עמי בראון

עמי בראון (1929 – 29 באוקטובר 2010) היה תעשיין ישראלי, שימש מנכ"ל "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" בשנים 1967–1973, והיה מאספני האמנות המובלים בישראל.

 ביוגרפיה 
בראון נולד בתל אביב כאח אמצעי בין שלושה אחים. אחיו הצעיר היה האמן איקה בראון, אשר נהרג בתאונת דרכים בגיל צעיר. לזכרו ייסד פרס אמנות בשיתוף מוזיאון ישראל.

בין השנים 1952–1956 הוא עבד עם טדי קולק במשרד ראש הממשלה, שם עסק בין השאר בהקמת מוזיאון ישראל. אחר כך עבד כעוזרו של התעשיין היהודי-קנדי סם דובינר, לאחר שעלה לישראל, ובהשפעתו הפך לאספן אמנות. בשנת 1962 נשלח ללוס אנג'לס על מנת לנהל את סניף רשות ההשקעות של משרד האוצר וכן שימש כקונסול הכללי של ישראל. הוא החל להיכנס לעסקים ונכנס כשותף ב"חברה הישראלית המרכזית למסחר והשקעות", אחת מחברות ההשקעה הגדולות בישראל באותן השנים. בשנת 1965, לקראת הבחירות לכנסת השישית, היה פעיל במפלגת רשימת פועלי ישראל (רפ"י) של דוד בן-גוריון.

בשנת 1966 "החברה הישראלית המרכזית למסחר והשקעות" קיבלה זיכיון מחברת קוקה-קולה להקים מפעל בישראל, יחד עם איש העסקים האמריקאי אברהם פיינברג וקבוצת משקיעים בראשות זכיין יהודי של קוקה-קולה ממיאמי שהיה בבעלותו 16 מפעלים לייצור המשקה. בראון נבחר לעמד בראש החברה שהוקמה לצורך הקמת המפעל - "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים". בשנת 1967 נשלח לשלושה חודשים לארצות הברית לצורך השתלמות יחד עם מוזי ורטהיים (שמונה למנהל המכירות של החברה) ודן מוסקוביץ (שהיה מנהל הייצור). בניית המפעל של קוקה קולה החלה באוגוסט 1967⁩ והוא החל לפעול במרץ 1968. משקה קולה הפך תוך זמן קצר למוצר מצליח ופופולרי בישראל, שגרף רווחים גדולים. הוא שימש בתפקיד המנכ"ל עד 1973 וגם החזיק בכ-10% מהמניות.

בשנת 1973 עבר לארצות הברית ושמש בתפקיד ניהול בחברה שהיה לה זיכיון של "קוקה קולה" גם במיאמי (והחזיקה גם במניות "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים"), ב-1981 חזר לישראל.

בינואר 1976 הקים בראון, יחד עם מוזי ורטהיים, אליעזר ז'ורבין וחגי בר־כוכבא, עיתון ערב מתחרה ל"מעריב" ו"ידיעות אחרונות", בשם "היום הזה" בו שימש משה דיין כעורך ראשי. השקת העיתון התארכה מאחר שגיוס עיתונאים מנוסים למיזם והקמת המערכת לקחה חודשים רבים. העיתון הושק לבסוף בספטמבר 1976 וביומו הראשון הודפס ב-40,000 עותקים, אולם התפוצה ירדה אחר כך, הוא סבל מתחרות קשה. אחרי שלושה חודשים הודיעו שיהפוך לשבועון, אך לאחר מספר ימים נסגר העיתון, עקב חובות שצבר וקושי לגייס מימון נוסף.

בשנות ה-80 היה בין המשקיעים שהקימו את חברת "ביפר", שסיפקה שירות זימונית בישראל, וחברת הנדל"ן "גזית".

בראון נחשב לאחד מאספני האמנות ישראלית החשובים ביותר, אוספו מנה עם מותו יותר מ-3,000 יצירות אותם אסף במשך חמישה עשורים. בין האמנים המיוצגים באוספו יוסף זריצקי, אביבה אורי, אריה ארוך, משה קופפרמן, יחיאל קריזה, יאיר גרבוז ומשה גרשוני. בראון הקים את הגלריה של סדנאות האמנים בירושלים ע"ש אחיו איקה בראון. כמו כן תמך בכתב העת "קו" ובכתב העת "סטודיו".

בראון עזר לממן תערוכות רטרוספקטיביות, קטלוגים וספרי אמן לאמנים כמו אביבה אורי, אריה ארוך, שוקי בורקובסקי, מיכאל דרוקס, והילה לולו לין. בנוסף לאמנות אסף גם עתיקות וכן אובייקטים בעלי מסרים אנטישמיים, עבודות דמשק של אמנים יהודים מסוריה, יודאיקה וספרים.

ב פעל למען הקמת מוזיאון לאמנות ישראלית בעיר העתיקה של באר שבע, כדי לכונן שם רובע עם גלריות ובתי קפה. בראון התעתד לתרום למוזיאון את אוסף האמנות הישראלית שלו לצד אוספים אחרים שלו. את אוסף אמנות האסלאם שלו תכנן להציב ב לאחר שישופץ. אולם לאחר ארבע שנים של דיונים ויתר על הרעיון, מאחר שלא הצליח לקבל הבטחה שהמוזיאון יקבל תקציב לתחזוקתו השנתית, לאחר שיקבל את האוסף שלו. בסוף 2009 כ-300 יצירות מהאוסף הוצגו ב בעין חרוד, בנוסף תרם למשכן מספר יצירות. אחר כך העמיד את האוסף למכירה.

חיים אישיים
בשנת 1965 נישא לגבי ולזוג בת אחת, דנה, ציירת. בראון נפטר ב-29 באוקטובר 2010 ממחלת הסרטן, בגיל 81. הובא למנוחות בקיבוץ שפיים. לאחר מותו המשיכו בני משפחתו למכור בהדרגה את האוסף שלו, בעיקר דרך בית המכירות תירוש.

 קישורים חיצוניים 
 גליה בר אור משוחחת על תערוכת אוסף בראון עם דליק ווליניץ, מתוך כתבה ששודרה בערוץ 2, באתר Youtube, 28 בפברואר 2008
 מבחר אמנות ישראלית מאוסף גבי ועמי בראון באתר המשכן לאמנות בעין חרוד



הערות שוליים

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:אספני אמנות ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בשפיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010