נשיא ארגנטינה

נשיא רפובליקת ארגנטינה (בספרדית: Presidente de la República Argentina; רשמית, נשיא האומה ארגנטינאית; Presidente de la Nación Argentina) הוא ראש המדינה של ארגנטינה, ראש הרשות המבצעת והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של ארגנטינה. הנשיא ממנה את סגנו ואת שרי ממשלתו וזו המשרה הבכירה במערכת הפוליטית במדינה.

ב-19 בנובמבר 2023 נבחר חאבייר מיליי לנשיא ארגנטינה, וכהונתו החלה ב-10 בדצמבר 2023.

 היסטוריה 
לאחר קבלת העצמאות ביולי 1816, בפדרציה הארגנטינאית טרם התקיים ממשל מרכזי והמדינה נודעה כאיחוד פרובינציית לה פלטה, ואחר כך איחוד פרובינציית דרום אמריקה. ב-1826 הוקם לראשונה הממשל הנשיאותי הארגנטינאי, בעקבות פרוץ מלחמת ארגנטינה–ברזיל.

בין נשיאי ארגנטינה בשנים האחרונות נמנים נסטור קירשנר ואשתו כריסטינה קירשנר. איסבל פרון, האישה הראשונה בתפקיד בתולדות המדינה ואשת הנשיא חואן דומינגו פרון – מנסח תורת הפרוניזם. חורחה רפאל וידלה, מנהיג החונטה הצבאית שתפסה את השלטון בשנת 1976. ראול אלפונסין. פרננדו דה לה רואה, נשיא ארגנטינה עם פתיחת המאה ה-21. אדוארדו דואלדה, נשיא ארגנטינה בין השנים 2002–2003 לאחר פרוץ המשבר הכלכלי החמור שפקד את המדינה בתחילת המאה. קרלוס מנם כיהן בתפקיד בין השנים 1989–1999.

 סמכויות 
נשיא ארגנטינה הוא ראש המדינה וראש הממשלה. הוא ממלא תפקיד מרכזי בעיצוב המדיניות הפנימית והחיצונית של המדינה וכתוצאה מכך עוצמה רבה מרוכזת בידיו.

 סמכויות 
 הנשיא ממנה את השרים, השגרירים, ומנהלים בכירים בממשלה.
 הנשיא יכול להציע הצעות חוק לקונגרס ולהטיל וטו על חוקים שהועברו.
 הנשיא מרכיב ומגיש את ההצעה לתקציב השנתי של המדינה לאישור הקונגרס.
 הנשיא מייצג את ארגנטינה ביחסים בין-לאומיים, מקים יחסים דיפלומטיים עם מדינות אחרות, ומחתים על הסכמים בין-לאומיים.
 הנשיא הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים.
 במקרה של אסון טבע, הפרות סדר או איומים על הביטחון הלאומי, הנשיא יכול להכריז על מצב חירום ולהטיל מגבלות על חירויות אזרחיות.
 הנשיא יכול להעניק חנינה או הקלה בעונש לעבריינים.

 איזונים ובלמים 
קיימים מספר מנגנוני פיקוח של איזונים ובלמים על הנשיא ביניהם:
 סמכויות הנשיא מוגבלות על ידי החוקה הארגנטינאית, אשר מגדירה את חלוקת הסמכויות בין הרשויות השונות.
 הקונגרס ממלא תפקיד חיוני בפיקוח על פעילות הממשלה ויש לו סמכות לאשר או לדחות הצעות חוק שהוצעו על ידי הנשיא.
 בית המשפט העליון הוא הגוף השיפוטי העליון בארגנטינה והוא אחראי על פירוש החוקה והבטחה כי כל הרשויות פועלות בהתאם לה.

 זכויות סוציאליות 
בשנת 2015 הנשיא וסגן הנשיא נהנו משכר ששולם על ידי משרד האוצר. בתקופת כהונתם נאסר עליהם להחזיק במשרה נוספת ברמה הלאומית או המחוזית. משכורתו של הנשיא עמדה על 131,421 פסו ארגנטינאי לחודש.

