דיוויזיית הפאנצר אס אס פרונדסברג

דיוויזיית פאנצר אס אס העשירית 'פרונדסברג' (גרמנית: Frundsberg) הייתה דיוויזיה משוריינת של הואפן אס אס, כחלק מצבא גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה בעיקר כדי לשרת במערב אירופה, אך בהמשך המלחמה שירתה ברוב זירות הקרבות באירופה.

היסטורית שירות
הדיוויזיה הוקמה ב-2 בינואר 1943 כדיוויזיית עתודה לקראת ההתקפה הצפויה של בעלות הברית. למשך תקופה מסוימת נקראה הדיוויזיה על שם קרל הגדול (Karl der Große), אך דיוויזיית אס אס של מתנדבים צרפתים לקחה את השם, לכן השתמשה הדיוויזיה בשם פרונדסברג (Frundsberg) במקום. הכינוי 'פרונדסברג' הגיע משמו של אביר גרמני מהמאה ה-16 בשם גאורג פון פרונדסברג. הדיוויזיה הוקמה תחילה בתור דיוויזיית חיל רגלים משוריין (פאנצרגרנדיר), עד שבאוקטובר 1943 שונה יעודה לדיוויזיית שריון (פאנצר).

חזית המזרח ונורמנדי
במרץ 1944, נשלחה הדיוויזיה יחד עם דיוויזיית 'האחות' שלה, דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית, לחזית המזרחית. בתחילת אפריל כשהיא במחסור בטנקים הצטרפה הדיוויזיה לקרבות בלימה באזור טרנופול, כנגד התקפת הענק הסובייטית. הדיוויזיה השתתפה בקרבות קשים באזור עד 12 ביוני, כאשר הוצא קורפוס פאנצר אס אס השני מהקרבות יחד עם הדיוויזיה (שהייתה חלק ממנו), והכוחות נשלחו כולם לצרפת להילחם בפלישת בעלות הברית בנורמנדי.

מאחר שבעלות הברית נחתו בנורמנדי ב-6 ביוני 1944, כאשר הגיעה הדיוויזיה העשירית לצרפת, היה המרחב האווירי ברובו בשליטת בעלות הברית. לבסוף הגיעה הדיוויזיה לחזית המערבית רק ב-25 ביוני, כאשר היא נשלחה לאגף השמאלי (הצפוני) של התקדמות בעלות הברית, שם היא נכנסה לניסיון הבלימה כנגד הכוחות הבריטים. ב-26 ביוני, כחלק מהניסיון הבריטי לכבוש את קאן, יצאו הבריטים במבצע אפסום כאשר הדיוויזיה העשירית הייתה בין הכוחות הגרמנים שהצליחו לבלום את התקדמות הבריטים. במהלך המבצע, הדיוויזיה ניהלה לחימה קשה סביב 'גבעה 122' וספגה אבדות קשות. ב-10 ביולי, יצאו הבריטים במבצע ג'ופיטר בניסיון לכבוש יעדים אסטרטגיים בסביבת העיר קאן, ביניהם אזור 'גבעה 122'. השליטה בחלקי הגבעה נעה בין הצדדים מספר פעמים תוך אבדות קשות לשני הצדדים, לבסוף השליטה בגבעה נותרה בידי הגרמנים והבריטים הצליחו להחזיק בגזרה את 'גבעה 113'. מתחילת הלחימה איבדה הדיוויזיה כ-2,000 חיילים ובסוף החודש הוצאה מהחזית לתקופת ארגון והתרעננות קלה.
למרות שברמה הטקטית, שני המבצעים נכשלו בהשגת יעדיהם, ברמה האסטרטגית המבצעים הבריטים ריתקו שבע דיוויזיות גרמניות בחזית הצפונית מה שאפשר לאמריקאים מרחב תמרון בדרום לכיבוש קרנטן ויעדים נוספים.

ב-2 באוגוסט, חזרה הדיוויזיה ללחימה באזור 'גבעה 188' שם היא הצליחה לבלום את כיבוש הגבעה בידי הבריטים. ביום למחרת כבשה הדיוויזיה גם את 'גבעה 301' כדי לבלום את ההתקדמות הבריטית באזור, אך כבר ב-6 באוגוסט הדיוויזיה הוצאה מהקרב ונשלחה במקום לאזור שנדול. הדיוויזיה כבשה שתי נקודות אסטרטגיות באזור; 'גבעה 242' ו-'גבעה 224', אך נטשה נקודות אלו תחת לחץ הפגזות ותקיפות אוויריות.

