משקים שנתגלו

משקים שנתגלו או מים שנתגלו הוא מושג הלכתי לפיו מים, חלב או יין ששהו מגולים (לא מכוסים) ללא השגחת אדם, אסורים בשימוש. 

חז"ל כתבו שטעם האיסור הוא, מחשש שנחש שתה מהם והטיל בהם ארס, ולכן משקים נאסרים רק הם היו מגולים לפחות כמשך הזמן שיכול נחש לשתות מהם. 

לדעת השולחן ערוך, דין זה אינו נוהג כיום, ומשקים מגולים מותרים בשתייה, מאחר שכיום אין נחשים מצויים בינינו.

 מקור הדין ודעות הפוסקים 
מקור הדין הוא מהמשנה ב:  בנוסף לכך, מוזכרת הלכה זו בתלמוד במקומות רבים. בילקוט שמעוני מביא אסמכתא לאיסור משקים אלה ממדרש ילמדנו: ג' משקים אסורים משום גילוי, מים וחלב ויין. מים מנין, לרוקע הארץ על המים. חלב מנין, ותפתח את נאד החלב. יין מנין, דכתיב כל נבל ימלא יין.

לדעת בעלי התוספות, כל מה שאסרו היה רק בארץ ישראל שמצויים בה נחשים. אך בארצות אירופה הקרירות יותר, אין להנהיג הלכה זו.

אף אם שתה אדם בפנינו מן המים ולא ניזוק אין לאחרים לשתות מן הנותר, כיוון שישנם שלשה מיני ארס, ארס של נחש זקן ארסו צף על המשקה, נחש בינוני מפעפע עד חצי גובהו ונחש צעיר מפעפע ושוקע עד למטה, לכן אפילו שהראשון שתה ולא ניזוק, ייתכן שהארס שקע במשקה והשותה מכאן ואילך עלול להינזק. 

כמו כן נאסר להשתמש במים שנאסרו בגילוי לרחצה ולכיבוד הבית שמא ינזק מן הארס וכן נאסר לשפכם לרשות הרבים שמא יעבור עליהם אדם יחף וינזק. אף להשקות מהם לבהמה נאסר, הן לבהמה שלו הן לשל חבירו, כיוון שמזיקם. מותר להשקות מהמים לחתול, כיוון שאין הארס ממיתו אלא רק מכחישו לזמן מה ולאחריו הוא חוזר לאיתנו.

 להלכה 
מנהג העולם להקל, על פי פסקו של השולחן ערוך, שאין דין זה נוהג בזמנינו, משום שאין נחשים מצויים בינינו. אולם, בפתחי תשובה הביא בשם השל"ה ש"שומר נפשו ירחק משתיית משקין אלו", וציין שהנהגת הגר"א הייתה להחמיר בכך ביותר כי "גם אם בטל הטעם לא בטל הדין", וישנם טעמים על פי הסוד.

יש אחרונים שחילקו בין מקומות שהנחשים מצויים גם בזמנינו למקומות שאינם מצויים כלל. וכוונתם לאסור בארצות החמות שבהן יש יותר נחשים מאשר בארצות אירופה. ידוע שהחזון איש החמיר בכך לעצמו ובעקבותיו החמיר גם הגר"ח קנייבסקי. בכף החיים הביא בשם הפוסקים שיש לחשוש גם למשקה שהיה מגולה ביום בלי שראו אותו.

בכוס של קידוש או הבדלה וכדומה כתב השולחן ערוך שיש להקפיד על משקים שנתגלו, משום הקריבהו נא לפחתך. וכתבו אחרונים שזה דווקא כאשר המשקים התגלו לזמן ממושך, אבל אם התגלו לזמן קצר, מותר לקדש עליהם.

 באילו משקים נוהג גילוי 
איסור שתיית משקה מגולה, נוהג במים, יין (ואפילו מעורבים בו מים, ואפילו התחיל טעמו להשתנות לחומץ), חלב, דבש וציר; ויש אומרים שגם שום כתוש.

משקה שעיקרו מבוסס על משקאות שנוהג בהם דין גילוי, אך טעמו נשתנה, כגון קפה, דעת הגר"ח קנייבסקי שאין נוהג בו דין גילוי.

באילו משקים אין דין גילוי
בגמרא מנו מספר משקים בהם אין נוהג דין גילוי, מאחר שאין דרכם של נחשים לשתות מאותן משקאות: 

יין תוסס עד ג' ימים, יין מבושל, משקה חם, מי כבשים, מי שלקות ותורמוסין, וכן משקים חריפים או מרים שנשתנה טעמם.

 קישורים חיצוניים 

 כשרות משקים שנתגלו באתר פניני הלכה מאת הרב אליעזר מלמד


 הערות שוליים 

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:כשרות