שארקו-מארי-טות

שארקו-מארי-טות (מכונה גם CMT, באנגלית: Charcot–Marie–Tooth disease, או אטרופיה שרירית פרונאלית) היא מחלה גנטית שקשורה למערכת העצבים ההיקפית. המחלה מאופיינת ב, כלומר מחלה מפושטת של מערכת העצבים ההיקפית, שמתבטאת באיבוד של יכולת ההפעלה של שרירים בגפיים ובפגיעה בתחושה באזורים אלה.

הפגיעה היא בעיקר ביכולת לקבל ולשלוח מידע לרגליים, אולם גם לזרועות ולידיים בשלבים מתקדמים של המחלה. מחלה זו היא אחת מהמחלות הנוירולוגיות התורשתיות הנפוצות ביותר, כיום, כ-3 מיליון אנשים מאובחנים עם CMT, ברחבי העולם, כאשר היחס הוא חולה אחד בכל 2500 אנשים. לרוב, המחלה מופיעה כבר בילדות, אולם היא יכולה להופיע גם בגיל מבוגר יותר, והיא מופיעה יותר אצל גברים מאשר אצל נשים. נכון להיום (2025), מחלה זו אינה ניתנת לריפוי.

תסמינים
התסמינים הראשונים מופיעים לרוב בגיל הילדות או בגיל ההתבגרות, אך לעיתים גם בגיל מבוגר. התסמינים השכיחים כוללים:

 חולשת שרירים, במיוחד בשרירי הרגליים והידיים
 ירידה בתחושת מגע, כאב או טמפרטורה בגפיים
 נפילה של כף הרגל (drop foot)
 עיוותים בכף הרגל כמו אצבעות פטיש (hammertoes) או קשת גבוהה
 ירידה ברפלקסים
 קושי בהליכה, שיווי משקל או שימוש בידיים
 התכווצויות שרירים או כאב עצבי

המחלה מתקדמת באיטיות, ובמקרים קשים עלולה להוביל לפגיעה ביכולת התנועה או לנכות.

היסטוריה
הסימפטומים של המחלה תוארו לראשונה בשנת 1886 על ידי החוקרים ז'אן-מרטן שארקו ופייר מארי בצרפת (במאמרם "Sur une forme particulière d'atrophie musculaire progressive, souvent familiale débutant par les pieds et les jambes et atteignant plus tard les mains"), ובמחקר מקביל על ידי החוקר הווארד הנרי טות ("The peroneal type of progressive muscular atrophy"), ועל שמם גם נקרא שמה של המחלה, שארקו-מארי-טות. בשנת 1889, אישש יוהאן הופמן את ההשערה שמדובר במחלה של מערכת העצבים ההיקפית. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, התגלתה ההעברה האיטית של האותות בעצבים, ורק בשנות ה-70, מצאו שיש הבדלים בתוך חולי המחלה מבחינת מקור המחלה.

גורמים
CMT היא מחלה תורשתית ונגרמת ממוטציות בלמעלה ממאה גנים. סוגי ההורשה כוללים:

 הורשה אוטוזומלית דומיננטית (כמו CMT1 ו־CMT2)
 הורשה אוטוזומלית רצסיבית (CMT4)
 הורשה בתאחיזה לכרומוזום X (CMTX)

 סוגים עיקריים של CMT 

 CMT1 – דמיאליניזציה (פגיעה במעטפת המיאלין של העצב). הסוג השכיח ביותר הוא CMT1A, הנגרם על ידי שכפול של הגן PMP22.
 CMT2 – פגיעה באקסון (חלק העצב שמעביר אותות).
 CMTX – בתאחיזה ל־X, כולל פגיעה בגן GJB1 (connexin 32).
 CMT4 – צורה נדירה יחסית, עם הורשה רצסיבית.

