יוסף הקר

יוסף הקר (Hacker; נולד ב-1940) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.

ביוגרפיה
יוסף הקר נולד באראד שברומניה לנח ולפרימט–תמימה בשנת 1940, ועלה לישראל ב-1950. למד במדרשית נעם בפרדס חנה, שירת בצה"ל ככתב צבאי (1960-1958), למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים: היסטוריה של עם ישראל וספרות עברית. סיים לימודי ב"א ומ"א בהצטיינות יתרה וקיבל תואר שני ב-1968. קיבל תואר ד"ר בהיסטוריה של עם ישראל, בשנת 1979 בציון מעולה, נושא עבודת הדוקטור היה: "החברה היהודית בשאלוניקי ואגפיה במאות הט"ו והט"ז" והיא נעשתה בהדרכת פרופ' חיים הלל בן-ששון. החל ללמד בחוגים לספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית ב-1967, ולימד בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת תל אביב בשנים 1972–1973. שימש פרופסור מן המניין בחוג לתולדות עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים משנת 1992, עד פרישתו בדצמבר 2008.

שימש פרופסור אורח במוסדות הבאים:
 אוניברסיטת הרווארד, קיימברידג' – בשנים 1976/1997, 1991/1992
 אוניברסיטת ייל, ניו הייבן – 1985/1986
 J.T.S. ניו יורק – 1977/1998, 1996, 1999
 ישיבה אוניברסיטה, ניו יורק – קיץ: 1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2004, 2006
 C.N.R.S, פריז, מדעי הדתות – 1986, 2000; מדעי החברה – 2001
 המכון ללימודים מתקדמים, ירושלים – 1987
 המכון ללימודים מתקדמים ע"ש כץ, אוניברסיטת פנסילבניה, פילדלפיה – 2000-1999, 2006-2005
 אוניברסיטת סידני, אוסטרליה – חורף 2003
 אוניברסיטת המדינה, סנקט פטרבורג, רוסיה – סתיו 2004
 מרכז אוקספורד ללימודי יהדות (ירנטון, אוכספורד), - אביב 2008, חורף וקיץ 2010.

הקר כיהן במספר תפקידים באקדמיה, ובהם:
 ראש מכון בן-צבי: 1975- 1976
 מנהל ספריית בית המדרש לרבנים באמריקה, ניו-יורק: 1977/1978
 יושב ראש ועדת ההוראה של הפקולטה למדעי הרוח, האוניברסיטה העברית בירושלים: 1990-1987; ראש המכון למדעי היהדות, שם: 1994-1992
 מקים וראש תוכנית רחובות של הפקולטה למדעי הרוח: 1997-1994
 יו"ר הוועדה האקדמית של הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית: 1999-1998 ,2006-2001
 מנהל 'משגב ירושלים', מכון לחקר יהדות ספרד והמזרח באוניברסיטה העברית – 2008-2006
 יו"ר הוועדה האקדמית של מרכז זלמן שזר – 2008-2006.

שימש עורך כתבי-עת מדעיים: עורך "שלם": 2008-1974, עורך "ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח": 1985-1979, עורך "ציון" (עם עורכים נוספים): 1997-1989, עורך "תרביץ" (עם עורכים נוספים): 2010-2007.

בין התלמידים שכתבו בהדרכתו עבודת דוקטור – פרופ' ירון בן-נאה (האוניברסיטה העברית בירושלים), פרופ' אלחנן ריינר (אוניברסיטת תל אביב), ד"ר דותן ארד (אוניברסיטת בר-אילן), ד"ר יואל מרציאנו (אוניברסיטת אריאל בשומרון), ד"ר אייל דוידסון (מכון לנדר).

בשנת 2014 יצא לאור ספר יובל לכבודו בשם "אסופה ליוסף: קובץ מחקרים שי ליוסף הקר", בעריכתם של ירון בן-נאה, משה אידל, ג'רמי כהן ויוסף קפלן.

הקר היה נשוי ליפה לבית ינובסקי עד פטירתה ב-2007. ב-2009 נישא לעוזיה לבית אביצדק (רקובסקי). אב לחמישה ילדים.

מחקריו
מחקריו של יוסף הקר עוסקים בהיסטוריה התרבותית, החברתית והאינטלקטואלית של היהודים במוצאי ימי הביניים ובראשית העת החדשה במאות ה-14–18: בספרד, בארצות האסלאם (בעיקר באימפריה העות'מאנית ובארץ-ישראל), ובאיטליה.

