נלסון אולדריץ'

נלסון וילמרת אולדריץ' (באנגלית: Nelson Wilmarth Aldrich;  6 בנובמבר 1841 - 16 באפריל 1915) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי בולט בתחילת המאה ה-20. כיהן כסנאטור במשך 30 שנה, עמד בראש ועדת הכספים של הסנאט, והיה אחד האנשים החזקים בסנאט, במפלגה הרפובליקנית, ובחיי הכלכלה של ארצות הברית.

נולד וגדל ברוד איילנד. החל את דרכו כפקיד בחברה להפצת מוצרי מזון במדינה, עד שהפך לשותף בה. ב-1866 נישא לאביגייל פירס טרומן, אישה בעלת ממון וייחוס משפחתי, ולהם נולדו עשרה ילדים.

הוא החל את הקריירה הפוליטית בעיריית פרובידנס ובבית הנבחרים של רוד איילנד ואף כיהן כיושב הראש שלו. ב-1878 נבחר בתמיכת הממסד הרפובליקני של רוד איילנד לחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית, וב-1881, עם מותו של הסנאטור אמברוז ברנסייד, נבחר על ידי בית המחוקקים של רוד איילנד לייצג את המדינה בסנאט - תפקיד בו החזיק כמעט 30 שנה.

בסנאט בלט בכהונתו בוועדת הכספים, שבראשה עמד מ-1899 ועד לפרישתו מהסנאט. הוא ייצג את האינטרסים של בעלי ההון הגדולים, שלחלקם אף היה קשור בקשר משפחתי - בתו אבי נישאה ב-1901 לג'ון ד. רוקפלר, הבן, בנו של איל הנפט ג'ון ד. רוקפלר. הוא תמך במדיניות פרוטקציוניסטית של מכסי מגן גבוהים. הוא הפך לסמל לקשרי הון-שלטון, ולמטרה להתקפות בעיתונות התקופה.

בעקבות המשבר הכלכלי של 1907, יזם ב-1908 את חוק אולדריץ'-ורילנד. החוק ייסד את "הוועדה המוניטרית הלאומית", שנועדה לבדוק כיצד מתנהלים בנקים מרכזיים בעולם, ולנסות ליישם זאת בארצות הברית. אולדריץ' עצמו עמד בראש הוועדה, שבעקבות המלצותיה הוקם ב-1913 הבנק הפדרלי.

הוא נפטר ב-1915 בניו יורק ונקבר ברוד איילנד. נכדו, שנקרא על שמו, נלסון אולדריץ' רוקפלר היה סגן נשיא ארצות הברית ומושל ניו יורק.

 ביוגרפיה 
 ראשית חייו 
אלדריץ' נולד ב-6 בנובמבר 1841 בחוות ברג'ס שבעיירה פוסטר, רוד איילנד, למשפחה ממעמד הביניים, שלפי המסורת המשפחתית הייתה מצאצאי המהגרים האנגלים הידועים ג'ון וינתרופ, ויליאם ויקנדן ורוג'ר ויליאמס. עם השנים הידרדר מצבה הכלכלי של משפחתו. אביו, אנאן א. אלדריץ', היה פועל בטחנת קמח, ואמו הייתה אבי בורג'ס. הוא למד בבתי ספר ציבוריים באיסט קילינגלי, קונטיקט, ובפנימיית East Greenwich Academy ברוד איילנד.

 תחילת הקריירה 
עבודתו הראשונה הייתה פקידות אצל סיטונאי המכולות הגדול ביותר במדינה, ובהמשך אף הפך לשותף בעסק.

במלחמת האזרחים האמריקאית התגייס ב־26 במאי 1862 כחייל פשוט ברגימנט הרגלים העשירי של רוד איילנד. הרגימנט שירת שלושה חודשים במבצר דה־רוסי, שהיה חלק ממערך ההגנה על וושינגטון די. סי.. הוא שוחרר משירות ב־1 בספטמבר 1862.

ב־9 באוקטובר 1866 נישא לאביגייל פירס טרומן "אבי" צ'פמן, אשה עשירה ממשפחה בעלת ייחוס מרשים. לזוג נולדו בסך הכול אחד־עשר ילדים.

