מכתב איינשטיין-סילארד

מכתב איינשטיין-סילארד הוא מכתב שנשלח על ידי הפיזיקאים אלברט איינשטיין ולאו סילארד לנשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ב־2 באוגוסט 1939. המכתב, שנכתב ברובו על ידי סילארד תוך התייעצות עם ידידיו הפיזיקאים ההונגרים אדוארד טלר ויוג'ין ויגנר, המליץ בפני הנשיא על פיתוח פצצת ביקוע גרעיני על ידי ארצות הברית, ופתח שרשרת אירועים שהביאה בסופו של דבר לפרויקט מנהטן, ולהטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי.

רקע
ממוזער|שמאל|400px|המכתב
במהלך שנות השלושים של המאה ה-20, ובייחוד לקראת סוף העשור, היגרו פיזיקאים רבים מאירופה לארצות הברית. בין פיזיקאים אלו היו גם סילארד, טלר וויגנר. סילארד, שחזה את אפקט תגובת השרשרת עוד לפני שאוטו האן וליזה מייטנר הוכיחו בניסוי שתגובה כזו אפשרית, דאג מאוד מהאפשרות שגרמניה הנאצית תפתח נשק ביקוע, ושוחח על כך עם טלר וויגנר. חששותיהם עוד התגברו כשגרמניה, פולין והונגריה חילקו ביניהם את צ'כוסלובקיה, משום שרוב מרבצי האורניום שהיו ידועים באותו הזמן באירופה נמצאו בארץ זו.

השלושה החליטו לנסח מכתב לנשיא ארצות הברית להזהיר מפני סכנה זו, וכן כדי להמליץ שארצות הברית תפתח בתוכנית לפיתוח נשק ביקוע בעצמה. כיוון ששלושתם היו מהגרים חדשים, ולמרות היותם פיזיקאים חשובים, הם לא היו ידועים מחוץ לחוגי האקדמיה. הם העלו לפיכך את הרעיון שהמכתב ישלח על ידי המדען והפיזיקאי הידוע ביותר בעולם, אלברט איינשטיין, וכך יזכה לסיכוי טוב יותר להגיע לידי הנשיא. סילארד, שהיה תלמידו של איינשטיין בשנות העשרים (הם אף רשמו פטנט ביחד) כתב את המכתב, ונסע לאוניברסיטת פרינסטון לדבר עם איינשטיין. הוא הציג לפני איינשטיין את כל המידע שהיה בידיו בנוגע למצב חקר הגרעין באירופה, וכן את חששותיו לגבי מרבצי האורניום בצ'כוסלובקיה, ואיינשטיין השתכנע לחתום על המכתב.

תוכן המכתב
ארבע הפסקאות המרכזיות במכתב

מסירת המכתב והקמת הוועדה המייעצת לאורניום
ממוזער|שמאל|250px|מכתב התשובה של רוזוולט לאיינשטיין
איינשטיין חתם על המכתב ב־2 באוגוסט וזה נמסר לכלכלן  כדי שימסור אותו לרוזוולט. המסירה התעכבה משום שרוזוולט היה עסוק עם תוצאות פלישתה של גרמניה הנאצית לפולין. המכתב נמסר לרוזוולט ב־11 באוקטובר, ולאחר שרוזוולט שמע מזקס את תמצית המכתב, הקים את . הוועדה בראשות , ראש מכון התקנים הלאומי, התכנסה ב־12 באוקטובר, והוקצב סכום של 6000 דולר לצורך ניסויים בנייטרונים על ידי פרמי באוניברסיטת שיקגו.

הצעדים הבאים
הוועדה המייעצת לאורניום לא קידמה במרץ את נושא פיתוח הנשק, ושני ארגונים אחרים המשיכו במשימה: "הוועדה הלאומית למחקר ביטחוני" ו"המשרד למחקר ופיתוח מדעי", עד שב-1942 חקר תגובת השרשרת עבר ל-Manhattan Engineering District - MED, שם הקוד של פרויקט מנהטן.

איינשטיין עצמו לא השתתף בחקר הגרעין, ולדברי לינוס פאולינג התחרט על שהסכים לחתום על המכתב, בגלל השימוש שנעשה בפצצת האטום כנגד אוכלוסייה אזרחית. איינשטיין הצדיק את חתימתו בכך שהסכנה שגרמניה הנאצית תגיע ראשונה לפצצה גרעינית עולה בהרבה על הנזק שנגרם.

ראו גם
 פרויקט מנהטן
לקריאה נוספת
 המכתב בשלמותו


קישורים חיצוניים

הערות שוליים

איינשטיין-סילארד
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ארצות הברית
קטגוריה:פרויקט מנהטן
קטגוריה:1939 בארצות הברית
קטגוריה:אלברט איינשטיין