כתריאל שחורי

כתריאל שחורי (נולד ב־25 במרץ 1947) הוא מפיק קולנוע ישראלי. בשנים 1999–2019 כיהן כמנהל קרן הקולנוע הישראלי.

 עבודתו כמפיק
לאחר לימודי קולנוע באוניברסיטת ניו יורק, החל שחורי את דרכו המקצועית בראשית שנות ה־70 של המאה ה־20 כמנהל ההפקות של סרטי ״קסטל״. בתקופה זו היה אחראי על הפקות דוקומנטריות ועלילתיות בחברה, יזם וניהל קופרודוקציות עם גופי שידור בבריטניה, גרמניה, הולנד וצרפת והקים את מערך הפסטיבלים וההפצה של החברה ברחבי העולם.

בשנת 1984 הקים עם רעייתו, המפיקה והבמאית נעמי שחורי, את חברת ההפקות ״בלפילמס״. הפיק כ־250 סרטים ותוכניות טלוויזיה, כולל סרטים עלילתיים, דרמות, סרטים דוקומנטריים, תוכניות אולפן ומספר רב של קופרודוקציות וסרטים שהופקו ישירות עבור גורמי שידור בחו"ל.

כמפיק עבד שחורי עם יוצרים ישראלים רבים ועם צוותי הצילום והעריכה. חלקם עשו את צעדיהם הראשונים בתעשייה בליווי שלו כמפיק. עם התוכניות המפורסמות ביותר שהפיק ניתן למנות את השעשועון ״לינגו״, בהנחיית גיל אלון.

שנות פעילותו בתחום הקולנוע התאפיינו בהתגייסות למען הקולנוע הישראלי וקידומו בישראל ובעולם. בתחילת שנות ה־90 כיהן כיושב ראש איגוד המפיקים והוביל שינויים מבניים בפעילות האיגוד. בשנים אלו הוקמו הטלוויזיה בכבלים והערוץ השני, והוא היה בין אלה שהובילו את תהליכי החקיקה שהבטיחה את מכסת הפקות המקור ואת כינון מערכת היחסים בין המפיקים והיוצרים לגופי השידור.

כמו כן כיהן במהלך השנים כיושב ראש הנהלת הקרן לעידוד הפקות מקור בכבלים, כחבר בהנהלת הקרן לעידוד קולנוע ישראלי איכותי (לימים קרן הקולנוע הישראלי), כחבר המועצה הציבורית לתרבות ואמנות במנהל התרבות, כחבר בוועדה לחיסוי המס לקולנוע הישראלי וכחבר בהנהלת פורום מכון היצוא ליצוא סרטים ושיווקם בחו"ל. נוסף על כך הרצה בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

מבין סרטיו כמפיק ניתן לציין את ״מאחורי הסורגים״ (במאי: אורי ברבש, 1984) (כמפיק בפועל); ״החולמים״ (במאי: אורי ברבש, 1987) (בכיכובה של קלי מקגיליס); ״סיפור שמתחיל בלוויה של נחש״ (במאית: דינה צבי־ריקליס, 1994); ״למען סשה״ (במאי: אלכסנדר ארקדי) (בכיכובה של סופי מרסו); ״הסיפור היפה״ (במאי: קלוד ללוש, 1991).

ב־2011 זכה באות אביר מסדר האמנויות והספרות הצרפתי.

ב־2023 זכה בפרס מפעל חיים של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.

 קרן הקולנוע הישראלי 
בשנת 1999 החל שחורי לנהל את קרן הקולנוע הישראלי, קרן הקולנוע המרכזית המעודדת הפקת סרטים ישראליים ותומכת בה. בתקופת כהונתו הוביל תהליך של תנופה והתחדשות בקולנוע הישראלי. סרטים שהופקו בתמיכתה של קרן הקולנוע הישראלי בתקופה זו כדוגמת ״ההסדר״, ״חתונה מאוחרת״, ״כנפיים שבורות״, ״ללכת על המים״, ״סוף העולם שמאלה״, ״הכלה הסורית״, ״האושפיזין״ ועוד רבים פתחו דף חדש במערכת היחסים בין הקולנוע הישראלי ובין קהל הצופים הישראלי.

אחד מן ההישגים הבולטים של הקולנוע הישראלי בעשור הראשון של המאה ה־21 הוא פריצת הדרך וההצלחה בחו"ל. בשנים אלה הסרטים הישראליים זכו בפרסים בין־לאומיים, ומבין סרטי קרן הקולנוע הישראלי ניתן לציין את ״לבנון״ (פרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה), ״עג'מי״ (מועמדות לפרס אוסקר האמריקאי), ״ואלס עם באשיר״ (פרס גלובוס הזהב האמריקאי, מועמדות לפרס אוסקר האמריקאי) ו״מדוזות״ (פרס מצלמת הזהב בפסטיבל קאן).

קרן הקולנוע הישראלי בניהולו של שחורי פיתחה מערכת יחסים הדוקה עם ראשי ענף הקולנוע במדינות רבות בעולם. הסיוע למפיקים הישראליים בגיוס השקעות בחו"ל תרם להישגים שהגיעו לשיא במספר הקופרודקציות הבינלאומיות.

בנובמבר 2018 הודיע שחורי כי בכוונתו לפרוש מניהול הקרן. במכתב הפרישה מתח ביקורת על ניסיונות פוליטיים לעקר את הקולנוע הישראלי מחופש היצירה ומעצמאות המחשבה.

 לקריאה נוספת 
 פבלו אוטין, קרחונים בארץ החמסינים – הקולנוע הישראלי החדש – שיחות עם במאים, רסלינג, 2009.

 קישורים חיצוניים 

 אתר קרן הקולנוע הישראלי
 יעקב אגמון מארח את כתריאל שחורי, באתר גלי צה"ל






 פרס מטעם קרן הקולנוע הגרמנית NRW 

הערות שוליים

קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947