רבי חנניא בן עקביא

רבי חנניה (או חנינה) בן עקביה היה תנא בדור הרביעי.

רבי חנניא בן עקביא שמר בזכרונו שמועות עתיקות בהלכה, אותן מסר לחבריו התנאים. כך הוא למשל הוא מוסר גרסה שהייתה בידו למחלוקת בין רבן גמליאל לחכמים, ומסר קבלה שהייתה בידו לפרש הלכה בדיני טומאה וטהרה, שעל כך אמר רב יהודה בשם רב: "לעולם אל ימנע אדם עצמו מבית המדרש ואפילו שעה אחת. שהרי כמה שנים נשנית משנה זו בבית המדרש ולא נתגלה טעמה. עד שבא ר' חנינא בן עקביא ופירשה". לפי פרשנותו של היימן, רב שהה במקום באותה שעה, ומכאן עדותו. כאשר דנו החכמים אודות האיסור לטלטל מי חטאת בספינה עקב מעשה שהיה שנמצאה טומאה במי החטאת, מסר רבי חנניא בן עקביא קבלה שהייתה בידו שאסרו "רק בירדן ורק בספינה", כדוגמת המעשה שהתרחש.

תקנותיו בטבריה
רבי חנניא בן עקביא התיר שלושה דברים לאנשי טבריה:
התיר לשאוב מים מהכנרת למרפסת הפתוחה מעליה, שיש בה שטח של לפחות ד' על ד' אמות, והנקב הוא לפחות ד' על ד' טפחים, אפילו ללא מחיצה מיוחדת לנקב, היות שרואים חלק מהמרפסת כאילו הוא מכופף ונעשה כמחיצה לנקב, בדומה להיתר בספינה.

סיבת דין מיוחד זה היא שלשפת הכנרת הייתה כעין מחיצה ('אוגנים') ויש היכר לכך שהיא כרמלית, ולכן די בתיקון קל. דין זה הוא דעת יחיד, ואינו להלכה כיום.
התיר לטמון פירות בפסולת של קטנית דקה שלחה בטל, ואין לחשוש שברטיבות נעשו הפירות מוכשרים לקבל טומאה, מכיוון שאנשי טבריה היו עסוקים במלאכתם כל היום, ידוע שהסיבה שהם טמנו את הפירות בחול הוא כדי לחסוך זמן מיותר ולא מכיוון שהם רצו להרטיב אותן, ועל פי ההלכה אין פירות נעשים מוכשרים לקבל טומאה אלא אם נרטבו מרצונם של הבעלים.
התיר להסתפג בשבת במגבת, ואין לחשוש שמא יסחוט אותה, מכיוון שאין אדם מקפיד על ניקיון המגבת המיועדת לשימוש מיוחד זה.

חבריו
הוא דן בהלכה עם רבי מאיר, רבי יהודה ורבי יוסי. בשעת אבלו של רבי יהודה על מות בנו, שימש רבי חנניא כמעין מתורגמן, כאשר רבי יהודה לוחש באוזנו (מפני האיסור על האבל ללמד תורה), ורבי חנניא משמיע בקול.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:הדור הרביעי לתנאים
קטגוריה:תלמידי רבן גמליאל דיבנה