אולדריץ' החל להשתתף בעימותים פוליטיים פומביים באולם הרצאות מקומי, ובשנת 1872, לאחר מות אחד מילדיו ובעיות בריאות, יצא למסע של חמישה חודשים באירופה וחידש את שאיפותיו. הוא נכנס לזירה הפוליטית ובסיוע אנשי עסקים בפרובידנס הפך גם למנהל בבנק קטן.

 ראשית הקריירה הפוליטית 
עד שנת 1877 כבר הייתה לאולדריץ' השפעה משמעותית על הפוליטיקה המדינתית עוד לפני שנבחר לקונגרס. הוא כיהן במועצת העיר פרובידנס בשנים 1869–1875, ונשיא המועצה בשנים 1872–1873. לאחר מכן נבחר כחבר בית הנבחרים של רוד איילנד (1875–1876) ואף כיהן כיושב ראש הבית בשנת 1876.

 הסנאט של ארצות הברית 
ב־1878 תמכו בו ראשי המפלגה הרפובליקנית ברוד איילנד כמועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית, והוא נבחר וכיהן כהונה אחת (1879–1881). ב־1881 נבחר לסנאט של ארצות הברית על ידי בית המחוקקים של רוד איילנד. הוא כיהן בסנאט 30 שנה, עד 1911 – משך כהונה שהיה הארוך ביותר בתולדות רוד איילנד עד שבירת השיא על ידי קלייבורן פל.

כהונתו הארוכה הושפעה ממגבלות זכות ההצבעה במדינה: רק בעלי רכוש ואזרחים ילידי המדינה ששילמו מס גולגולת יכלו להצביע, ובהמשך המחוזות אורגנו כך שייטיבו עם עיירות רפובליקניות קטנות.
בתחילת דרכו בסנאט עסק בעיקר בנושאי מכסים, ותמך בהגנה על תעשיינים, אך גם טען שהמכסים חיוניים לציבור הרחב. הוא פיתח קשרים עם "טראסט הסוכר" ואף סייע לקבוע שיעורי מכס כפי שביקשו מנהליו.

בשנות ה-90 של המאה ה-19 היה לאחד מ"הרביעייה הגדולה" – ארבעת הסנאטורים הרפובליקנים שהשפיעו ביותר על קבלת ההחלטות: אורוויל פלאט מקונטיקט, ויליאם אליסון מאיווה, וג'ון קויט ספונר מוויסקונסין. מוקד כוחו העיקרי היה ראשות ועדת הכספים של הסנאט.

בתחילת שנות ה־90 שקל לפרוש מהסנאט, אך איל הון מרוד איילנד בשם מרסדן ג'. פרי שכנע אותו להישאר כאשר צירף אותו למיזם לרכישת והחשמלת מערכת החשמליות של המדינה. זמן קצר לאחר מכן הפך אולדריץ' למיליונר. הוא התנגד בתוקף לבסיס דו-מתכתי ושכנע את הנשיא מקינלי לרוץ על מצע התומך בזהב בלבד בבחירות 1896.

ב־1906 מכר את מניותיו במערכת החשמליות של רוד איילנד לרכבת ניו יורק–ניו הייבן–הרטפורד, שבניהולו של צ'ארלס מלן פעלה בשיתוף פעולה הדוק עם הבנקאי ג'יי. פי. מורגן.

 מדיניות כלכלית לאומית 
הקריקטוריסטים של התקופה הציגו אותו כמגן האינטרסים הגדולים, ו"מחסל רפורמות".

משבר 1907 הוביל לחקיקת חוק אולדריץ'-ורילנד (1908), שהקים את הוועדה המוניטרית הלאומית בראשותו. הוועדה פרסמה 30 דוחות ובהמשך גיבשה את "תוכנית אולדריץ'", שהיוותה בסיס ליצירת מערכת הבנק הפדרלית.

כשותף ל"חוק מכסי פיין–אולדריץ'" (1909) ביטל את המכסים על יצירות אמנות אירופיות יקרות – מה שאפשר לאמריקאים להביאן לארצות הברית ולהקים אוספים שהפכו יסוד למוזיאונים גדולים.