מקום עבודתו הוא המשרד הנשיאותי בבית הוורוד (La Casa Rosada), מול פלסה דה מאז'ו שבבואנוס איירס הבירה, בעוד קינטה דה אוליבוס (Quinta de Olivos) משמש כמעון המגורים. לנשיא יש גם מעון קיץ בצ'פאדמלאל, בפרובינציית בואנוס איירס ונקרא בשם היחידה הנשיאותית צ'פאדמלאל. על אבטחת הנשיא ובני משפחתו אחראי הגדוד הנשיאותי.

בנוסף, לרשות נשיא ארגנטינה עומד הבית הצבאי (Casa Militar), גוף האחראי לאבטחת צי המטוסים הנשיאותיים. הבית הצבאי מחולק למספר מחלקות הכוללות את קבוצת הביטחון והמודיעין האחראית על איסוף מודיעין בנוגע לניסיונות פגיעה במטוסים הנשיאותיים ולאבטחתם, ולקבוצת הלוגיסטיקה והתקשורת האחראית על תפעול המטוסים ולאבטחת התקשורת הנשיאותית. כמו כן, הבית הצבאי אחראי על קבוצת האוויר הנשיאותית המהווה יחידת סמך של חיל האוויר הארגנטינאי.

המטוס הנשיאותי הוא מטוס מדגם בואינג 757 המכונה "טנגו 01" ומשרת את הנשיא מאז 1995 במקום מטוס הבואינג 707 ששירת קודם לכן. בתקופת המשבר הכלכלי בארגנטינה בשנת 1999 רבים ביקרו את הצורך באחזקת מטוס נשיאותי הטומן בחובו גם עלויות אחזקה כבדות. הצי הנשיאותי כולל גם שני מטוסי Fokker F28 (המכונים T-02 ו-T-03) ומטוס Learjet 60 (המכונה T-10). הנשיא משתמש גם במסוק מדגם סיקורסקי S-70 (H-01) ושני מטוסי סיקורסקי S-76 (H-02 ו-H-03). בתקופת נסטור קירשנר וכריסטינה פרננדס דה קירשנר בוצע שימוש גם במטוסים מדגמי בואינג 747 שהושכרו מחברת התעופה אארולינאס ארחנטינס ומטוס פרטי מדגם Bombardier Global 5000.

נשיאי ארגנטינה
הפרובינציות המאוחדות
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1816 ארגנטינה הייתה פדרציה ללא ממשלה מרכזית. תחילה נקראה בשם הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה ולאחר מכן נקראה בשם הפרובינציות המאוחדות של אמריקה הדרומית, בראש הישות עמד מנהיג עליון.
 דיוקן תקופת כהונה ראש המדינה100px  31 בינואר 1814 – 9 בינואר 1815חרבאסיו אנטוניו דו פוסאדס100px  9 בינואר 1815 – 20 באפריל 1815קרלוס מריה דה אלוויאר100px  20 באפריל 1815 – 9 ביולי 1816חוסה איגנסיו אלווארס תומאס100px  9 ביולי 1816 – 9 ביוני 1819חואן מרטין דה פואירדון100px  9 ביוני 1819 – 11 בפברואר 1820חוסה קסימירו רונדו פריירה100px 11 בפברואר 1820 – 16 בפברואר 1820חואן פדרו, ממלא מקום המנהיג העליון

בשנת 1819 נכשל הניסיון לכונן חוקה וזו התקבלה רק בשנת 1826. בשל מלחמה עם האימפריה הברזילאית מעמד החוקה התערער והנשיא הראשון התפטר זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד וממשלתו פוזרה.
 דיוקן תקופת כהונה ראש המדינה מפלגההערות100px  8 בפברואר 1826 – 7 ביולי 1827ברנרדינו דה לה טרינידד גונסלס ריוואדאוויההתפטר100px  7 ביולי 1827 – 18 באוגוסט 1827ויסנטה אלחנדרו לופס אי פלאנס, נשיא זמני–פיזור הממשלה המרכזית

הקונפדרציה הארגנטינאית
לאחר פיזור הממשלה, ארגנטינה נותרה ללא ממשלה מרכזית במשך 27 שנה. בתקופה זו נודעה בשם הקונפדרציה הארגנטינאית, והתפקיד הבכיר ביותר באותה עת היה "מושל פרובינציית בואנוס איירס", שייצג את המדינות בחתימת חוזים והסכמים בין-לאומיים.

