סינת'יה ניקסון

סינת'יה אלן ניקסון (באנגלית: Cynthia Ellen Nixon; נולדה ב-9 באפריל 1966) היא שחקנית ופוליטיקאית אמריקאית, הידועה בשל גילום דמותה של מירנדה הובס בסדרה "סקס והעיר הגדולה", בשני סרטי ההמשך העלילתיים שלו, ובסדרת הספין-אוף "פשוט ככה".

זוכת פרסי אמי, טוני וגראמי.

 ביוגרפיה 
ניקסון נולדה בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק, בתם של השחקנית אן נול ושדרן הרדיו וולטר ניקסון. הופעתה הראשונה על המסך הייתה כמתחזה בשעשועון הטלוויזיה To Tell the Truth, שם עבדה אמה. היא החלה לשחק בגיל 12 כמושא אהבתו של חברה העשיר ללימודים ב-The Seven Wishes of a Rich Kid, ב-ABC Afterschool Special מ-1979.

היא ובת זוגה מרינוני מתגוררות בשכונת קיפס ביי במנהטן, ניו יורק. ניקסון אינה יהודייה, אך אבי ילדיה יהודי, ומשפחתה מתפללת בקהילת בית שמחת תורה, בית כנסת להט"בי.

ניקסון היא בוגרת בית הספר התיכון האנטר קולג'.

 קריירת בידור 
עשתה היסטוריה כשהייתה תלמידת השנה הראשונה בברנארד קולג' ב-1984 והופיעה בעת ובעונה אחת בשני מחזות ברודוויי שהיו להיט אותם ביים מייק ניקולס.
היו אלה The Real Thing, שם גילמה ניקסון את בתם של ג'רמי איירונס וכריסטין ברנסקי ו-Hurlyburly, שם גילמה אישה צעירה שנתקלת במנהלים הוליוודיים שפלים. שתי ההצגות הציגו במרחק שני גושי בניינים זו מזו, ותפקידיה של ניקסון היו קצרים, כך שהיא יכלה לעבור בין ההצגות. היא קיבלה את תפקידה הרציני הראשון כשחקנית משנה בסרט כמתבגרת אינטליגנטית שמסייעת לבן זוגה (כריסטופר קולט) לבנות פצצה גרעינית בסרטו של מרשל בריקמן The Manhattan Project משנת 1986. ניקסון הייתה חלק מצוות המיני-סדרה של ה-NBC "הרצח של מרי פייגן" (1988) בכיכובם של ג'ק למון וקווין ספייסי, וגילמה את בתו של מועמד לנשיאות (מייקל מרפי) במרוץ לנשיאות (קריטריון) (גם ב-1988), סאטירה פוליטית של רוברט אלטמן ברשת HBO. היא חזרה לתפקיד בהמשך ב-2004 בסרט Tanner on Tanner.

הופעתה הראשונה בסרט באורך מלא הייתה בסרט מחנה הקיץ, "חמודות קטנות" (1980) בתור הנערה ההיפית, סאנשיין ווקר, בתפקיד משני. הופיעה לראשונה מעל במת ברודוויי כדינה לורד בגרסה המחודשת של "סיפור פילדלפיה" משנת 1980. היא נעה לסירוגין בין הקולנוע, הטלוויזיה והתיאטרון ועשתה פרויקטים כמו סרט ה-ABC משנת 1982 My Body, My Chil, הסרטים "נסיך העיר – מהדורה מיוחדת" (1981) ו-I Am the Cheese (1983) והפקת אוף ברודוויי Lydie Breeze משנת 1982 של ג'ון גואר (John Guare). ב-1985 היא הופיעה לצד ג'ף דניאלס ולנפורד וילסון בהצגה Lemon Sky בתיאטרון Second Stage Theatre.

על הבמה גילמה ניקסון את ג'וליה בהפקת ה-New York Shakespeare Festival משנת 1988 של, רומיאו ויוליה" ושיחקה בהפקה של הסדנה של זוכת פרס פוליצר וונדי וסרשטיין The Heidi Chronicles, שם שיחקה מספר דמויות אחרי שהיא הגיעה לברודוויי ב-1989. היא שיחקה את אליס סטארק, חברתה של "דרבי שו" (דמות אותה גילמה ג'וליה רוברטס) בסרט תיק שקנאי (1993). כמו כן, היא החליפה את מרשה גיי הארדן כהרפר פיט בסדרה החלוצית של טוני קושנר "מלאכים באמריקה" (1994). היא הייתה מועמדת לפרס הטוני עבור הופעתה ב-(Indiscretions (Les Parents Terribles (1996), הופעתה השישית בברודוויי), אם כי במקור היא הפסידה את התפקיד לשחקנית אחרת, לבסוף היא נכנסה לדמותה של ללה לוי בסדרה זוכת הטוני The Last Night of Ballyhoo (1997).