המחלה נגרמת ממוטציה המשנה את מבנה החלבונים שבעצבים (nerves). ברוב החולים, מעטפת המיאלין סביב האקסונים, שעוזרת בהעברת אותות חשמליים בעצבים, פגומה. בעוד שהבעיה אצל חולים האחרים היא פגם גנטי באקסונים עצמם. נהוג לחלק את המחלה ל-2 סוגים, על פי אופייה ומקורה, CMT1 ו-CMT2. אצל הלוקים ב-CMT1, שהם למעלה למעלה מ-80% מהחולים נגרמת מייצור לא תקין של מיאלין. אצל שאר החולים, הלוקים ב-CMT2, הבעיה נובעת מייצור לא תקין של האקסון. יש 40 גנים שנמצאו כקשורים למחלה.

גם את ה-CMT1, נהוג לחלק לכמה סוגים, על פי מקור הבעיה. אצל לוקים ב-CMT1A, שהם בין 70 ל-80 אחוזים מהחולים הלוקים ב-CMT1, המחלה נובעת משכפול של אזור גדול בכרומוזום 17, באזור שכולל גם את חלבון PMP22, שמשפיע על ייצור של המיאלין. פגיעה בחלבון זה גורמת לייצור יתר של אחד מהחלבונים, שמרכיבים את מעטפת המיאלין, ולפגיעה במבנה ובתפקוד המעטפת. הדבר גורם להובלה איטית של האותות מהמוח אל הגפיים ומהגפיים למוח. בחולים אלה הגן הוא דומיננטי.

אצל חולים אחרים (כ-5%–10% מהחולים הלוקים ב-CMT1), שלוקים ב-CMT1B, המחלה נובעת ממוטציה בגן שנמצא בכרומוזום 1. פגיעה בגן זה פוגעת בחלבון העיקרי שמייצר את מבנה המיאלין במערכת העצבים ההיקפית, P0 (מכונה גם PZ או protein zero). הפגיעה גורמת ליצירת מבנה לא תקין של מיאלין, שגורם לחוסר תפקודו של המיאלין כמבודד, וגם כך נגרמת הובלה לא תקינה של האותות החשמליים מהמוח אל הגפיים ולהפך, ואיבוד של חלק מהאותות בדרך.

 אבחון 
האבחון כולל:

 בדיקה נוירולוגית גופנית
 בדיקת הולכת עצב (NCS) ואלקטרומיוגרפיה (EMG)
 בדיקות גנטיות לאיתור המוטציה
 ביופסיה של עצב (במקרים נדירים)

האבחנה מבדלת כוללת מחלות נוירופתיות אחרות כמו נוירופתיה סוכרתית.

 טיפול 
אין כיום ריפוי למחלה, אך ניתן להקל על הסימפטומים באמצעות:

 פיזיותרפיה לחיזוק השרירים ושמירה על תפקוד
 סדים, נעליים אורתופדיות, ועזרים להליכה
 תרופות לשיכוך כאבים נוירופתיים (למשל גאבאפנטין)
 ניתוחים לתיקון עיוותים
 טיפול תעסוקתי לשמירה על עצמאות
 ייעוץ גנטי לבני משפחה

 מהלך המחלה 
רוב החולים שומרים על תוחלת חיים תקינה, אך איכות החיים עלולה להיפגע. סיבוכים כוללים:

 נפילות ופציעות
 עיוותים בכפות הרגליים
 קושי בביצוע פעולות יומיומיות
 פגיעה בריאות (במקרים קשים במיוחד)
ממוזער|סדים לשימוש בחולי CMT

קישורים חיצוניים

 מאמר על המחלה, בכתב העת המדעי "Brain" 
 על המחלה, באתר Who named it 
 על המחלה, באתר NCBI 
 על CMT – Charcot Marie Tooth, באתר גנופדיה
עמותה ישראלית לסיוע, מידע והכוונה לחולים ובני משפחותיהם ולבעלי מקצוע בתחום


 מידע על המחלה באתר NINDS
 Mayo Clinic – CMT
 MedlinePlus – CMT

הערות שוליים

קטגוריה:מחלות מערכת העצבים