ראש המדינה האחרון אז היה חואן מנואל דה רוסאס, ששלט זמן רב עד שהודח על ידי מפקדו הצבאי חוסטו חוסה דה אורקיסה. אז החלה תקופת המעבר לשלטון נשיאותי.
תקופת כהונה ראש המדינה מפלגה הערות1827 – דצמבר 1828גנרל מנואל דורגודצמבר 1829 – דצמבר 1832גנרל חואן מנואל חוזה דומינגו אורטיס דה רוסאסדצמבר 1832 – 1833חואן רמון בלקארסה<small>1833–1834חואן חוסה ויאמונטה גונסלס<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס<small>1834 – מרץ 1835מנואל ויסנטה מאסה<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס<small>מרץ 1835 – 20 בספטמבר 1851גנרל חואן מנואל חוזה דומינגו אורטיס דה רוסאס<small>Fed<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס<small>20 בספטמבר 1851 – 3 בפברואר 1852גנרל חואן מנואל חוזה דומינגו אורטיס דה רוסאס, <small> ראש הקונפדרציה העליון<small>Fed<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס<small>3 בפברואר 1852 – 5 במרץ 1854גנרל חוסטו חוסה דה אורקיסה, <small>מנהיג זמני<small>Fed

רפובליקת ארגנטינה
המנהיג האחרון שניהל את היחסים הבין-לאומיים היה הגנרל חוסטו חוסה דה אורקיסה, שייסד את האספה החוקתית שכוננה את חוקת 1853 ובה לראשונה נוצרה משרת הנשיא, הנשיאים שנבחרו כונו בשם "נשיאי החוקה", בשינויים קלים זו החוקה שתקפה עד היום.
תקופת כהונהראש המדינהשיוך מפלגתיהערות<small>5 במרץ 1854 – 5 במרץ 1860גנרל חוסטו חוסה דה אורקיסה, <small>נשיא<small>Fed<small>5 במרץ 1860 – 5 בנובמבר 1861סנטיאגו רפאל לואיס מנואל חוסה מריה דרקי רודריגס, <small>נשיא<small>Fed<small>התפטר<small>5 בנובמבר 1861 – 12 בדצמבר 1861חואן אסטבן פדרנרה, <small> ממלא מקום הנשיא<small>Mil

