סכנין (יישוב עתיק)

סכנין היה יישוב יהודי גדול בגליל התחתון שהתקיים בתקופות בית שני, המשנה והתלמוד במקום בו שוכנת היום העיר סח'נין.

ייתכן כי יוסף בן מתתיהו מזכיר במלחמות היהודים את סכנין בצורה סיגוף, כאחת מ-19 הערים אשר ביצר לקראת המרד הגדול ברומי. תושביה נחשבו מהקנאים.

בספרות חז"ל היישוב נזכר רבות, בצורות "סכני", "סיכניא", "סיכנין", "סוכני" ו"סכנין". מן העיר יצאו חכמים, תנאים ואמוראים. בהם התנא רבי חנינא בן תרדיון, והאמורא רבי יהושע דסכנין, הנזכר רבות במדרשים. ערביי הגליל, ובמיוחד הבדואים של ערב-א-נעים, נהגו להשבע ואף להתפלל בשמו של אמורא זה לרפואה להם ולצאצאיהם..

במקום התקיימה כנראה גם קהילה של יהודים נוצרים (נצרנים) בתקופה שקדמה לפילוג היהודי-נוצרי, ובמקורות נזכרת התדיינותו של רבי ישמעאל חברו של רבי עקיבא לאחר שהואשם בידי הרומים במינות, לטענתו אדם בשם יעקב איש כפר סיכיניא ניסה לרפא את בן אחותו רבי אליעזר (יהודה בן דמא) מהכשת נחש בשמו של ישו (בן פנדירא), רבי ישמעאל טוען להגנתו כי מנע כישופים שכאלה מישו אף על פי שבן אחותו (שכנראה) כבר החל לגלות סימני גסיסה ולבסוף מת. קו הגנה זה זיכה את רבי ישמעאל מגזר דין מוות.

בספר הזוהר מסופר על רב המנונא סבא ובנו הינוקא מכפר סכנין, ממנו למדו חכמים לקח, שהתגוררו בסכנין.

בקעת סכנין נחשבה לאחת הבקעות הפוריות בארץ ישראל. עושר יבולי היישוב והבקעה מתואר במדרש חז"ל על כך שתאני המקום נטפו דבש: . זאב וילנאי שיער שתושבי האזור היו רגילים למשוח ולסוך את גופם בשמן הרב, ומכאן מקור שמה של העיירה.

כן נזכרת סכנין בכתבי חז"ל לעניין בתי הכנסת שהתקיימו בה והלכות הקריאה בתורה שנהגו בה: .

בתחומי העיר סח'נין מצויים שרידי עתיקות, ובהם קבר המיוחס לרבי יהושע דסכנין שחי במאה הרביעית, המכונה בערבית "א-נבי א-צדיק" (הנביא הידיד). בימי הביניים היה הקבר אבן שואבת לעלייה לרגל, וגם כיום יש העולים לרגל למקום.

לקריאה נוספת
סיכנין, זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמודים 5470–5471.
רבקה שפק ליסק, סכנין הייתה יישוב יהודי עד המאה ה-7 לספירה, באתר e-mago.
 אליעזר בן דמה באתר "דעת".

הערות שוליים

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
+