העלאה באוב

העלאה באוב או דרישה אל המתים הוא טקס מיסטי, שבו יוצרים קשר עם נשמה של אדם שמת, מקבלים מסר ממנה. וריאציות של הטקס קיימות בתרבויות רבות. בין הנפוצות שבהן: רופא אליל או מדיום, המכניס עצמו למצב טראנס באופן טקסי בניסיון לתקשר עם המתים או ישויות רוחניות אחרות. המילה "אוב" או וריאציות שלה (ab, abu) קיימת גם בשפות נוספות במזרח הקדום (שומרית, אכדית, אוגריתית, חיתית) במשמעות של "בוֹר", שלדעת המאמינים הגיע עד למקום משכן המתים בבטן האדמה, וכך אפשר להעלות אותם באמצעותו לצורך תיקשור עמם, לאחר טקס מתאים של הגשת מנחות או הגרת דם קורבנות לתוך פתח הבור או לצידו. בעלי אוב היו מי שבבעלותם היה בור עמוק כזה, והם ביצעו באמצעותו את טקסי העלאת רוחות המתים, על פי האמונה באותם ימים.

התורה אוסרת ביצוע טקסי העלאה באוב, לצד איסור כללי של דרישה אל המתים. איסורים אלו מכונים בתורה "תועבת ה'" (, י-יא).שמאל|ממוזער|250px|בעלת האוב מעלה את שמואל הנביא באוב, לבקשת שאול המלך, בעין דור. תחריט מעשה ידי גוסטב דורה משנת 1866. על פי ההלכה, ניתן להעניש בעל אוב שהעלה באוב במזיד בבית דין בעונש סקילה (בזמן בו נוהגים דיני נפשות), ואם לא נענש בסקילה חייב בעונש כרת. אם עבר על העבירה בשוגג חייב להביא קרבן חטאת.

 בתנ"ך

בספר שמואל מסופר ששאול המלך פנה לבעלת אוב מעין דור, שתעלה עבורו את שמואל הנביא באוב, על מנת שהוא יוכל לדעת האם לצאת למלחמה הצפויה עם הפלשתים בגלבוע. שאול מתחפש ובא אל האישה בלילה, יחד עם עוד שני אנשים, ומבקש ממנה להעלות לו באוב את שמואל הנביא.

כאשר שמואל עלה, בעלת האוב זיהתה שהשואל הוא שאול המלך, שהתחפש, ופרצה בזעקה גדולה כלפי שאול: . שאול הרגיע אותה ושאל מה ראתה. על פי תיאורה זיהה שאול שאכן רוחו של שמואל עלתה באוב.

בין שמואל לשאול התפתח דו-שיח של ממש. בתחילה שמואל טען כלפי שאול: , ושאול התנצל בפניו, והסביר שהוא בצרה גדולה מאוד בגלל הפלשתים, אך הוא אינו מקבל מענה מאת ה' באמצעות הנביאים והחלומות האם לצאת למלחמה בפלשתים. שמואל בתגובה שאל את שאול בתמיהה אם ה' מסרב לענות לך, . ובכל זאת, שמואל הודיע לשאול שאלוהים סר מעליו, וגם קרע את הממלכה מידו, ונתן לרעהו – דוד, וכן הודיעו שבני ישראל יינגפו בקרב למחרת, וכי שאול ובניו ייפלו בקרב ויצטרפו למקום מושבה של רוחו של שמואל.

על האירוע הזה, ואישיותו של שאול המשתקפת בו, כתב שאול טשרניחובסקי את שירו "בעין דור".

 פרשנות 
הראשונים נחלקו מהי העלאה באוב, כאשר מחלוקתם זו היא סניף מתוך מחלוקתם הכללית באשר ליחס התורני למאגיה. הרציונליסטיים שבהם לא מקבלים את קיומו של האוב, ולדעתם הטקסים הנזכרים בתורה כאמצעי חיזוי עתידות של עמי כנען קשורים לתרגילים פסיכולוגיים וליכולות של דיבור מהבטן וכדומה, ואילו המיסטיים שבהם מקבלים את האפשרות הטכנית לבצע העלאה באוב.

גם בקרב המיסטיקנים, יש הטוענים שאין בידינו כיום היכולת לעשות זאת (למשל, רבי יעקב חגיז בספרו עץ החיים).

הרמב"ם נחשב לאחד מגדולי האסכולה הרציונליסטית בתקופת ימי הביניים ובכלל, וכך הוא מתאר את טקס ההעלאה באוב בספרו משנה תורה:

ראו גם
 כישוף
 ידעוני
 סיאנס
 ניבוי עתידות
 על טבעי
 לוח ויג'י

לקריאה נוספת
 חננאל מאק, שלושה משלים של ריש לקיש על שאול המלך השואל באוב, בתוך: עיוני מקרא ופרשנות, כרך ה: מנחות ידידות והוקרה לאוריאל סימון. בעריכת משה גרסיאל ואחרים. רמת-גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשס-2000, עמ' 179–195.

 קישורים חיצוניים 

 הרב יהודה פתיה, ספר "רוחות מספרות", באתר HebrewBooks
 הרב יאיר וייץ, בעל אוב, ידעוני ודורש אל המתים, באתר ישיבת הר ברכה

 אובות וידעונים, בספריית מטח


הערות שוליים

קטגוריה:רוחניות ואמונה
קטגוריה:על-טבעי
קטגוריה:חיים לאחר המוות
קטגוריה:חייבי סקילה
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:איסורי עבודה זרה
קטגוריה:חייבי כרת
קטגוריה:חייבי חטאת