במהלך הקרב תחת פאבונה היריבות הארוכה בין רפובליקת ארגנטינה ופרובינציית בואנוס איירס הסתיימה לטובת האחרונה. כתוצאה מכך, השלטון המרכזי בארגנטינה פורק ומושל בואנוס איירס, ברטולומה מיטרה, מילא את תפקיד הנשיא ובעקבות הבחירות שנערכו היה גם לנשיא ארגנטינה המאוחדת. המדינה נקראה לראשונה בשם רפובליקת ארגנטינה (República Argentina).
תקופת כהונהראש המדינהשיוך מפלגתיהערות<small>12 באפריל 1862 – 12 באוקטובר 1862גנרל ברטולומה מיטרה מרטינס, <small>ממלא מקום הנשיא<small>Lib<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס<small>12 באוקטובר 1862 – 12 באוקטובר 1868גנרל ברטולומה מיטרה מרטינס, <small>נשיא<small>Lib<small>12 באוקטובר 1868 – 12 באוקטובר 1874דומינגו פאוסטינו סרמיינטו, <small>נשיא<small>Lib<small> 12 באוקטובר 1874 – 12 באוקטובר 1880ניקולאס אבז'אנדה, <small>נשיא<small>UC<small>12 באוקטובר 1880 – 12 באוקטובר 1886גנרל אלחו חוליו ארחנטינו רוקה, <small>נשיא<small>PAN<small>קדנציה ראשונה<small>12 באוקטובר 1886 – 6 באוגוסט 1890מיגל חוארס סלמן, <small>נשיא<small>PAN<small>התפטר<small>6 באוגוסט 1890 – 12 באוקטובר 1892קרלוס פלגריני, <small>נשיא<small>PAN<small>12 באוקטובר 1892 – 23 בינואר 1895לואיס סאנס פניה, <small>נשיא<small>UC<small>התפטר<small>23 בינואר 1895 – 12 באוקטובר 1898דוקטור חוסה אבאריסטו דה אוריבורו, נשיא<small>Aut<small>12 באוקטובר 1898 – 12 באוקטובר 1904גנרל אלחו חוליו ארחנטינו רוקה, <small>נשיא<small>Aut<small><small>קדנציה שנייה<small>12 באוקטובר 1904 – 12 במרץ 1906מנואל קינטאנה, <small>נשיא<small>PC<small>מת בתפקיד<small>12 במרץ 1906 – 12 באוקטובר 1910חוסה פיגרואה אלקורטה, <small>נשיא<small>PC<small>12 באוקטובר 1910 – 9 באוגוסט 1914רוקה סאנס פניה, <small>נשיא<small>PC<small>מת בתפקיד<small>9 באוגוסט 1914 – 12 באוקטובר 1916דוקטור ויקטורינו דה לה פלאסה, <small>נשיא<small>PC
מרבית ההיסטוריונים סבורים שהנשיאים הבאים נבחרו בבחירות חופשיות וכלליות, למעט אלה שעלו לשלטון באמצעות ארגון הפיכה.
תקופת כהונהראש המדינהשיוך מפלגתיהערות<small>12 באוקטובר 1916 – 12 באוקטובר 1922דוקטור חואן איפוליטו איריגוז'ן, <small>נשיא<small>UCR<small>קדנציה ראשונה<small>12 באוקטובר 1922 – 12 באוקטובר 1928דוקטור מרסלו טורקואטו דה אלבאר, <small>נשיא<small>UCR<small>812 באוקטובר 1928 – 6 בספטמבר 1930דוקטור חואן איפוליטו איריגוז'ן, <small>נשיא<small>UCRקדנציה שנייה, הודח מתפקידו
בשנת 1930 התרחשה ההפיכה המדינית הראשונה בתולדות ארגנטינה. מנהיג המהפכה מינה את עצמו לנשיא; הנשיאים הבאים אחריו אומנם נבחרו, אך לא נחשבים על ידי מרבית ההיסטוריונים לכאלה שנבחרו באופן דמוקרטי.
אחרי הפיכת 1930
 תקופת כהונה ראש המדינה שיוך מפלגתי הערות<small>6 בספטמבר 1930 – 20 בפברואר 1932גנרל חוסה פליקס בניטו אוריבורו, <small>נשיא<small>צבא ארגנטינה<small>מת בתפקיד<small>20 בפברואר 1932 – 20 בפברואר 1938גנרל אגוסטין פדרו חוסטו רולון, <small> נשיא<small>CC<small>20 בפברואר 1938 – 27 ביוני 1942דוקטור חיימה חרארדו רוברטו מרסלינו מריה אורטיס ליסארדי, <small>נשיא<small>PDN<small>מת בתפקיד<small>27 ביוני 1942 – 4 ביוני 1943דוקטוררמון קאסטיז'ו באריונואבו, <small>נשיא<small>האיחוד האזרחי הרדיקלי<small>הודח מהתפקיד

אחרי הפיכת 1943
בשנת 1943 פרצה הפיכה נוספת שהעלתה לשלטון את הצבא.
 תקופת כהונה ראש המדינה הערות<small>4 ביוני 1943 – 7 ביוני 1943גנרל ארתורו ראוסון, <small>נשיא הממשלה הזמנית<small><small>הודח מתפקידו<small>7 ביוני 1943 – 24 בפברואר 1944פדרו פאבלו רמירס, <small>נשיא הממשלה הזמנית<small>התפטר<small>24 בפברואר 1944 – 4 ביוני 1946אדלמירו חוליאן פארל, <small>נשיא
לאחר מכן, הנשיא החדש נבחר בהצבעה עממית כללית. הוא שינה את החוקה באופן כזה שאפשר לו להיבחר ולהישאר בשלטון במשך 9 שנים, עד שהודח:
 תקופת כהונה ראש המדינה הערות<small>4 ביוני 1946 – 4 ביוני 1952קולונל חואן דומינגו פרון, <small>נשיא<small>קדנציה ראשונה<small>4 ביוני 1952 – 21 בספטמבר 1955קולונל חואן דומינגו פרון, <small>נשיא<small>קדנציה שנייה, הודח מתפקידו