ניקסון הייתה חברה-מייסדת של קבוצת התיאטרון The Drama Dept, שכללה בין השאר את שרה ג'סיקה פרקר, דילן בייקר, ג'ון קמרון מיטשל ובילי קרודופ והופיעה בהפקות הקבוצה: Kingdom on Earth (1996), June Moon ו-As Bees in Honey Drown (שניהם ב-1997), Hope is the Thing with Feathers (1998), ו-The Country Club (1999).

ניקסון שיחקה בתפקידי אורח ב-Addams Family Values (1993),
"חופשה בחיתולים" (1994), Marvin's Room (1996) ו-The Out of-Towners (1999).

הקריירה של ניקסון נסקה כשהיא שיחקה כאחת מארבע השחקניות הקבועות בקומדיה המוצלחת של רשת HBO "סקס והעיר הגדולה" (2004-1998), כשחקנית מירנדה הובס. אחרי שהייתה מועמדת לפרס אמי כשחקנית משנה מצטיינת בסדרה קומית בשנים 2002 ו-2003, קטפה לבסוף ניקסון את הפרס ב-2004, עונתה האחרונה של הסדרה.

הפופולריות העצומה של הסדרה זיכתה את ניקסון בתפקידה הראשי הראשון בסרט קולנוע, בו היא גילמה אמנית וידאו שמתאהבת, למרות מיטב מאמציה להימנע ממחויבות, בשחקן ביסקסואל שבמקרה יוצא עם גבר הומוסקסואל (חברה הטוב ביותר) בסרט Advice From a Caterpillar (2000). היא גם כיכבה לצידו של סקוט בקולה ב"מלאכים של אבא" (2000).
ב-2002 היא הופיעה בקומדיית האינדי "איגבי", והיא עברה מהפקת התיאטרון במחזה The Women של קלייר בות' לוס לסדרה Stage On Screen ברשת PBS.

אחרי "סקס והעיר הגדולה" הופיעה ניקסון במיני-סדרה "טאנר על טאנר" של רשת HBO, והופיעה בתפקיד אורח ב-ER בשנת 2005 כאם שעוברת הליך מורכב להפחית את ההשפעות של שבץ. היא המשיכה והופיעה כאלינור רוזוולט בסרט "מעיינות חמים" בשנת 2005 של רשת HBO שסיפר על מסעו של פרנקלין דלאנו רוזוולט לחפש תרופה למחלת הפוליו שהוא סבל ממנה. ניקסון הייתה מועמדת לפרס אמי כשחקנית הראשית המצטיינת במיני-סדרה או סרט עבור הופעתה. בדצמבר 2005 היא הופיעה בעונה ה-2 של סדרת הלהיט "האוס" של רשת פוקס בפרק 9: "תעתוע", כחולה שסובלת מהתקף כיפיון ומנהלת רומן עם ד"ר האוס (יו לורי).

ב-2006 זכתה ניקסון בפרס הטוני כשחקנית המשנה הטובה ביותר בתפקיד הראשי במחזה הדרמטי Rabbit Hole של זוכה פרס הפוליצר דייוויד לינדזי-אבר. באותה שנה זכתה ניקסון בפרס גראמי בקטגוריית Best Spoken Word Album לצד בו ברידג'ס Beau Bridges ובלייר אנדרווד עבור אמת מטרידה (אל גור).

ממוזער|ניקסון בפרימיירה בברלין לסרט "סקס והעיר הגדולה", 2008
ב-2008 היא שבה ונכנסה לנעליה של מירנדה הובס בסרט "סקס והעיר הגדולה" אותה ביים המפיק בפועל של HBO מייקל פטריק קינג ובו כיכבה לצד צוות הסדרה המקורית. באותה שנה שיחקה בדרמה הקומית "ליים-לייף" לצד אמה רוברטס.

ב-2008 היא זכתה בפרס אמי עבור הופעת האורח שלה בפרק בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד", שם היא מגלמת אשה בעלת הפרעת זהות דיסוציאטיבית. ב-2017 זכתה בפרס טוני על תפקידה במחזה "Lillian Hellman’s The Little Foxes".

בשנת 2009 יצא הסרט "אנגלי בניו יורק", בהשתתפותה.

בשנת 2015 שיחקה במותחן הפשע הביוגרפי "יומני האדרל" , בסרט "סטוקהולם, פנסילבניה", וכן בסרט הדרמה "ג'יימס ווייט" לצידה של רייצ'ל ברוסנהאן.

בשנת 2016 גילמה את ננסי רייגן, רעייתו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בסרט הטלוויזיה "להרוג את רייגן" בבימויו של רוד לוריא עבור ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. הסרט, מתבוסס על ספר משנת 2015 בעל שם זהה מאת ביל אוריילי ומרטין דוגארד ועוסק באירועים הסוקרים את ניסיון ההתנקשות בנשיא ארצות הברית, רונלד רייגן במרץ 1981.