ב־1909 הציע תיקון חוקתי למס – אף שבעשור קודם כינה רעיון כזה "קומוניסטי". במפורש הכריז שהמהלך נועד לחסום את הצעת החוק שכבר עברה בבית הנבחרים. התיקון אכן עבר ונשלח לאשרור המדינות – כאשר אולדריץ' והנשיא טאפט היו בטוחים כי הדבר לא יאושר (אך בפועל זה הוביל לתיקון ה־16).

במקביל כיהן גם כיושב ראש הסיעה הרפובליקנית בסנאט, ועמד בראש ועדות הכספים, החוקים, נתיבי התחבורה לנמל, והוועדה לענייני תאגידים באזור קולומביה.

 הקמת הבנק הפדרלי 
לאחר משבר 1907, כיו"ר הוועדה המוניטרית, הוביל משלחות מחקר לבנקים מרכזיים באירופה. הוא השתכנע שמערכות הבנקאות של בריטניה, גרמניה וצרפת עדיפות על זו של ארצות הברית. בשיתוף בנקאים וכלכלנים מובילים, בהם פאול ורבורג, אברהם אנדרו, פרנק ונדרליפ והנרי דייוויסון, גיבש תוכנית להקמת בנק מרכזי אמריקאי. בשנת 1910 נסע עם הקבוצה לאי ג'קיל כדי לגבש את הפרטים.
ב־1913 הנשיא וודרו וילסון חתם על "חוק הבנק הפדרלי", שהסתמך במידה רבה על תוכניתו.

 ענייני חוץ 
אולדריץ' התנגד לכניסת ארצות הברית למלחמת ארצות הברית–ספרד, אך תמך בנשיא מקינלי ברגע שהמלחמה החלה. הוא מילא תפקיד מרכזי בהשגת אישור הסנאט לחוזה פריז (1898) שכלל את סיפוח הפיליפינים. היה מעורב גם בניסוח "תיקון פלאט" (1901) שקבע את מעמד ארצות הברית בקובה. תמך בתעלת פנמה אך ביקר חלקים ממדיניותו הקריבית של רוזוולט.

ב־1906 השקיע עם אנשי כספים אמריקאים במכרות וגומי בקונגו הבלגית, ותמך בפעולות המלך לאופולד השני, שספג ביקורת קשה על תנאי העבודה האכזריים שהטיל שם.

 משפחה והשפעה ציבורית 
בתו, אביגייל גרין "אבי" אולדריץ', הייתה פילנתרופית חשובה שנישאה לג'ון ד. רוקפלר, הבן, בנו של מייסד סטנדרד אויל. בנם, נלסון אולדריץ' רוקפלר, היה מושל ניו יורק ארבע קדנציות, התמודד על מועמדות הרפובליקנים לנשיאות, ולבסוף מונה לסגן נשיא ארצות הברית ב־1974.

בנו  כיהן בקונגרס (1923–1933), בנו  היה יו"ר בנק צ'ייס, ונכדו דייוויד רוקפלר היה לימים היו"ר של אותו בנק.

הבמאי ההוליוודי רוברט אולדריץ' היה גם הוא נכדו.

לצד ילדיו הידועים, היו לו ילדים נוספים: אדוארד בורג'ס, סטיוארט מורגן וויליאם טרומן; וכן בנותיו לוסי טרומן ואלסי צ'פמן. שניים מילדיו נפטרו בינקותם.

 תחומי עניין אישיים 
אולדריץ' היה פעיל מאוד במסדר הבונים החופשיים וכיהן כגזבר הלשכה הגדולה של רוד איילנד.

הוא הקים אחוזה רחבת ידיים באזור Warwick Neck. האחוזה, "אחוזת אולדריץ'", נמצאת כיום בבעלות הדיוקסיה הקתולית של רוד איילנד.

 מותו ומורשתו 
אלדריץ' נפטר ב־16 באפריל 1915 בניו יורק ונקבר בבית העלמין סטון פוינט בפרובידנס.

בית אולדריץ' בפרובידנס משמש כיום כמשכן החברה ההיסטורית של רוד איילנד. חטיבת הביניים אולדריץ' בווארוויק נקראת על שמו.
אולם אולדריץ' באוניברסיטת רוד איילנד ואולם אולדריץ' בבית הספר לעסקים של הרווארד – כולם נקראים לכבודו, האחרון בתרומה של ג'ון ד. רוקפלר, הבן.

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי רוד איילנד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:משפחת רוקפלר
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1841
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1915