משה שמואל גלזנר

הרב משה שמואל גלזנר (כ"א באדר א' תרט"ז, 27 בפברואר 1856 – כ"ב בתשרי תרפ"ה, 19 באוקטובר 1924) היה מרבני טרנסילבניה, שימש כרב הקהילה האורתודוקסית של קלויזנבורג. היה מהרבנים הציוניים המעטים בהונגריה ומראשי תנועת המזרחי.

קורותיו
נולד בפרשבורג לרב אברהם גלזנר, רבה של קלויזנבורג, וחתנו של הרב דוד צבי ארנפלד - חתנו של החת"ם סופר. היה בן יחיד לאביו, אחותו היחידה נקראה גיטל. בגיל צעיר החל אביו ללמדו תורה. את רוב תורתו ינק מאביו, ורק כמה חדשים למד בישיבת דודו זקנו - הכתב סופר. הרב אברהם גלזנר שימש כרב הקהילה האורתודוקסית בקלוז' (קלויזנבורג). בגיל שמונה עשרה נשא לאישה את צביה. לאחר פטירת אביו, בשנת תרל"ח ירש אותו בנו משה שמואל והוא בן 22. הוא כיהן בתפקיד זה 44 שנים, בין השנים תרל"ח-תרפ"ג.

היה ידוע בלמדנותו הרבה, וספרו "דור רביעי" (על שם ייחוסו לחת"ם סופר ו) על מסכת חולין הוא מהספרים החשובים על המסכת . היה מעורב במספר מחלוקות שנגעו להלכות שחיטה ומקוואות ופרסם מספר קונטרסים בנושאים אלו.

פעמים רבות היה משתמש בלשון חריפה ותקיפה בתוך המשא ומתן ההלכתי. היה נוהג במנהגי חסידות, ולפי בנו הוא מעולם לא התפלל שחרית בלי לטבול במקווה לפני כן.

באלול תרפ"א השתתף כציר המזרחי בקונגרס הציוני השנים עשר בקרלסבאד, ובחורף תרפ"ב ערך מסע הרצאות מטעם המזרחי בגרמניה.

בחנוכה תרפ"ב (1921) התפטר מרבנותו בקלויזנבורג, ובאביב תרפ"ג עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים (אליה הגיע בר"ח סיוון). האירוע הציבורי הראשון בו השתתף בירושלים הוא ככל הנראה חנוכת בית הרב קוק ובית המדרש ע"ש הרי פישל, בי"ב בסיוון, 27 במאי 1923. על אף זקנותו, פעל גם בארץ בשביל המזרחי ועקב מקרוב אחר בניין הארץ. בחיבה ובהערצה התייחס להתיישבות הדתית, שהייתה אז בראשיתה. הרב גלזנר לקח חלק פעיל בעבודת החינוך של המזרחי, וקבע שיעור בתלמוד לתלמידי הכיתה העליונה של בית המדרש למורים "מזרחי" בירושלים. בירושלים נפגש כמובן עם הרב קוק, ועמד איתו בקשרי לימוד, ידידות והערצה - אך מספר חודשים אחר כך יצא הרב קוק למסע ארוך בארצות הברית, ועוד טרם חזר נפטר הרב גלזנר.שורק שם, עמ' 312.

הרב גלזנר האמין שכאשר יהודים בונים את ארצם, יש ערך לכל מקצועות החיים הפרודוקטיביים, ולכולם ערך 'יהודי' (ולא רק ללימוד תורה או לעיסוק במצוות). הוא ראה במערך התפילות היומיות תקנה לצורך הגלות, שכן בארץ ישראל יש יסוד אלטרואיסטי-לאומי בעבודת האדמה ובכל עבודה המפתחת את הכלכלה.

נפטר בירושלים כשנתיים לאחר עלייתו לארץ ישראל, בכ"ב בתשרי תרפ"ה, והובא למנוחות בהר הזיתים. אחריו שימש במשרה בנו, הרב עקיבא גלזנר. לאחר מותו שלח הרב אברהם יצחק הכהן קוק איגרת תנחומים לבנו הרב עקיבא גלזנר ובה הספידו במילות הערצה.

 תמיכתו בציונות 
בניגוד לרובם של רבני הונגריה, תמך הרב גלזנר בתנועה הציונית, ואף הצטרף למפלגת המזרחי. היה עובר מעיר לעיר וקורא ליהודים לעלות לארץ ישראל. מאותו זמן, סר חינו בעיני חלק גדול מהרבנים, והוא סבל מרדיפות רבות. הספד שנשא, שבו איחל לעצמו מקום בעלם הבא "למרגלותיו של ד"ר בנימין תיאודור הרצל", עורר סערה בעולם האורתודוקסי.על הדרשה ראה אצל שורק, מפרשבורג לירושלים, עמ' 237 - 239. ההספד על הרצל מופיע גם כנספח ב' לספר זה.  כאשר ביקשו מתנגדי הציונות לפרוש מן הקהילה האורתודוקסית, בשל המהפכה הציונית שהוביל בה גלזנר, נחלץ לעזרתו הרב אברהם יצחק הכהן קוק במאמר בשם "פרק בהלכות ציבור" שהיה חלק מקונטרס בשאלת פרישת הקהילה, והוא מופיע כיום בספר "מאמרי הראי"ה". בסופו של המאבק קמה בעירו קהילה אורתודוקסית נוספת בשם "הקהילה הספרדית" בראשות הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם (לימים האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג). כאשר עלה הרב גלזנר לארץ ישראל הוא התגורר בביתו של הרב מיימון מראשי 'המזרחי' והיה מבאי ביתו של הרב קוק.להרחבת העניין ראו באתר אור האורות.