מחקריו מקיפים את הארגון קהילתי, המוסדות, החקיקה, הריבוד החברתי, ההשקפות החברתיות (החברה, התגובה למציאות), המחשבה, ההגות והיצירה. בשנים האחרונות הרבה לחקור את הפעילות האינטלקטואלית, את תולדות הדפוס והספר העבריים ואת דרכי התקשורת. כמו כן חקר את הקשרים והזיקות בין מלומדים ומשכילים נוצרים מאירופה ומאנגליה לבין משכילים יהודים באימפריה העות'מאנית במאות ה-16–17.

יהדות ספרד
הקר עסק בהיסטוריה המאוחרת של יהדות ספרד (המאות ה-14–15), ביוצאי ספרד המגורשים והמהגרים. הוא כתב על נושאים כמו עלייתם של יהודי ספרד לארץ-ישראל, המניעים לעלייה ותהליכי העלייה במאות ה-14–15; ודן בשאלת ההשפעה שהייתה לאונס, להמרות בכפייה ולהמרות מרצון על החברה היהודית וכיצד הדבר השפיע על עיצוב התודעה העצמית של היהודים. בדק את גלגולי הפרשנות אצל יהודי ספרד בימי הביניים ובירר כיצד מציאות חייהם שינתה את הבנתם את המקרא. כמו כן פרסם מחקרים אחדים על הדור האחרון של חכמי ספרד ויוצאי ספרד ויצא נגד תפישתו של יעקב כ"ץ שסבר שביהדות של המאות ה-15–16, בראשית העת החדשה, פג הרצון למרטירולוגיה, ובדק את המשמעות שייחסו לה בספרד במאות ה-16-14 הקר ניתח את הדרשה הספרדית וטען שבספרד יש אופי מוגדר למבנה הדרשה), וזו סוגה ספרותית מוגדרת בעלת חוקיות קבועה (בניגוד לאשכנז בה אין חוקיות כזאת).

כמו כן התחקה אחר תגובתם של יהודי ספרד לאירועי תקופתם וכתב על הפסיכולוגיה, התחושות הרגשות, ומצבי הרוח של האנשים בני הזמן כפי שהתגלו בכתביהם. הוא תיאר את הדיכאון ממנו סבלו עקב תמותת ילדיהם ברדיפות, בגירושים ובמגפות ואת תסכולם ממציאות ללא המשכיות. מצד שני, ניתח את הגאווה העצומה שהייתה להם בעצמם ובמורשתם ובתחושת העליונות שלהם על קבוצות יהודים אחרות. במחקרים אחרים ניתח כתבים של חכמי ספרד מן המאה החמש-עשרה ובירר את עמדותיהם הדתיות והציבוריות, את מהלכי יצירתם, את דרכי הלימוד ומוסדות הלימוד, את מעמד החכמים ואת תוכני הלימוד בישיבה בסוף המאה החמש-עשרה. ובדק את מערכות היחסים בין חכמים בולטים באותה תקופה.

מחקר אחר הקדיש לניתוח התופעה של קיום "ספריות ציבוריות" יהודיות בספרד הנוצרית בתקופה די קדומה, החל מהמאה ה-14. ספריות אלה פעלו במתכונת שהייתה מקובלת בארצות האסלאם, לפיה השליט העשיר הוא מצנט שהקים מדרסה, מקום לימוד עם ספרייה גדולה. תופעה דומה קיימת אצל יהודי ספרד הנוצרית ואצל המגורשים ממנה, והם מכנים את המוסד: "מדרש".

האימפריה העות'מאנית
הקר עסק בתולדות יהודי האימפריה העות'מאנית כבר בעבודת הגמר שלו ובקרוב עתידים להתפרסם שני כרכים שכתב על משפחת בית הלוי הפורטוגלית המבוססים על עבודה זו. משפחה זו היגרה מאבורא לשאלוניקי וחלק מבניה היו אנשי עסקים מוצלחים וחלק אחר אישים בולטים בממסד הרבני, ובראשם רבי שלמה לבית הלוי (הזקן), בנו רבי יצחק ונכדו רבי שלמה לבתי הלוי השני. בלשון ימינו אין זו משפחה, כי אם חמולה.
ספרו על יהודי האימפריה העות'מאנית במאה השש-עשרה המבוסס בחלקו על פרקים שנדפסו במאמרים ובחלקו על פרקים חדשים עתיד להתפרסם בשנה זו. חיבור אחר שלו ושל פרופ' י' בן-נאה המצוי בהכנה הוא אוסף התקנות של קהילות האימפריה העות'מאנית המבוסס על כל המקורות הנדפסים.

