פיליפ נוארה

פיליפ נוארה (בצרפתית: Philippe Noiret; 1 באוקטובר 1930 – 23 בנובמבר 2006) היה שחקן קולנוע ותיאטרון צרפתי, אחד השחקנים הפופולריים בצרפת, ונחשב ל"אחד השחקנים הצרפתים המוערכים בכל הזמנים". הקריירה הקולנועית שלו נמשכה על פני יותר מ-50 שנה, בהם הספיק להשתתף ביותר מ-125 סרטים, שזיכו אותו בתהילה עולמית.

ביוגרפיה
נוארה נולד בליל, בצפון צרפת, לפייר ז'ורז', סוחר טקסטיל קטן וחובב ספרות ושירה, וללוסי קלמאנס הרמאן (Heirman), עקרת בית, שהיו מבני המעמד הבינוני-נמוך. בילדותו גדל בטולוז.

נוארה למד משחק בתיאטרון העממי הלאומי של פריז, והופעתו הראשונה כשחקן הייתה ב-1949. כ-11 שנים מאוחר יותר, ב-1960, הגיע לאחד מהישגיו הגדולים הראשונים, כששיחק בסרטו של לואי מאל "זאזי במטרו". נוארה היה שחקן אופי מצוין, היה לו קול ייחודי, ששימש אותו גם כקריין במספר סרטי אנימציה, והוא הרבה לגלם את בן המעמד הבינוני או האריסטוקרטי.

נוארה התחתן ב-1962 עם מוניק, שחקנית צרפתייה, אותה פגש בתיאטרון העממי, ובמהלך הקריירה שיחק לצידה בכעשרה סרטים.

נוארה התפרסם בעיקר בזכות תפקידיו במספר סרטים מפורסמים, ובהם הסרט האיטלקי "סינמה פרדיסו", בו גילם את אלפרדו, מקרין סרטים; הסרט "הדוור", בו גילם את דמותו של המשורר הצ'יליאני פבלו נרודה; וכן הסרטים: "השען מסנט פול"; "שוטר מגנב פטור", סדרה קומית שחלק ממנה שודר בישראל; "שבע פעמים אישה" של ויטוריו דה סיקה; "המלחמה של מרפי" שביימו פיטר ייטס ופיטר או'טול; "טופז" של אלפרד היצ'קוק, ועוד.

ב-1967 שיחק בתפקיד הראשי בסרטו של הבמאי איוו רובר, "אלכסנדר המאושר". נוארה גילם בסרט תפקיד של גבר העובד ללא הפסק עד אשר הוא מתאלמן והופך לחסיד החופש והבטלה. נוארה זכה לשבחי הביקורת ונאמר עליו כי הוא פנומן - "הן בהופעה, הן במשחק ובייחוד ברגש הכן והחמים שהוא יוצר סביבו.".

הסרט האחרון בו שיחק, "שלושה חברים" (Trois Amis), אותו ביים מישל בוז'אנה, צולם בשנה האחרונה לחייו, 2006.

יחד עם רומי שניידר זכה נוארה בפרס סזאר הצרפתי ב-1976 על תפקידו בסרט "Vieux Fusil", ופעם נוספת זכה בפרס, ב-1990, על תפקידו בסרט "La Vie et rien d'autre". בנוסף, היה מועמד שלוש פעמים נוספות במהלך הקריירה לזכייה בפרס.

נוארה נפטר בפריז, ב-23 בנובמבר 2006 לאחר מחלת סרטן ממושכת. בכירי הממשלה והפוליטיקה הצרפתית הספידוהו. דומיניק דה וילפן, ראש ממשלת צרפת דאז, אמר בהספדו:

במותו הותיר אחריו את אשתו מוניק, כשהיא קרובה לגיל 80, ואת ביתו פרדריק.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1930
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2006