אגור בן יקה

אָגוּר בִּן יָקֶה הוא דמות מקראית, שדברי חכמתו נכללו בספר משלי.

 זיהויו ותקופתו 
פרק ל' בספר משלי פותח בכותרת:

אגור בן יקה המוזכר בתחילת הפסוק איננו ידוע ממקום אחר, וכן גם שני האישים שבסופו: איתיאל ואוכל. גם זיקתו של אגור אליהם איננה ברורה, מה פירוש המילים: "נאום הגבר לאיתיאל".

על פי דעה רווחת, "אגור בן יקה" הוא שם חכם בלתי ידוע שהיה מפורסם בימי המקרא. רבי אברהם אבן עזרא קבע את זמנו לימי שלמה המלך, על פי הפסוק הפותח את ספר משלי: "מִשְׁלֵי שְׁלֹמֹה בֶן דָּוִד מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל", ולדעתו שלמה שילב בספרו את מאמריו של חכם זה. לפי דעה אחרת מאמריו של אגור הוכללו בספר בימי חזקיהו המלך, ולא היה לו קשר לשלמה. איתיאל ואוכל הם חכמים שלמדו את דברי חכמתו של אגור, או לימדו אותו.

המילה "המשא", שמובנה הפשוט: נבואה, נתפרשה על ידי מקצת המפרשים ככינוי לאגור, על שם היותו בן השבט "משא", מצאצאי ישמעאל, או, בכיוון אחר לגמרי, עקב היותו מן הלויים המשוררים בבית המקדש.

 פרשנות חז"ל 
חז"ל פירשו ש"אגור בן יקה" הוא כינוי לשלמה המלך עצמו. "אגור" - לשון אגירה וכינוס, בדומה לכינוי אחר של שלמה: "קהלת בן דוד". "יקה" - לשון הקאה ופליטה. "אגור בן יקה", אפוא, הוא המכנס דברי חכמה ומלמדם לאחרים. כך נאמר במדרש:

על פי דרכם, פירשו חז"ל את "איתיאל" ו"אוכל" כמתייחסים אף הם לשלמה המלך: האל אתי, ולכן אני יכול. כמה מפרשים (כמו רבי יוסף קרא ורלב"ג) הלכו בעקבות חז"ל בעניין אגור, אך פירשו ש"איתיאל" ו"אוכל" הם שמות חכמים ששלמה המלך לימד אותם.

 אגור ולמואל 
הכותרת לפרק הבא במשלי (פרק ל"א) מציינת אף היא דמות מקראית בלתי ידועה, למואל מלך משא:

ההתלבטות בזיהוי האיש וזמנו והפתרונות שניתנו לה דומים, על פי כל שיטה פרשנית כעניינה, לאלו של אגור בן יקה. בהקשר שם, התואר "מלך" וכן תוכן ה"משא" מבססים את הכיוון הפרשני המייחס זאת לשלמה המלך, ויש לכך השלכה גם על הפרשנות ל"אגור בן יקה".

 לקריאה נוספת 
 אלכסנדר רופא, מלאכים במקרא, ירושלים, כרמל, 2002, עמ' 55–61.

 קישורים חיצוניים 
 ג' פרדריק מק'קרדי, לואיס גינצברג, 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אישים בספר משלי