אחרי הפיכת 1955
בשנת 1955 פרצה הפיכה נוספת שקיבלה את הכינוי "המהפכה המשחררת" (Revolución Libertadora):
 תקופת כהונה ראש המדינה הערות<small>21 בספטמבר 1955 – 23 בספטמבר 1955חונטה צבאיתחוסה דומינגו מולינה גומס, <small>יושב, ראש החונטה<small>ממלא מקום<small>23 בספטמבר 1955 – 13 בנובמבר 1955גנרל אדוארדו לונארדי, <small>נשיא דה פקטו<small>התפטר<small>13 בנובמבר 1955 – 1 במאי 1958גנרל פדרו אאוחניו ארמבורו סילבסטי, <small>נשיא דה פקטו 
לאחר מכן, שוב הנשיאים נבחרו בבחירות דמוקרטיות:
תקופת כהונהראש המדינהשיוך מפלגתיהערות<small>1 במאי 1958 – 29 במרץ 1962דוקטור ארתורו פרונדיסי ארקולי, <small>נשיא<small>UCRI<small>הודח מתפקידו<small>29 במרץ 1962 – 12 באוקטובר 1963דוקטור חוסה מריה גידו, <small>ממלא מקום<small>UCRI<small>נשיא הסנאט<small>12 באוקטובר 1963 – 28 ביוני 1966דוקטור ארתורו אומברטו איליה, <small>נשיא<small>UCRP<small>הודח מתפקידו

אחרי הפיכת 1966
בשנת 1966 פרצה הפיכה צבאית כונתה בשם "המהפכה הארגנטינאית" (Revolución Argentina):

 דיוקן תקופת כהונה ראש המדינה הערות<small>  28 ביוני 1966 – 29 ביוני 1966''חונטה מהפכנית
פסקואל אנחל פיסטריני, בניניו וארלה ברנאדו ואדולפו תאודורו אלווארס מלנדי<small>100px  29 ביוני 1966 – 8 ביוני 1970גנרל חואן קרלוס אונגאנייה, <small>נשיא דה פקטו<small>ממלא מקום, הודח מתפקידו<small>100px  8 ביוני 1970 – 18 ביוני 1970חונטה צבאית
פדרו אלברטו חוסה גנאווי, <small>ראש החונטה<small>100px  18 ביוני 1970 – 22 במרץ 1971גנרל רוברטו מרסלו לווינגסטון, <small>נשיא דה פקטו<small>הודח מתפקידו<small>100px  22 במרץ 1971 – 25 במאי 1973 גנרל אלחנדרו אגוסטין לנוסה, <small>נשיא דה פקטו 
לאחר מכן, למשך זמן קצר שרר שלטון דמוקרטי:
 תקופת כהונה ראש המדינה שיוך מפלגתי הערות<small>25 במאי 1973 – 13 ביולי 1973דוקטור הקטור חוסה קמפורה, <small>נשיא<small>FJL<small>התפטר<small>14 ביולי 1973 – 21 באוקטובר 1973דוקטור ראול אלברטו לסטירי, <small>ממלא מקום<small>FJL<small>21 באוקטובר 1973 – 1 ביולי 1974[גנרל חואן דומינגו פרון דה לה סוסה, <small>נשיא<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית<small>קדנציה שלישית, מת בתפקיד<small>1 ביולי 1974 – 24 במרץ 1976איסבל אסטלה מרטינס דה פרון, <small>נשיאה<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית<small>הודחה מתפקידה בעקבות הפיכה צבאית