שיטתו ההלכתית
בשיטת לימודו הוא ביקש לחזור אל דרך לימודם של הראשונים, שדרכם "לברר וללבן ולחקור ולדרוש אחר האמת בלי שום משוא פנים". הוא התנגד לשיטת הפלפול "הרחוקה מדרך החכמה כרחוק מזרח ממערב", והלך בכך בדרכו של החת"ם סופר, שביקר קשות את אלה שעקמו לטענתו את פירושי הראשונים כדי לקיים את דברי האחרונים. נטייה זו מדרך ההגיון הישר, רואה הרב גלזנר כמורשת הגלות: "אחרי שעברו עלינו אלפי שנות גלות ונדודים, המית בתוכנו את ההגיון הישר וכח הביקור".

הוא סבר כי דבר שהאנושות מתעבת אותו, הרי שיש לה מעמד של איסור מהתורה. עבירה על איסור כזה הרי הוא, בעיניו, כפשיטת צלם אלוהים והיא חמורה מעבירה על איסור תורה מפורש. לדבריו, לא ייתכן שיהיו דברים שאומות העולם יחזיקו אותם כאסורים, והיהודים ינהגו כאילו שהם מותרים. זאת משום שהעם היהודי צריך להיות "עם חכם ונבון" בעיני אומות העולם ולא "עם סכל ונבל". כדוגמאות לדבריו הוא מביא שאם איש צריך להכריע בין יציאה לרחוב ערום או בלבישת שמלת אישה, שזהו איסור תורה של לא ילבש, הרי שברור שעליו להעדיף יציאה לרחוב בשמלת אישה. וכך גם, אם אדם נמצא במצב שעליו לבחור בין אכילת בשר לא-כשר, שאיסורו מפורש בתורה, לבין אכילת בשר אדם שאיסורו אינו מפורש בתורה, הרי שעליו לבחור באכילת בשר לא-כשר, הגם שאיסורו מפורש בתורה.

סבר שיש לגייר נכרים שנשואים ליהודים בנישואים אזרחיים, מפני שמאחר שהם כבר חיים יחד הגיור שלהם לא נחשב 'לשם אישות', ועוד שיש מצווה גדולה להציל מהתבוללות שהיא עבירה יוצאת דופן בחומרתה. במקום אחר הסביר שעקרונית די בזה שהגר זונח את העבודה זרה שלו כדי לקבלו לעם ישראל, מפני שהכופר בעבודה זרה כמודה בתורה כולה.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה פרסם הודעה לציבור שהוא נוכח לראות שיש יהודים שמנסים להשתמט מהשירות בצבא שהוטל כחובה, ולדעתו הדבר אסור מהתורה משום שדינא דמלכותא מחייב גם במקום סכנת נפשות.

כחלק מתמיכתו בציונות ובאהבת ארץ ישראל הוא פרסם קול קורא להעדפת אתרוגים שגדלו בא"י על פני אתרוגי יוון, וטען שעדיף ליטול אתרוג שכשר בדעת הדחק וגדל בארץ ישראל מאשר אתרוג מהודר שגדל ביוון.

 מחשבתו 
בהקדמה לספרו "דור רביעי" על מסכת חולין הוא האריך להסביר את תפקידה של התורה שבעל פה לעומת התורה שבכתב. לדעתו, התורה שבעל פה שניתנה למשה בסיני כללה עקרונות בלבד, ואלו ניתנו במכוון בעל פה ולא בכתב כדי שבכל דור יוכלו לפרש ולהחיל את העקרונות באופן שמתאים לדור, על פי חכמי כל דור ודור. ולכן, לחכמי הדור ניתנה האפשרות לפרש את התורה כפי ראות עיניהם, בלא שהם מחויבים לפרשנות שניתנה על ידי חכמי דורות עבר. לדבריו, התורה שבכתב היא בגדר "תורת אמת", ספר חתום שאינו משתנה, והתורה שבעל פה היא בגדר "חיי עולם", מנגנון שמתחדש ובכך שומר על נצחיות התורה. רבי יהודה הנשיא קיבל החלטה לכתוב את התורה שבעל פה מכיוון שחשש שכשיהיו עם ישראל בין האומות אזי האומות ישפיעו על האופן בו חכמי הדורות מפרשים את התורה ולמעשה יגרמו לעיקור המצוות מתוכנן. בעקבות כתיבת התורה שבעל פה, היא קובעה והאפשרות לחזור ולפרש בכל דור את התורה אבדה.

