עדים בצד אסתן ותאסר

בהלכה, עדים בצד אסתן ותאסר הוא כלל האומר שאם לדבר מסוים יש חזקת כשרות, אין צריך לחשוש שקיימים עדים היודעים שהוא אסור.

דין זה אמור רק בחפץ או אדם שיש לו חזקת כשרות, האומרת שהוא מותר כל עוד לא יתברר אחרת, אבל בשר בהמה או עוף שאין לו חזקת כשרות, אלא הוא בחזקת איסור אבר מן החי, אין לאכלו עד שיתברר שנשחט כראוי.

הכלל
אמרה זו שנאמרה על ידי רבי חנינא נאמרה בשבויה, שבאה לפניו, והוא התירה מכח הפה שאסר הוא הפה שהתיר. אף על פי שהדין אומר שאם אישה נשבתה בידי אויבים קיים חשש שמא באו עליה באונס ומכאן שהיא פסולה מלהנשא לכוהן, ניתן להתיר את נישואיה מכח הדין "הפה שאסר הוא הפה שהתיר" האומר כי אם מסתמכים על עדותה שלה עצמה לגבי העובדה שנשבתה, יש להסתמך גם על עדותה האומרת שהיא טהורה ולא נאנסה מעולם, ומכאן שיש להתיר את נישואיה. אמרו לפניו, שיש עדי טומאה בעיר ששמה "אסתן" שיודעים שהיא אסורה מכיוון שהיא נאנסה, על כך התבטא רב חסדא: "עדים בצד אסתן ותאסר", וכי אישה נאסרת על סמך עדים שעדיין לא באו לבית דין להעיד שהיא טמאה?

במקרה אחר, המוזכר במסכת קידושין אדם קידש אישה בדבר ששוויו פחות מפרוטה, כך שעל פי ההלכה היא לא מקודשת. אמרה לפניו שיש עדים היודעים, כי הדבר היה שווה פרוטה באותו יום שקידשה, במדי, ולכן היא מקודשת. אמר רב חסדא: עדים בצד אסתן ותאסר?

הגמרא מספרת, על יהודית, אשתו של רבי חייא, שילדה תאומים וסבלה מכך, לכן ביקשה לאסור את עצמה על בעלה. היא אמרה לרבי חייא, שאמה אמרה לה, שאביה קיבל עבורה מעות קידושין בהיותה קטנה, ולכן היא נחשבת לאשת איש ואסורה על רבי חייא. על כך אמר רבי חייא: אין לאמך נאמנות להעיד בדבר, שכן היא פסולה להעיד, שהרי היא אישה הפסולה להעיד, וכן קרובה הפסולה לעדות. אמרו לפניו: והלא יש עדים שאביה אכן קיבל עבורה קידושין, הגיב רבי חייא: עדים בצד אסתן, כלומר: כל עוד לא יתברר הדבר, אין לי לחשוש לכך.

אמוראים אחרים במסכת קידושין חלוקים על רב חסדא, וטענו שהדין "עדים בצד אסתן ותאסר" אמור רק בשבויה, המותרת מהתורה, וגם מפני שישנה סברא נוספת להתירה, שכן היא מנוולת ומכערת את עצמה על השובים אותה כדי שלא יחשקו בה, ולכן יש לנו להניח שהיא טהורה, ומה שאסרוה לכוהן היא רק חומרא מדרבנן, אך באיסור אשת איש שהוא מהתורה אין לנו להקל אם נודע לנו שיש עדים במקום אחר.

התייחסויות אקטואליות
בסערה שהתחוללה בשנת תשס"ד אודות הפאות הנכריות, לאחר שהתעורר חשש שמייבאים אותן ממרכזים בהודו שם נחתכו לשם עבודה זרה ונאסרו מדין אביזרייהו של עבודה זרה האסורים בהנאה, פסק הרב מנחם מנדל שפרן כי כל עוד אין עדות ברורה שהפיאות אסורות אין סיבה לאסור אותן ויש להעמידן על חזקת כשרות, וזאת על פי הכלל עדים בצד אסתן ותאסר.

הערות שוליים

קטגוריה:כללי חזקות