עבודת הדוקטורט שלו הוקדשה לקהילת שאלוניקי במאות החמש-עשרה והשש-עשרה, תולדותיה, המבנה הארגוני שלה וזיקותיה אל השלטונות ואל קיבוצי יהודים אחרים.

הקר עסק בדרך התהוותן של הקהילות השונות באיסטנבול ובערים אחרות ובהשפעות שהיו לכך על מעמדם המשפטי של היהודים באימפריה, וכן על צורת התארגנותם של קהלי היהודים באימפריה. מחקרו על הסורגון (ההגליה בכפייה לאיסטנבול). משנכבשה קונסטנטינופול ב-1453 הגלה אליה מחמד השני תושבים רבים ובצורה כזו עוצבה ההתיישבות היהודית בעיר. מסקנתו של הקר על הארגון העצמי היא שאין כפיפות פורמלית לשום גוף ריכוזי ואין רבנות ראשית עד המאה ה-18. תפקיד החכם באשי הוא יצירה מאוחרת. אין רבנות ראשית אלא סמכות מקומית עירונית באיסטנבול ובמרכזים אחרים.

הפעילות האינטלקטואלית, הרוחנית והדתית באימפריה העות'מאנית
הקר בדק מה פשר פטור תלמידי חכמים ממיסים ומה היקפו והוכיח שלא היו פטורים מכל המיסים, ולא כל החכמים זכו לפטור. על רקע זה פרצו סכסוכים חברתיים בין שכבת החכמים לשאר הציבור. תחום מרכזי אחר במחקרו הוא הפעילות האינטלקטואלית: טיב הפעילות, היקפה וגורמיה, תשומת לב מיוחדת הקדיש לעיסוק בפילוסופיה ובמדעים. במחקר אחר עסק במאבק נגד הפילוסופיה באיסטנבול. התזה של הקר היא שבאימפריה העות'מאנית הייתה צפת מקום יוצא דופן, שבה ובעיקר בה התקיימה פעילות קבלית אינטנסיבית, מה שאין כן במקומות אחרים.
הוא בדק את החברה והתרבות של יוצאי ספרד באימפריה העות'מאנית, שבה האוכלוסייה היהודית הייתה עירונית ברובה, היה בה שילוב של תרבות כללית ומדע עם הלכה, ולא של מיסטיקה במאה השש-עשרה, ועמד על התסיסה הרוחנית בקרב המשכילים ועל סיבותיה.

הקר עסק לרוב בנושאים בעלי זיקה אינטלקטואלית וחקר את תחומי הידע, אך עסק גם בשאלה ממתי, וכיצד מתעמעמת הזיקה הנפשית לספרד כמקום של מולדת תרבותית וזיקה אינטלקטואלית ונוצרת זיקה למקום החדש. כן עסק בתולדות לימוד הקבלה בסלוניקי, ונתן דעתו גם למידת ההתעניינות בהיסטוריה והידע ההיסטורי של החכמים ביוון. עד מחקרו של הקר סברו כל החוקרים שהשיפוט העצמי של היהודים באימפריה העות'מאנית היה נרחב ואוטונומי לגמרי, אולם הוא הוכיח שהיו מגבלות קשות על השיפוט והעצמאות של החכמים באימפריה. במאמרים אחרים סיכם 220 שנה של מבנה הארגון העצמי היהודי באימפריה על סוגיו ועל השינויים שחלו בו.

מצרים, צפון אפריקה וארץ-ישראל
בסדרת מאמרים תיאר ובירר הקר את העליות לארץ-ישראל והזיקות והקשרים הנפשיים, הרוחניים והכלכליים בין יהודי הגולה ליהודי ארץ-ישראל (ספרד, איטליה, האימפריה העות'מאנית: קושטא, סלוניקי, מצרים ועוד).

הוא בחן את הנגידות בצפון אפריקה. ואת מקומם ומעמדם של יהודי צפון-אפריקה במצרים ובארץ-ישראל. והקדיש מחקר מיוחד להנהגה המוסתערבית בקהיר הוא גם פרסם מספר מאמרים על יהודי איטליה.

