עשנן יהודה

עַשְׁנַן יְהוּדָה (שם מדעי: Fumaria judaica) הוא מין צמח עשבוני חד שנתי בסוג עשנן ממשפחת הפרגיים, השייכת לסדרת הנוריתאים. 

 טקסנומיה ותפוצה בעולם 
עשנן יהודה הוא צמח עשבוני חד-שנתי ים-תיכוני. תחום תפוצתו הטבעי משתרע מדרום-מזרח אירופה ועד המזרח התיכון, והוא גדל בעיקר באזורים בעלי אקלים ים-תיכוני ממוזג. תחום תפוצתו כולל את איטליה, אלבניה וחצי האי הבלקני הצפון-מערבי, יוון, איי הים האגאי המזרחיים, כרתים וקפריסין, אזור לבנון–סוריה, ירדן וישראל, וכן חלקים מצפון אפריקה, ובהם לוב ומצרים[1].

למין עשנן יהודה משויכים שלושה תת-מינים:

תת-המין הטיפוסי (Fumaria judaica subsp. judaica) מייצג את תחום תפוצתו הרחב של המין, ובהתאם לכך גבולות תפוצתו חופפים לגבולות תפוצת המין כולו.

תת-מין אינסיגניס (Fumaria judaica subsp. insignis) — תת-מין גאוגרפי צר-תפוצה, המוגבל לאזור איסטריה שבחצי האי הבלקני הצפון-מערבי.

תת-מין אמריסיה (Fumaria judaica subsp. amarysia) — תת-מין גאוגרפי צר-תפוצה נוסף, המוגבל לדרום יוון.

 תפוצה בישראל 
עשנן יהודה הוא צמח בתה ים תיכוני ותפוצתו בישראל מתרכזת לאורך מישור החוף, אך המין מצוי גם בשפלת יהודה, בהר המרכזי ובאזורים נוספים בצפון הארץ.

 פנולוגיה 
העלווה מתפתחת מאמצע נובמבר וקמלה בתחילת מאי. הפריחה נמשכת מסוף דצמבר ועד תחילת מאי. חנטת הפרי מתרחשת בסוף ינואר, והפצת הזרעים מסתיימת באמצע יוני.

 מאפיינים מבדילים 
אורך הכותרת 7 עד 12 מ"מ ולעיתים רחוקות 6 מ"מ; מאפיין זה שולל 5 מינים בעלי כותרת קצרה יותר, והם עשנן קרליק, עשנן החפים, עשנן צפוף, עשנן חשוף ועשנן קטן.

 עלי הגביע צרים בהרבה מצינור הכותרת; תכונה זו שוללת 2 מינים שבהם רוחב עלי הגביע שווה לרוחב צינור הכותרת או רחב ממנו במקצת, והם עשנן מטפס ועשנן הגליל.
 עלי הכותרת הצדיים עם כתם ארגמני בולט בלוע הכותרת. עלה הכותרת התחתון אינו מסולסל כלפי מטה בפרחים בוגרים ואורך הפרי הבשל 2 עד 3 מ״מ. שילוב תכונות זה שולל את המין הנדיר עשנן גדול-פרי, שבו עלי הכותרת הצדיים חסרי כתם ארגמני בולט בלוע הכותרת, עלה הכותרת התחתון מסולסל כלפי מטה בפרחים בוגרים, עלי הגביע זעירים, ואורך הפרי הבשל 3 עד 4 מ״מ. 
 הכותרת לבנה או ורודה, אורכה 9 עד 12 מ״מ; הפרי כדורי-פחוס ובעל קצה קהה, והצמחים משתרגים ומטפסים. שילוב תכונות זה מאפשר להבחין בבירור בין עשנן יהודה לבין עשנן רפואי - המין האחרון שנותר להשוואה - שהוא מין נדיר בצפון ישראל, שאינו מטפס לרוב, כותרתו ורוד-סגול עמוק ואורכה 7 עד 9 לעיתים רחוקות 6 מ״מ, והפרי כדורי בעל מגרעת ברורה בקצהו או דמוי לב.

שמאל|ממוזער|200px|גבעול של עשנן יהודה עם פירות
 מאפיינים 
גובה הצמח נע בין 30 ל-100 ס"מ, ולעיתים הוא מטפס על צמחים שכנים בעזרת גבעוליו. עשנן יהודה פורח בחודשים ינואר עד אפריל. עלי הכותרת בצבע לבן לילך (סגול בהיר) ובקצה כתם בצבע ארגמן. הגבעול מרובע ורך, עלי הצמח מסורגים (עלה אחד בכל מפרק), כל עלה גזור לאונות פעמיים או יותר, ושפתו משוננת. לצמח זרעים ופירות אחידים. צורת הפרי ככדור קטן בקוטר 2–3 מ"מ, הנישא בודד וזקוף על עוקץ קצר.

שמו של הצמח ניתן לו במאה ה-19 על ידי הבוטנאי פייר אדמון בואסייה, אך בניגוד למשתמע משמו, אין הוא נפוץ לא בירושלים ולא בהרי הודה. בירושלים מצויים: עשנן מטפס, מטפס חשוף, מטפס צפוף ועשנן קטן.

הסוג עשנן כולל 53 מינים, מתוכם 11 מינים חד-שנתיים בארץ ישראל מלבד אלא שבירושלים: עשנן גדול, עשנן גיירדו, עשנן הגליל, עשנן החפים, עשנן יהודה, עשנן קראליק ועשנן רפואי.
הערות שוליים

קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1849
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:ארץ ישראל: נוריתאים
קטגוריה:פרחים בצבע ארגמן בארץ ישראל
קטגוריה:עשנניים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים מטפסים