén cigány" ("הצועני הזקן"). הוא נפטר ב-1855 והלווייתו צוינה באבל לאומי.

בתו, אילונה (1846–1910), חיה לאחר מותו בביתו של המדינאי פרנץ דיאק, ב-1867 התחתנה עם קלמן סל, ראש ממשלת הונגריה (1899-1903).

 הנצחה 
כאות הוקרה לפועלו הפטריוטי, האומנותי, והאקדמי, הונצח במקומות רבים ברחבי הונגריה. 
בבירה בודפשט קרויה על שמו כיכר ורשמארטי. הכיכר ממוקמת במיקום מרכזי מאד, ומהווה את הקצה הצפוני של מדרחוב רחוב ואצי. בלב הכיכר מוצב פסל המשורר, שעוצב בשנות ה־1900 על ידי הפסלים אדה קלוש ואדה טלץ'.

בנוסף, קיים בבודפשט גם רחוב המנציח את שמו. 
בעיר סקשפהרוואר שלידה נולד, הוקמו פסל שלו, וגם תיאטרון הנושא את שמו
רחובות נקראו על-שמו גם בערים בדברצן, ובפץ', וכיכר בעיר קצ'קמט.
ב־5 במאי 1937 הנפיק הדואר ההונגרי בול עם דיוקנו.
בול נוסף הונפק ב־28 ביולי 1955, בימי המשטר הקומוניסטי, בסדרה מוקדשת למשוררים

קישורים חיצוניים



 ערך אנציקלופדי על ורשמארטי באנציקלופדיית האישים ההונגרית 



קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:מחזאים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:חברי אגודת קישפלודי
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים הונגרים
קטגוריה:ילידי 1800
קטגוריה:נפטרים ב-1855