בן ציון ליטנר

בן ציון ליטנר (14 במרץ 1927 – 25 במרץ 2012) היה חייל צה"ל שזכה לאות גיבור ישראל.

 ביוגרפיה 
ליטנר נולד ב-1927, בן למלכה ולחיים, באודסה שבברית המועצות. בתקופת מלחמת העולם השנייה הצטרף אל פלוגת פרטיזנים ועמה השתתף בפעולות התקפה והגנה והשתתף במתקפה על מחנה ריכוז.

הוא עלה לארץ ישראל ב-1946 והתיישב באשדות יעקב, התגייס לחי"ש עמק הירדן ואחר כך לחטיבת גבעתי. בקרב על משטרת עיראק סווידאן במלחמת העצמאות השתתף כמפקד חוליה ובעוד החיילים נלחמו להכניע בונקר שמנע מהם להתקרב לבניין המשטרה, הסתער ליטנר קדימה והשליך מספר רימוני יד שחיבר יחד לבונקר. בטרם נהרגו יושביו הותקף בסכינים ונפצע אנושות מדקירות בגופו, עיניו נפגעו והוא שותק בחצי פנים. על מעשה זה הוענק לליטנר ביום העצמאות הראשון למדינה אות גיבור ישראל ובו נכתב:

פציעתו מנעה ממנו להתמיד בעבודה והוא אושפז לסירוגין, תקופות קצרות עבד במגדניה וכנהג. בשנת 1961 הקים חברה לייבוא מכונות לממכר בקבוקי שתייה, אך לא עמד בתחרות מול חברה מסחרית ודרש הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבחינת העדפה של חברה זרה על פני סיוע לנכה צה"ל. באותה שנה השתתף בהקמת עסק עצמאי להשכרת מכוניות. גם עסק זה לווה בקשיי פרנסה, אך למרות כל אלה סירב ליטנר לקבל שילומים בהיותו ניצול השואה. ב-1968 קיבל זיכיון להקים מפעל להפקת נחושת בעזה משלל מלחמת ששת הימים.

מספר שנים עבד כסדרן בהיכל התרבות והתפרסם כאשר הפריע בצעקות ומנע מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית לנגן קטע של ריכרד וגנר.

בשנים 1973 ו-1983 נמנה עם מדליקי המשואות בפתיחת חגיגות יום העצמאות.

הוא נפטר ב-25 במרץ 2012 בגיל 85, ונטמן בחלקה הצבאית של בית הקברות הישן בהרצליה.

 חיים אישיים 
ליטנר היה אב לשלוש בנות.

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:פרטיזנים יהודים מברית המועצות
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מאוקראינה
קטגוריה:ילדים בשואה: אוקראינה
קטגוריה:חיילי חטיבת גבעתי (תש"ח)
קטגוריה:נכי צה"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת העצמאות
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1973
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1983
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבתי קברות צבאיים ישראליים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012