תולדות הספר, הדפוס, האוספים והספרייה היהודית במאות י"ד-י"ז
הקר חקר בסדרת מאמרים את תולדות הספר העברי ותולדות הדפוס, המדפיסים, העורכים והקוראים והיחסים ביניהם באימפריה העות'מאנית. הוא הקדיש מחקרים לתולדות הספרות והפצת הידע בדפוס. כמו כן הקדיש מחקרים אחדים לתולדות התהוות האוספים העבריים בספריות הלאומיות והציבוריות הגדולות באירופה ובאנגליה, כמו הביבליותק נסיונל בפריז וספריית הבודליאנה באוקספורד. הוא בדק איך נוצרו האוספים היהודיים שם, מי היו הקניינים, מי היו המוכרים, מהיכן נרכשו כתבי היד והספרים הנדפסים, מה הייתה מטרת הקונים ומה הניע את הבעלים היהודים למכור את היצירות.

With A. Shear, 'Introduction: Book History and the Jewish Book in Italy', in: J. R. Hacker, A. Shear (eds.), Philadelphia 2011, pp. I - XXX (in print)

ספר יובל לכבודו
 ירון בן נאה, משה אידל, ג'רמי כהן, יוסף קפלן (עורכים), אסופה ליוסף - קובץ מחקרים שי ליוסף הקר, מרכז זלמן שזר ירושלים, תשע"ד.

ספרים וכתבי עת שערך
1. מחניים (רבעון. י"ל על ידי הרבנות הצבאית הראשית), כרכים לז – מט (תשי"ט – תשכ"א); ק (תשכ"ו) [עורך שותף וחבר המערכת].

2. י' רוזנצוויג, הוגה יהודי מקץ הרנסאנס. יהודה אריה מודינא וספרו 'מדבר יהודה', תל אביב תשל"ב.

10-3. שלם (קובץ לחקר תולדות ארץ-ישראל ויישובה היהודי), א (תשל"ד) - ח (תשס"ט).

11. א' גוטליב, מחקרים בספרות הקבלה, תל אביב תשל"ו, 600 עמ' (מבוא; חלק מן המחקרים נוסחו על ידי העורך על-פי רשימות מן העזבון).

12. ש"ד גויטיין, היישוב בארץ-ישראל בראשית האסלאם ובתקופת הצלבנים לאור כתבי הגניזה, ירושלים תש"מ, 360 + 16 + 8 עמ', (כולל פתח-דבר, עמ' ז-י).

15-13. ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, סדרה חדשה, א (טז) – ג (יח) ו, ירושלים תש"מ-תשמ"ה (כרך א, יחד עם ש' שקד).

16. רצף ותמורה – מבחר כתבים היסטוריים ופובליציסטיים של ח"ה בן – ששון, תל אביב תשמ"ד, 508 + 30 עמ'.

17. ספר היובל לישעיה תשבי, ירושלים תשמ"ו, 779 עמ' (יחד עם י' דן); מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, ג, חוב' א-ב (תשמ"ד), 311 + 14 עמ' [=ספר היובל לתשבי, חלק א] (יחד עם י' דן).

18 . תרבות וחברה בתולדות ישראל בימי הביניים (ספר הזיכרון לחיים הלל בן-ששון), ירושלים תשמ"ט, 734 עמ' (יחד עם ר' בונפיל; מ' בן-ששון).

28-19. ציון, (רבעון לחקר תולדות ישראל), כרכים נד-סג (תשמ"ט – תשנ"ז). יחד עם י' אפעל, ש' אלמוג, י' גוטמן [נד-ס]; ועם א' אופנהיימר, י' כהן [ס-סג]).

29. א' תלמג', פירושים לספר משלי לבית קמחי, ירושלים תשנ"א, צב + 472 עמ' (כולל מבוא).

34-30. תרביץ (רבעון למדעי היהדות), כרכים עו-עט (תשס"ז –תשע"א). (יחד עם: י' אלבוים, ש' נאה).

35. ראשונים ואחרונים, ספר יובל לכבוד אברהם גרוסמן, ירושלים תש"ע (יחד עם ב"ז קדר; י' קפלן).

36. תא שמע, מחקרים לזכרו של ישראל מ' תא-שמע.

37. לא יסור שבט מיהודה. הנהגה, רבנות וקהילה בהיסטוריה היהודית. מחקרים מוגשים לשמעון שוורצפוקס, ירושלים תשע"א (יחד עם י' הראל).

לקריאה נוספת
 ביוגרפיה אישית ומחקרית בהקדמה לספר היובל מאת ירון בן נאה, עמ' 11–16
 רשימת פרסומים בספר היובל עמ' 17–27.

קישורים חיצוניים


הערות שוליים

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:חוקרי יהדות ארצות האסלאם
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו
קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:משפחת רקובסקי
קטגוריה:עורכי כתבי עת ישראלים
קטגוריה:עורכי תרביץ
קטגוריה:עורכי ציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940