משה דנקנר

משה דנקנר (8 במרץ 1898 – 17 ביוני 1984) היה מראשוני תעשיית היהלומים בארץ ישראל.

ביוגרפיה
בנם של מאיר מתתיהו דנקנר ושושנה לבית צלליכין. בשנות ה-30 היה יבואן של קמח וסוכר. במהלך מלחמת העולם השנייה פתח, יחד עם אחיו עובד בן עמי, בית חרושת לליטוש יהלומים בנתניה בשם "אלמז'", שבו העסיק כ-100 פועלים. משה דנקנר היה בין הראשונים שקיבלו סייט ישירות מסינדיקט היהלומים "דה בירס" בלונדון, בזכות הקשרים שפיתחו הוא ואחיו עובד בן עמי עם הארי אופנהיימר, בעליו של התאגיד.

לדנקנר היו 11 ילדים – שישה מאשתו הראשונה רחל, וחמישה מאשתו השנייה, אינס. ילדיה של אינס ירשו את עסקי היהלומים של אביהם, בעוד ילדיה של רחל ירשו את הקרקעות ושאר הנכסים שהיו בבעלותו. נכסים אלו היוו בסיס להקמת דנקנר השקעות ב-1957 כאשר רכשו ממדינת ישראל את מפעל תעשיות מלח לישראל בעתלית. 

נפטר ב-17 ביוני 1984 בגיל 86, והובא למנוחות בבית העלמין הישן של נתניה בשכונת בן ציון .

שניים מנכדיו הם נוחי דנקנר ודני דנקנר.

הערות שוליים

קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:יהלומנים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
משה
קטגוריה:משפחת צלליכין
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בנתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984