וילהלם ראבה

וילהלם רַאבֶּה (גרמנית: Wilhelm Raabe; 8 בספטמבר 1831 – 15 בנובמבר 1910) היה סופר גרמני.

 ביוגרפיה 
בנעוריו (1854-1849) עבד ראבה בחנות ספרים במגדבורג. ב-1854 התחיל ללמוד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת ברלין. באותה שנה כתב את הרומן האידילי הפופולרי שלו "כרוניקה של רחוב שפרלינג", שראה אור ב-1957 תחת שם העט יעקב קורווינוס (Jakob Corvinus).

ראבה ישב כשלוש שנים בוולפנביטל, ומ-1862 בשטוטגרט. שם, כשהוא מקדיש את כל עתותיו ליצירה, כתב את הרומנים שלו "אנשי היער" (1863), "כומר הרעב" (1864), "אבו טלפאן" (1867), וכן שני קובצי סיפורים בשם "קולות רחוקים" (1865) ו"הקשת" (1869). מ-1870 ישב בקביעות בבראונשווייג, שם פרסם כמה רומנים נוספים. ראבה עסק בציור להנאתו. כ-600 מציוריו נמצאים בבעלות פרטית של צאצאיו ובמוזיאון בראונשוויג.

יצירתו
בסיפוריו ניכרות השפעתם של ז'אן פול ודיקנס, ובמידה ידועה גם של גתה. אף על פי כן ידע לשמור על עצמיותו במחשבה ובסגנון. כיוון את נושאיו בעיקר לאדם הפשוט ולחיים הצנועים והבריאים. מצד אחר, ידע גם להתל, בהומור ובסאטירה, בבעלי היומרות. גם נימה גרמנית לאומית מובהקת מצויה בכתביו. עם זאת הצליף בשוט הסאטירה על הלאומיות הקיצונית. כאמן הצליח לעצב דמויות ברורות, אך הצליח פחות ברקמת העלילה. רבים מגיבוריו נושאים את חלומותיו אידיאליסטים של המספר. עולמו הפנימי של הגיבור תופס מקום ניכר בכתביו.

ב"כרוניקה של רחוב שפרלינג" תיאר, על רקע של רחוב ברלינאי, אנשים בדרכי חייהם, שהם אספקלריה לעולם רחב יותר. ב"משרדו של האל" (1862) פנה אל הרפורמציה הפרוטסטנטית. ב"כומר הרעב", ספרו החשוב ביותר, דן בשאלות חינוך והתפתחות. ב"אבו טלפאן" יש מביקורת התרבות החדשה. בספריו המאוחרים מורגשת השפעת הפסימיות של ארתור שופנהאואר. ראבה חזה את משברה המוסרי של אירופה, אך אף על פי כן נטה להאמין בניצחונם של הכוחות הבונים שבאדם. באמונה זו היה הרבה מן ההישענות על ערכים מסורתיים.

 קישורים חיצוניים 




הערות שוליים

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:סופרים גרמנים הידועים בשם עט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1831
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1910