פלונגה

פּלוּנגֶה (בליטאית: Plungė; ביידיש: פלונגיאן) היא עיר בליטא במחוז טלז, בת כ־17,500 תושבים. לפני מלחמת העולם השנייה התקיימה בעיר קהילה יהודית גדולה, אך כולה נרצחה במהלך השואה.

 היסטוריה 
משוער כי היישוב הוקם בין המאה ה-1 למאה ה-5 לספירה. היישוב הוקם על אדמות יער סמוגיטיה. מהמאה ה-14 ועד אמצע המאה ה-16, פלונגה הייתה חלק ממחוז גנדינגה כיישוב מן השורה. מאוחר יותר, אוכלוסיית פלונגה החלה לגדול מהר יותר ועלתה על אוכלוסיית גנדינגה. בשנת 1567 הוזכרה פלונגה לראשונה כעיר. העיר הייתה חלק מדוכסות סמוגיטיה בדוכסות הגדולה של ליטא בתוך חבר העמים הפולני-ליטאי.

ב-13 בינואר 1792 הוענקו לפלונגה זכויות מגדבורג (זכויות ממשל עצמי שניתנו לתושבי ערים רבות ברחבי מזרח אירופה). משנת 1806 ועד 1822 היא הייתה שייכת לפלטון זובוב. עם פטירתו עברה הבעלות למשפחת אוגינסקי ובשנת 1879 הם בנו בעיר ארמון ששרד עד ימינו.

ב-1925, בתקופת בין המלחמות הוקמה גימנסיה, וב-1932 הונח קו מסועף של הרכבת. ב-1933 נחנכה הכנסייה הקתולית הנוכחית. ב-1939 הוקם בית החולים פרטיו החלו לפעול בעיר מחלקת יולדות ומחלקת כירורגיה.

במהלך שנות העצמאות של ליטא הכלכלה של פלונגה התבססה על המפעל לייצור סיבי פשתן וכותנה Kučiskis – Pabedinskiai וגם על פעילותם של אנשי עסקים יהודים ומוצרים חקלאיים מתוצרת חקלאים מזאמוט.

לאחר מלחמת העולם השנייה והכיבוש הסובייטי, פלונגה החלה לצמוח במהירות - העיר מנתה 7,400 תושבים בשנת 1950, ועד 1990 היו בה כ-23,300 תושבים. במהלך שנות הכיבוש הסובייטי הפכו הליטאים לרוב תושבי העיר. על פי החלטת הממשלה משנת 1963, פלונגה הייתה אמורה להפוך למרכז אזורי עם תעשייה חזקה. עם זאת, תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל שכן התברר כי לעיר אין מספיק משאבי מים. עם זאת כמה חברות כן הוקמו בפלונגה. אולם רובן פשטו את הרגל לאחר הכרזת העצמאותה של ליטא.

הסמל של פלונגה אושר בצו הנשיא ב-6 ביוני 1997."1312 DÄ—l PlungÄ—s miesto herbo patvirtinimo". e-seimas.lrs.lt. Retrieved January 27, 2019. בשנת 2009 נבחרה לבירת התרבות של ליטא.

 יהודי העיר 
יהודי ליטא היו פעילים בממשלת העיירה והיוו כמחצית מתושביה של פלונגה ערב השואה.

במהלך המרד בליטא ביוני 1941, והפלישה הגרמנית במסגרת מבצע ברברוסה, נכבשה פלונגה על ידי הכוחות הגרמניים ב-25 ביוניThe United States Holocaust Memorial Museum Encyclopedia of Camps and Ghettos, 1933–1945, Geoffrey P. Megargee, Martin C. Dean, and Mel Hecker, Volume II, part B, pages 1105.. לאומנים ליטאים, בראשות יונאס נוריקה,Die Mörder werden noch gebraucht“, Der Spiegel, Von Leonid Olschwang, 23 April 1984הקימו השתלטו בכוח והקימו משטר מקומי . זמן קצר לאחר כיבוש העיירה כוחות גרמניים רצחו 60 צעירים יהודים, שהואשמו על ידי הליטאים בהיותם כוח עורפי של הצבא האדום. ב-26 ביוני 1941, למחרת הגעת הגרמנים לפלונגה, העבירו כוחות ליטאיים את יהודי העיירה לגטו מאולתר באלימות קשה, עינויים ורצח. על חלקם נכפו עבודות פרך. ב-13 או 15 ביולי אירע טבח פלונגה. הלאומנים הליטאיים ריכזו יהודים - גברים, נשים וילדים לתעלות ליד הכפר קאוזנאי וירו בהם. מתוך 1,700 היהודים שחיו בפלונגה ב-1939, מעטים מאוד שרדו. אלה שבכל זאת שרדו, היו לא פעם יהודים שגורשו על ידי הסובייטים לפני השואה. אתרי זיכרון לאירועי 1941 נמצאים בעיר ובסביבתה."Holocaust Atlas of Lithuania: MASS MURDER OF THE JEWS FROM PLUNGĖ". www.holocaustatlas.lt. Retrieved January 27, 2019."Holocaust Atlas of Lithuania: MASS MURDER OF THE JEWS IN PLUNGĖ CEMETERY". www.holocaustatlas.lt. Retrieved January 27, 2019."Holocaust Atlas of Lithuania: MASS MURDER OF THE JEWS NEAR JOVAIŠIŠKĖ". www.holocaustatlas.lt. Retrieved January 27, 2019. ניצול השואה והפסל היהודי יעקב בונקה היה אחד מיהודי העיירה הבודדים ששרדו את המלחמה.

לאחר המלחמה חזרו כמה עשרות מיהודי פלונגיאן לעיר והקימו בה קהילה קטנה. בערב ראש השנה ה'תשי"ט (1958) נערך פוגרום ביהודי העיר.

בין האישים שנולדו בעיירה - הרב יוסף יוזל הורוביץ, 'הסבא מנובהרדוק'.

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

*
קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:מחוז טלז
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום