דודו (משחק)

דודו (בספרדית: Dudo, בתרגום לעברית: "אני בספק"; ידוע גם כקאצ'ו, פרודו, פאראפיקו  או קצ'יטו) הוא משחק קוביות פופולרי, שנוהגים לשחק עמו בפרו, בצ'ילה, בבוליביה ובמדינות נוספות באמריקה הלטינית. המשחק מיועד לשני שחקנים או יותר ותכליתו היא ניחוש כמות הקוביות המראות מספר מסוים, הנמצאות מתחת לכוסות המונחות על שולחן. השחקן המפסיד בכל מחזור, מאבד אחת מקוביותיו, והמנצח הוא השחקן האחרון שנותרה אצלו קובייה אחת לפחות.

אופן המשחק
כל שחקן מתחיל את המשחק עם 5 קוביות, וכוס המשמשת לערבוב הקוביות ולהסתרתן משחקנים אחרים. השחקנים מגלגלים קובייה לפי הסדר, כדי לקבוע איפה ובאיזה סדר ישבו (דבר שמשפיע הרבה במשחק). השחקן שקיבל תוצאה גבוהה ביותר יהיה ראשון.

בתחילת כל סיבוב השחקנים מערבבים את קוביותיהם בכוסותיהם והופכים את הכוס על השולחן,כל שחקן מסתכל בקוביותיו אך מוודא שהאחרים לא יראו אותן.

השחקן הראשון מהמר ומכריז כמה קוביות מספרה מסוימת יש לדעתו לכולם יחד על השולחן.

"אסים"- הספרה 1 נחשבת ל"אס" והם נספרים כמו המספר שהוכרז (לדוגמה, אם הוכרז  "עשר פעמים חמש" המשמעות היא שהשחקן המכריז חושב שיש לפחות עשר קוביות לכולם יחד המראות את הספרות 1 ו-5).

. לשחקן הבא אחריו יש שתי אפשרויות: "להעלות", או להכריז "דודו" לפתוח את ההכרזה:
"העלאה" או ״הימור״: השחקן יכול להגדיל את ההימור, בכך שהוא מגדיל את כמות הקוביות (לדוגמה, מ-5 פעמים 3 ל-6 פעמים 3), או את מספר הקובייה (לדוגמה, מ-5 פעמים 3 ל-5 פעמים 4) או את שניהם. אם שחקן העלה את כמות הקוביות, הוא יכול לבחור ספרה כרצונו (לדוגמה, מ-5 פעמים 6 ל-6 פעמים 3).אין חובה להשתמש במספרים עוקבים. למשל ניתן להעלות מ-6 פעמים 5 ל 8 פעמים 5. השחקנים ממשיכים בסבב כשכל שחקן בתורו צריך להגדיל את ההימור. כאשר שחקן מרגיש שאינו יכול עוד להעלות את ההימור הוא יכול להכריז "דודו".
"פתיחה" או ״דודו״: משמעות ה"פתיחה" היא, שהשחקן לא מאמין לנכונות ההימור הקודם. כל השחקנים חושפים את קוביותיהם וסופרים את מספר הקוביות בהתאם להכרזה. אם מספר הקוביות (כולל אסים) נמוך מההכרזה מאבד השחקן המהמר קובייה ושם אותה על השולחן. אם ההימור נכון, כלומר, השחקן שהכריז "דודו" טעה, ובמשחק יש לפחות את הכמות שציין המהמר, השחקן ש"פתח" מאבד קובייה ושם אותה על השולחן. לאחר הפתיחה, מתחיל סיבוב חדש בו מתחיל השחקן שאיבד קובייה. המשחק ממשיך עד שרק שחקן אחד נשאר עם קובייה אחת או יותר, והוא המנצח.
דוגמה לסיבוב: שחקן ראשון מהמר 5 פעמים 3,הבא אחריו מהמר 6 פעמים 2, הבא אחריו מהמר 6 פעמים 5, הבא אחריו מהמר 8 פעמים 5, הבא אחריו מכריז "דודו", ההימור האחרון הוא שקובע. כעת סופרים את הקוביות המראות את הספרה 5 ו 1("אס"), אם יש 8 או יותר קוביות כאלו השחקן האחרון שהימר הצליח וזה שהכריז "דודו" הפסיד קובייה. אם יש פחות מ-8 השחקן האחרון שהימר הפסיד קובייה.
"השוואה" או ״בול״: משמעות "השוואה" היא שהשחקן בטוח שההכרזה הקודמת נכונה בדיוק (כלומר, כמות הקוביות ממספר מסוים שהכריז השחקן הקודם נכונות בדיוק - בדוגמה למעלה - השחקן חושב שיש בדיוק 6 קוביות המראות 3). הקוביות נחשפות. אם הניחוש היה נכון, השחקן מקבל קובייה מהשולחן (עד לכמות של 5 קוביות מקסימליות, כמו בהתחלה). אם הניחוש לא היה נכון, השחקן מאבד קובייה ושם אותה על השולחן.

האסים
בדודו, האס (קובייה המראה 1) הוא סוג של ג'וקר. כשבודקים את ערכי הקוביות, אסים נספרים כקובייה שהוכרזה.

לאסים יש חוקים שונים כשמעלים הימור. אפשר להמיר מספר לאסים על ידי חלוקת כמות הקוביות ב-2 ואומדן כלפי מעלה. לדוגמה, ניתן להמיר "6 פעמים 2" ל"3 פעמים אס" ו"11 פעמים 5" ל"6 פעמים אס" (11/2=5.5, אחרי אומדן - 6). בנוסף, ניתן להמיר אסים למספרים. דבר זה נעשה על ידי הכפלת הכמות ב-2 והוספת 1. לדוגמה, "4 פעמים אס" ניתן להמרה ל"9 פעמים (כל מספר)" (2*1+4=9) או "2 פעמים אס" ניתנים להמרה ל"5 פעמים (כל מספר)" (2*1+2=5). כמובן, שניתן להעלות "3 פעמים אס" ל"4 פעמים אס" כרגיל. חוקים אלו לא תקפים כאשר השחקן המתחיל את הסיבוב מתחיל בהימור על כמות האסים. במקרים אלו, השחקן הבא יכול להמיר את האסים לכל דבר (כולל הקטנת המספר). לאחר מכן משתמשים בחוקים הרגילים לאסים.

סיבוב מיוחד
כאשר שחקן שהיו לו 2 קוביות מאבד אחת, הסיבוב הבא הוא "סיבוב מיוחד" (מן הסתם שהשחקן הזה יהיה השחקן שיתחיל את הסיבוב הבא, כי הוא איבד קובייה).
החוקים בסיבוב זה הם שונים:
האסים אינם נספרים כג'וקרים.
אף אחד לא יכול "להשוות", הסיבוב מסתיים כשמישהו "פותח".
רק שחקנים שגם להם יש קובייה אחת יכולים לשנות את מספר ההכרזה.
סיבוב מיוחד מתקיים פעם אחת לכל שחקן. כלומר, אם שחקן מקבל קובייה על ידי "השוואה" ואז מאבד אותה, אין "סיבוב מיוחד".

ראו גם
 פוקר שקרנים

קטגוריה:משחקי לוח
קטגוריה:משחקי קובייה