סנדנסקי

סַנְדַנְסְקי (בבולגרית: Сандански) היא עיר בדרום-מערב בולגריה בשטח מחוז בלגואבגרד, לרגלי המורדות המרכזיים של הרי פירין ועד ל-1949 נקראה סוויטי וראץ'. סנדנסקי היא העיר השלישית בגודלה במחוז מבחינת כמות האוכלוסין. העיר נקראת על שמו של המהפכן ולוחם החירות הבולגרי יאן סנדנסקי, אשר לחם לעצמאות האזור מהעות'מאנים והכללתו תחת הנסיכות הבולגרית. העיר סמוכה לגדות הנהרות סנדנסקה וביסטריצה, סמוכה לגבול היווני ומרוחקת כ-170 קילומטרים מסופיה הבירה.

היסטוריה
בסמוך למעיינות המרפא החלה התיישבות אנושית מאורגנת בתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית. חלק מהמקורות מציינים שביישוב הקדום אשר נקרא מדיוס, נולד ספרטקוס בן השבט התראקי מָאֶדִי, מחולל מרד העבדים הגדול כנגד הרפובליקה הרומית.

עד למאה ה-6 הפכו תושבי היישוב לנוצרים, והיה זה אחד מהיישובים הראשונים בבלקן שתושביו התנצרו. בסוף המאה ה-6 הוחרבה העיר על ידי שבטים גותים והוא כונן מחדש בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה על ידי שבטים סלאבים ונקרא  קדושי וראצ'ובה. העיר וסביבתה היו מרכז רוחני נוצרי אורתודוקסי חשוב בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה. בסוף המאה ה-14 נכבש האזור על ידי צבאות האימפריה העות'מאנית ונותר בשליטת האימפריה למעלה מ-500 שנים. במסגרת חוזה סן סטפנו והסכמי קונגרס ברלין אשר סיימו את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נותרה העיר בשליטה עות'מאנית תוך התקוממויות חוזרות ונשנות של האוכלוסייה הבולגרית.

ב-1913, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה כבש הצבא הבולגרי את העיר והיא נותרה בחזקת הממלכה הבולגרית, גם לאחר תבוסתה במלחמת הבלקן השנייה מתוקף הסכם בוקרשט. לאחר מלחמת העולם הראשונה בוצע טרנספר של אוכלוסיות בין יוון לבולגריה ואוכלוסיית העיר גדלה מאוד, עם הגעת פליטים בולגרים מהשטחים שנמסרו ליוונים. ב-18 ביולי 1929 זכה היישוב למעמד של עיר.

אקלים
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מרכסי ההרים, החוסמים את הרוחות הצפוניות הקרות. הטמפרטורה השנתית הממוצעת 14.7oc, כאשר ערכי הקיצון נעים ממינוס 1.5oc בחודש ינואר ועד 24oc בחודש יולי. כמות המשקעים השנתית עומדת על 533 מילימטרים.

כלכלה 
תחנת הרכבת של העיר ממוקמת כ-4.5 קילומטרים ממרכזה וכ-2 קילומטרים ממרכזה חולף הכביש המהיר E79 המחבר את סנדנסקי לבירה סופיה. העיר ידועה במרכז הספא המתקדם שבה, המעיינות החמים הנובעים בסביבתה והפארק הסובב אותה. תיירות המרפא הוא הענף המוביל מבחינת התוצר המקומי הגולמי. בנוסף קיימים בשטח הרשות המקומית שטחים חקלאיים ובהם מגדלים עגבניות בהיקף של 850 טון לשנה, כרוב הגינה, פלפל, מלפפונים, שעועית, חיטה בהיקף של 864 טון לשנה, וכן טבק. בנוסף, קיימים בשטח הרשות המקומית מפעלי מזון, עיבוד שיש וגרניט.

ערים תאומות




קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:ערי מחוז בלגואבגרד