בשנת 2020 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "ראצ'ד" בנטפליקס, אשר מבוססת על הספר קן הקוקייה מאת קן קיזי.

ב-9 בדצמבר 2021, עלתה לאוויר סדרת הספין-אוף ל"סקס והעיר הגדולה", "פשוט ככה" בה מככבת ניקסון וחוזרת אל דמותה של מירנדה הובס.

בשנת 2022 החלה לככב בסדרת הדרמה התקופתית "העידן המוזהב" מבית היוצר של ג'וליאן פלוז לרשת HBO.

 אקטיביזם ופוליטיקה 
בריאיון לתוכנית "Good Morning America" ששודר ב-15 באפריל 2008 סיפרה ניקסון שהיא נאבקת בסרטן השד, לאחר שאובחנה בבדיקת ממוגרפיה שגרתית באוקטובר 2006. בתחילה היא לא דיברה על כך פומבית בגלל הסטיגמה הכרוכה בכך, אולם מאז, לא רק שהיא הודתה בגלוי שיש לה סרטן, אלא אף הפכה לפעילה במאבק נגד סרטן השד ועלה בידיה לשכנע את מנהל רשת NBC לשדר את התוכנית על סרטן השד שלה בפריים טיים. ב-2008 היא החלה לשמש כ"שגרירת" Susan G. Komen for the Cure.

במרץ 2018 הכריזה ניקסון על כוונתה להתמודד בבחירות הארציות על תפקיד מושלת ניו יורק. במאי 2018 היא לא הצליחה להשיג את ה-25% מהקולות הנדרשים כדי להמשיך במירוץ הבחירות נגד מושל ניו יורק המכהן אנדרו קואומו. עם זאת, ניקסון השיגה 15 אלף חתימות כדי לחזור למירוץ. ב-13 בספטמבר של אותה שנה התקיימו בחירות מקדימות (פריימריז), בהן ניקסון אמנם זכתה ביותר מ-30% מהקולות, אך מנגד הפסידה למושל קואומו.

בפברואר 2020 הפך לוויראלי הסרטון הפמניסטי "Be a Lady They Said" בכיכובה המציג את שלל הדרישות הסותרות לעיתים המוצגות לנשים.

ב-27 בנובמבר 2023, היא הצטרפה לשביתת רעב פרו-פלסטינית המונית הקוראת לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן "לפעול לעצירת הרג ילדים בעזה באמצעות הפסקת אש".

בספטמבר 2025 חתמה על קמפיין הקורא לנתק קשר עם מוסדות תרבות ישראליים.

באוקטובר 2025 קראה לשחרר את המחבל הפלסטיני מרואן ברגותי.

 חיים אישיים 
לניקסון שני ילדים, בת (נולדה ב-1995), ובן (נולד ב-2001), ביחד עם פרופסור לאנגלית, דני מוזס הם היו בזוגיות בין השנים 1988–2003.

ניקסון החלה מערכת יחסים עם פעילת החינוך קריסטין מרינוני בינואר 2004, ניקסון אמרה שהיא מעולם לא הרגישה שום התחבטות לגבי המיניות שלה, ושהיא לסבית מבחירה. "מעולם לא חשתי שהיה חלק לא מודע בי שהתעורר או שיצאתי מהארון, לא הייתה שום התלבטות, לא היה כל ניסיון לדכא. פגשתי את האישה הזו, התאהבתי בה, ואני אישיות ציבורית".

בראיון אחר אמרה: "במונחים של העדפה מינית אני לא מרגישה שבאמת השתניתי... הייתי עם גברים כל חיי ומעולם לא התאהבתי באישה. אבל כשזה קרה, זה לא נראה לי מוזר. אני בסך הכול אישה שמאוהבת באישה אחרת". באפריל 2008, היא קיבלה פרס מ-Point Foundation, שמספק מלגות לסטודנטים גאים וגאות בארצות הברית, בשל היותם מודל לדוגמה עבור אנשים גאים צעירים. באספה לתמיכה בנישואים בני אותו מין ב-17 במאי 2009 הודיעה ניקסון שהיא ומרינוני התארסו חודש קודם לכן. בפברואר 2011, מרינוני, ילדה בת. ב-28 במאי 2012 נישאה ניקסון לבת זוגה.

 קישורים חיצוניים 




 סינת'יה ניקסון, באתר TV.com
 סינת'יה ניקסון, באתר education advocacy

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרות ברנרד קולג'
קטגוריה:ביסקסואליות אמריקאיות
קטגוריה:סקס והעיר הגדולה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית משנה בקומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה בקומדיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית אורחת בדרמה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:פרוגרסיביות אמריקאיות
קטגוריה:פרוגרסיביים אמריקאים
קטגוריה:פוליטיקאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס גרייסי
קטגוריה:זוכי פרס לוסי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966