כחלק מהאפשרות שניתנה לחכמי כל דור לפרש את התורה, התורה הציגה את המצווה לשמוע דברי חכמים, על מנת למנוע מצב בו הציבור נמנע מלקבל את הפרשנות החדשה של חכמי דורו. כחלק מקבעון התורה שבעל פה על ידי כתיבתה, נקבעה גם המצווה לשמוע דברי חכמים וכבר אין אפשרות לחלוק על דורות קודמים ויש לקבל את מה שכתוב בתורה שבעל פה. בדבריו אלו הוא כולל גם דברים הנראים כטעות וכלא מתאימים לידע המדעי המצוי בידינו. מכיוון שדברים כגון אלו נכתבו בתורה שבעל פה, ומכיוון שבכתיבתה התקבעה התורה שבעל פה וניטלה האפשרות לחלוק על דורות קודמים, ההלכה בעינה עומדת, הגם שהיא אינה מתאימה למה שידוע כיום.

חיבוריו
  חלק א', יצא על ידי נכדו, ירושלים תשל"ז
  חלק ב', יצא על ידי נכדו, ירושלים תשמ"ג
 , קלוז', תרפ"א
 , מונקאטש, תרס"א - על גירות, נישואין ומעמד יהודים שנישאו בנישואים אזרחיים.
 , פרסבורג, תרע"ה
"שביבי אש" - חידושים על התורה והתלמוד.
"אור בהיר" - ספר שהוציאו נכדיו ובו שישה חיבורים קטנים בנושאים שונים שיצאו גם בנפרד: "אור בהיר" על הלכות מקוואות, "חקור דבר" על הלכות נישואין וגירות, "מצה שמורה" על מצת מכונה, "חמץ נוקשה", ו"ישנה לשחיטה ו"הלכה למשה" על הלכות שחיטה".
 "דער ציאניסמוס אונד זיינע נעבענערשיינונגען אים ליכטע דער רעליגיאן", תמוז תר"פ. תורגם לעברית ונקרא: "הציונות באור האמונה", תרגם והוסיף הערות נפתלי בן מנחם, ירושלים 1961.

 משפחתו 
 בנו הרב עקיבא גלזנר, רבה של קלויזנבורג.
 בנו, המשפטן ד"ר יצחק גלזנר, אשר כיהן כיועץ המשפטי למשרד הדתות.
 בנו ר' בנימין, סוחר ספרים ומו"ל סדרת הספרים 'אהל שם'. פעיל ציוני חשוב. נרצח בשואה.
 חתנו הרב חיים צבי רייך, רבה של פעסט, ולאחר מכן נאוואק.
 חתנו הרב עקיבא קליין רבה של טשאבא.
 נכדו הרב חיים יהודה הלוי, ראש ישיבה בסגנון ליטאי בגרוסוורדיין.
ומצאצאיו:
 המתמטיקאי פרופ' אברהם ולד.
 המתמטיקאי פרופ' משה שמואל (אלי) גלזנר.
 המתמטיקאי פרופ' משה גלזנר.
 המתמטיקאי פרופ' יאיר גלזנר.
 הפיזיקאי פרופ' רוברט ולד.
 הפיזיקאי פרופ' שמעון גלזנר.
 הכימאי פרופ' אברהם גלזנר.
 הרב אברהם יפה שלזינגר.

ראו גם
 משפחת גלזנר

 לקריאה נוספת 
 יואב שורק, מפרשבורג לירושלים: הרב גלאזנר, האורתודוקסיה ההונגרית והציונות, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשפ"ה.
 מאמרי הראי"ה, פרק בהלכות צבור, עמוד 55
 שיחות הרצי"ה - סגולת ישראל (בעריכת הרב שלמה אבינר), ספריית חווה בית אל, עמודים 74–88

קישורים חיצוניים

 Rav Moshe Shmuel Glasner of Klausenburg, דור רביעי - דף אודותיו שהוקם על ידי נינו, דוד גלזנר.

 David Glasner, Rabbi Moshe Shmuel Glasner, The Dor Revi'i, in: Tradition, vol. 32, no. 1, Winter 1997, pp. 40-56
 David Glasner, The Saga of Publishing the Works of Rabbi Moshe Shmuel Glasner, in: The Seforim Blog, February 2008
 "'שתהיה התורה חיה עם האומה ומתפתחת עמה, והיא היא נצחיותה': הקדמת 'דור רביעי', מחברה ופועלו" - תמצית שיטתו של משה שמואל גלזנר, בלוגין שאובין.



הערות שוליים

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:קלוז'-נאפוקה: רבנים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:בוגרי ישיבת פרשבורג
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:משפחת סופר
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
קטגוריה:רבני המזרחי
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1856
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1924