אמות (מיתולוגיה)

אמות היא מפלצת מהמיתולוגיה המצרית. פירוש שמה הוא "זוללת המתים". (אמות במצרית: עמ=לבלוע, מות=מוות, מילולית: "הבולע את המתים" )

אמות היא הכלאה בין תנין, אריה והיפופוטם - שלושת בעלי החיים "אוכלי האדם" הגדולים ביותר שהיו ידועים למצרים הקדמונים. תפקידה היה לאכול את אלה שנשפטו על מעשיהם הרעים וקיבלו גזר דין מוות.

שקילת הלב
ספר המתים היה אוסף של כתבי קבורה ששימשו להדרכת המתים לדואת, העולם התחתון המצרי. תהליך משפט המתים תואר בפרק 125. שליט הדואת, אוסיריס, ניהל את המשפט. תיאורי הממלכה החדשה של סצנה זו התרחשו בהיכל שתי האמיתות. אנוביס, שומר המאזניים, הוביל את המתים לעבר מאזני השקילה. אמות התמקמה קרוב לסולם, ממתינה לתוצאות. ואילו תחות, אל החרטומים והשיפוט, היה רושם את התוצאות. לב המת נשקל כנגד נוצת המאעת אלת האמת. נוצת המאעת סימלה את האיזון, והאמת צריכה להיות נוכחת במהלך החיים. הלב או איב, ייצג את נשמתו של האדם והיה המפתח לנסיעה לארו, גן העדן המצרי.

בפרק 125 של ספר המתים, הנפטר מקבל סדרה של הצהרות לדקלם במשפט המתים. הצהרת החפות הייתה רשימה של 42 חטאים שהמנוח היה חף מפשע מלבצע. ההצהרה לארבעים ושניים האלים והנאום לאלים נאמרו ישירות לאלים, והכריזו על טוהר הנפטר ונאמנותו.

לאחר אמירת ההצהרות, ליבו נשקל. אם הלב שקל פחות מנוצת המאעת, נקבע שהנפטר טהור. תחות רשם את התוצאה ואוסיריס אפשר למתים להמשיך במסעם לעבר גן העדן המצרי וחיי נצח. אם הלב היה כבד מהנוצה, הנפטר נחשב טמא. אמות הייתה טורפת את ליבם, מותירה את המת ללא נשמה. המצרים הקדמונים האמינו שהנשמה תהפוך לחסרת מנוחה לנצח, ותמות מוות שני. במקום לחיות בארו, האדם חסר הנשמה היה תקוע בדואת.

אמות מתוארת לעיתים קרובות יושבת בתנוחה כפופה ליד המאזניים, מוכנה לאכול את הלב. המצרים הקדמונים נקברו עם עותק של ספר המתים, מה שהבטיח שהם יצליחו במשפט המתים. כך, אמות תיוותר רעבה ללא לבבות לאכול, והמתים המקודשים יצליחו לעקוף את אגם האש, המופיע בפרק 126 של ספר המתים.

קישורים חיצוניים

 אמות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה לילדים (באנגלית)

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיתולוגיה מצרית