אחרי הפיכת 1976
בעקבות ההפיכה הצבאית בשנת 1976, המשטר הפך לדיקטטורה צבאית, בשם תהליך הארגון מחדש של האומה (בספרדית: Proceso de Reorganización Nacional). בראש המדינה עמדו ראשי הצבא.
 תקופת כהונה ראש המדינה הערות<small>24 במרץ 1976 – 29 במרץ 1976חונטה צבאית
גנרל חורחה רפאל וידלה, אמיליו מאסרה ואורלנדו רמון אגוסטי אצ'ניקה<small>29 במרץ 1976 – 29 במרץ 1980גנרל חורחה רפאל וידלה <small>נשיא דה פקטו <small>29 במרץ 1980 – 11 בדצמבר 1981רוברטו אדוארדו ויולה, <small>נשיא דה פקטו<small>התפטר<small>11 בדצמבר 1981 – 22 בדצמבר 1981קרלוס לקוסטה, <small>נשיא דה פקטו <small>ממלא מקום<small>22 בדצמבר 1981 – 18 ביוני 1982לאופולדו גלטיירי, <small>נשיא דה פקטו<small>ממלא מקום<small>18 ביוני 1982 – 1 ביולי 1982אלפרדו סן ז'אן, <small>נשיא דה פקטו<small>ממלא מקום<small>1 ביולי 1982 – 10 בדצמבר 1983ריינלדו ביניונה, <small>נשיא דה פקטו

מאז 1983
בשנת 1983 השלטון התחלף ממשטר רודני למשטר דמוקרטי באופיו:
 תקופת כהונה ראש המדינה שיוך מפלגתי הערות<small>10 בדצמבר 1983 – 8 ביולי 1989ראול ריקרדו פולקס אלפונסין, <small>נשיא<small>איחוד אזרחי רדיקלי<small>התפטר<small>8 ביולי 1989 – 8 ביולי 1995קרלוס סאול מנם, <small>נשיא<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית<small>קדנציה ראשונה
בשינויים לחוקה משנת 1994 הותר לנשיא לכהן בקדנציה שנייה (אפשרות שבוטלה בשנת 1957).
 דיוקן תקופת כהונה ראש המדינה שיוך מפלגתי הערות<small>100px  8 ביולי 1995 – 10 בדצמבר 1999קרלוס סאול מנם, <small>נשיא<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית<small>קדנציה שנייה<small>100px  10 בדצמבר 1999 – 21 בדצמבר 2001פרננדו דה לה רואה, <small>נשיא<small>האיחוד האזרחי הרדיקלי/AL<small>התפטר<small>100px  21 בדצמבר 2001 – 23 בדצמבר 2001אדולפו רודריגס סאה, <small>ראש הרשות המבצעת<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית<small>ממלא מקום<small>100px  23 בדצמבר 2001 – 31 בדצמבר 2001אדולפו רודריגס סאה, <small>נשיא<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית<small>נבחר על ידי הקונגרס, התפטר<small>100px  31 בדצמבר 2001 – 2 בינואר 2002אדוארדו דואלדה, <small>ראש הרשות המבצעת<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית<small>ממלא מקום<small>100px  2 בינואר 2002 – 25 במאי 2003אדוארדו דואלדה, <small>נשיא<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית<small>נבחר על ידי הקונגרס, התפטר<small>100px  25 במאי 2003 – 10 בדצמבר 2007נסטור קירשנר, <small>נשיא<small>חזית לניצחון<small>100px  10 בדצמבר 2007 – 10 בדצמבר 2015כריסטינה פרננדס דה קירשנר, <small>נשיאה<small>חזית לניצחון<small>100px  10 בדצמבר 2015 – 10 בדצמבר 2019מאוריסיו מאקרי, <small>נשיא<small>PRO<small>100px  10 בדצמבר 2019 – 10 בדצמבר 2023אלברטו פרננדס, <small>נשיא<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית100px|ימין10 בדצמבר 2023 – כיוםחאבייר מיליי, <small>נשיא<small>המפלגה הליברטריאנית (ארגנטינה)

קישורים חיצוניים



*
קטגוריה:ארגנטינה: פוליטיקה
קטגוריה:ארגנטינה: ממשל