בהמשך חודש אוגוסט, עברה הדיוויזיה לבלימת הכוחות האמריקאים בדרום, באזור מורטיין שם שימשה עתודה לכוחות הגרמנים וניהלה קרבות בחזית. ב-19 באוגוסט מצאה עצמה הדיוויזיה במרכז 'כיס פאלז' אך הייתה בין היחידות שהצליחו להיחלץ מהכיתור, היא עשתה זאת בין 25 - 27 באוגוסט.

הולנד
לאחר הקרבות בצרפת הוצאה הדיוויזיה, יחד עם דיוויזיית האס אס ה-9 להתאוששות בהולנד, באזור שנתפס כשקט ומרוחק מהקרב. בתחילת ספטמבר מנתה הדיוויזיה לא יותר מ-10 טנקים ו-20 תומ"תים. הדיוויזיה נערכה באזור ארנהם ולמרות שהפאנצרים שלה זוהו בתצלומי האוויר  שצולמו לקראת מבצע מרקט גארדן, קצין המודיעין הראשי של פילדמרשל מונטוגומרי שפיקד על ההתקפה התעלם מהמידע.  למרות ההלם מנחיתת הצנחנים הבריטים והנחיתות בכח אדם, הוכיחו  הגרמנים כי כושר הלחימה והמיומנות שלהם לא נפגעו. מג"ד הסיור של הדיוויזיה הבין מייד את כוונות הבריטים ופתח בסדרת התקפות על הגשר המרכזי בארנהם. המחסור באמצעי נ"ט אפשר לכח השריון הגרמני הקטן לאגף ולשלוט על מבואות הגשר ולמעשה להכשיל את כל תוכנית המתקפה האנגלית.
הקרב הוא דוגמה קלאסית לכושר ההתאוששות יוצא הדופן של הצבא הגרמני בסוף מלחמת העולם השנייה. 
הקרבות תועדו בספר "גשר אחד רחוק מדי" ובסרט שנעשה עליו "גשר אחד רחוק מדי" (1977).

קרבות אחרונים
בינואר 1945 לחמה הדיוויזיה במהלך מבצע נורדווינד וניסתה לחבור לכוחות הלכודים בכיס קולמר, ולאחר מכן הועברה לחזית המזרחית, שם לחמה בתחילה בפומרניה ובברנדנבורג, ולאחר מכן בצ'כוסלובקיה. בתחילת מאי נסוגה ונכנעה לכוחות האמריקניים.

תקופות ואזורי לחימה
שמאל|ממוזער|250px|מפקד הדיוויזיה היינץ הרמל, פברואר 1945.
 צרפת (ינואר 1943 - מרץ 1944)
 האזור הדרומי בחזית המזרחית (מרץ 1944 - אפריל 1944)
 פולין (אפריל 1944 - יוני 1944)
 צרפת (יוני 1944 - ספטמבר 1944)
 בלגיה והולנד (ספטמבר 1944 - אוקטובר 1944)
 מערב גרמניה (אוקטובר 1944 - פברואר 1945)
 דרום-מערב גרמניה (פברואר 1945 - מרץ 1945)
 מזרח גרמניה וצ'כוסלובקיה (מרץ 1945 - מאי 1945)
 8 במאי 1945: כניעה לרוסים ופירוק הדיוויזיה.

מפקדים
 מיכאל ליפרט (1 בפברואר 1943 - 15 בפברואר 1943)
 לותר דבס (15 בפברואר 1943 - 15 בנובמבר 1943)
 קרל פון פישר-טרויינפלד (15 בנובמבר 1943 - 27 באפריל 1944)
 היינץ הרמל (27 באפריל 1944 - 28 באפריל 1945)
 פרנץ רסטל (28 באפריל 1945 - 8 במאי 1945)

משרתים בולטים ביחידה
הסופר הגרמני גינטר גראס גויס ליחידה בנובמבר 1944 בהיותו בן 17, ושירת בה כטנקיסט. הוא נפצע במהלך פעילות מבצעית באפריל 1945 ובהיותו בבית החולים נלכד בשבי בעלות הברית. עובדת שירותו של גראס בוואפן ס"ס לא הייתה ידועה לציבור עד 2006. 
לקריאה נוספת
 Williamson, Gordon, The Waffen-SS (2): 6. to 10. Divisions, Oxford: Osprey Publishing, 2004.

קישורים חיצוניים

 תיאור היסטורית הדיוויזיה באתר וואפן אס-אס 
 תיאור היסטורית הדיוויזיה באתר 'פלדגראו' 

הערות שוליים

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
אס אס 10