סטלארק

סטלארק (באנגלית: Stelarc) הוא שם הבמה של סטליוס ארקאדיו (נולד ב-19 ביוני 1946 בלימסול, קפריסין) הוא אמן מיצגים אוסטרלי המשתמש בגופו שלו כמדיום לצורכי אמנות חזותית ובחינת יכולותיו של גוף האדם, ומרב עבודותיו מסוג אמנות עכשווית והמיצגים שלו סובבים סביב הרעיון לפיו הגוף האנושי הוא מיושן, ובוחנים את הקשר שבין תנועה, חושים ומחשוב. סטלארק מציג שילובים של הגוף עם רובוטיקה, פרוטזות, טכנולוגיה מתקדמת, כלים רפואיים, מערכות מציאות מדומה והאינטרנט ופיתוחיו נחשבים לעתידניים הן מבחינה קונספטואלית והן מבחינה טכנולוגית. הוא מופיע לרוב ביפן, ארצות הברית ואירופה.

סטלארק קיבל כמה תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות, ועד לשנת 2007 הוא החזיק בתפקיד מנהל מחקר עמית במחלקה לחקר מיצגי אומנות דיגיטליים באוניברסיטת נוטינגהאם, אנגליה. בימים אלה הוא מרצה אורח בבית-הספר לאומנויות שבאוניברסיטת ברונל שבמערב לונדון.

מיצגים בולטים
המיצגים של סטלארק הם ייחודיים, והם לרוב כוללים רובוט או רכיבים רובוטיים וטכנולוגיים מודרניים אחרים פרי יצירתו המשולבים בצורה כלשהי עם גופו שלו. כל מופע הוא פרויקט בפני עצמו המציג פיתוח מקורי כלשהו של סטלארק. עבודתו המוקדמת מזוהה ביותר עם 25 המופעים בהם תלה עצמו מקרסי דיג ("Flesh hook suspension") כאשר אחת מהמכונות המכניות שלו מעורבת במופע. להלן מבחר מעבודותיו הבולטות:

גוף פינג ופרזיט
בשתי עבודות בחן סטלרק תנועה על ידי מערכת גירוי עצבים אלקטרונית מבוססת טלמטיקה, ויצר הנדסה של הארכה וירטואלית של מערכת העצבים באמצעות האינטרנט. בנובמבר 1995 הושקה התערוכה "גוף פינג" ("Ping Body"), במהלכה חוברו ארבעה מוקדים שונים בעולם (פריז, הלסינקי ואמסטרדם) לאתר האינטרנט של האמן, ולמשתמשים ניתנה גישה מרחוק לראות ולהניע את גופו של סטלארק דרך מערכת גירוי-שרירים ממוחשבת ששכנה במקום בו התקיים המופע בלוקסמבורג. הרעיון המרכזי של המופע היה בחינה של מה שמוצג כתנועות רצוניות של גוף, כאשר בפועל מדובר בתנועה של גוף אחר הנמצא במקום אחר: על מסכי מגע הוצגו תמונות של הגוף, והמשתמשים בחרו אילו איברים להניע. התנועות נקבעו על ידי הפינג שהתקבל חזרה מהשרת ונמדד בחלקים של מילישניות, כאשר כל ערך מפעיל תנועה אחרת. כך האינטרנט איננו רק כלי להעברת מידע, אלא גם מתמר המשפיע על תנועות פיזיות.

באפריל 1997 הציג סטלארק את הפרויקט השני בנושא אינטרנט וגוף, "פרזיט" ("ParaSite", נשמע כמו "מעבר לאתר האינטרנט"). סטלארק יצר תוכנה הסורקת את הרשת כולה בחיפוש אחר תמונות שונות אשר נשלחו מהמחשב אל משקפי מסך שעל ראשו של האמן, והוקרנו במקביל בחלל התצוגה ועל גופו. התמונות גם מופו לכדי קוד שנשלח אל מערכת גירוי שרירים, שהפעילה את גופו של האמן.

פסל קיבה
שמאל|ממוזער|250px|צילום של עבודת וידאו ארט המתעדת את פרויקט "פסל קיבה", ובה מוצג סטלארק וההתקן.
במופע "Stomach Sculpture" שעלה בתערוכת הפיסול האוסטרלית החמישית שהתקיימה במלבורן, הוא הציג התקן אשר לו הוא קרא "תכשיט אסתטי". אחרי צום של שמונה שעות בלע סטלארק כמוסה בגודל 15 מ"מ על 5 ס"מ עשויה מטיטניום, פלדת אל-חלד, כסף וזהב. הכמוסה הייתה מחוברת לכבל, שקושר לתיבת בקרה מחוץ לגופו. בהגיעה לקיבה נפתחה הכמוסה לגודלה המלא, 5 ס"מ על 7 ס"מ, והחלה לצפצף ולפלוט הבזקי אור.

שלד חיצוני ומכונת השרירים
בנובמבר 1998 הציג סטלארק בתיאטרון "Kampnagel" שבהמבורג, גרמניה, את אחד הפיתוחים הידועים שלו: "Exoskeleton". זו מכונה פנאומטית ענקית ומהלכת בת שש רגליים, ודמוית עכביש. המכונה המאפשרת לאדם הניצב במרכזה ומחובר אליה באלקטרודות לשלוט על תנועותיה באמצעות מחוות ידיים ורגליים. הפרויקט מומן על ידי גופים אוסטרליים.

ביולי 2003 הוא הציג באנגליה מכונה דומה בשם "The Muscle Machine", הפועלת על עיקרון זהה. גם היא הייתה גדולה (קוטר של חמישה מטרים), והציגה היבריד של אדם ומכונה ונשלטה על ידי תנועות גוף. המכונה התבססה על טכנולוגיה מתקדמת יותר מ"שלד חיצוני", והתאפיינה בעיצוב חדיש יותר.

יד שלישית
במופע "Third Hand" שהעלה בשנת 2000 הופיע סטלארק עם יד-שלישית רובוטית שהופעלה דרך אלקטרודות שהושתלו בגופו. היד מופעלת על ידי אותות אלקטרו-מיו-גרם (EMG) המגיעים מהבטן ומשרירי הרגליים. היד מסוגלת לבצע תנועות של צביטה ושחרור, אחיזה והרפיית אחיזה, שורש כף היד יכול להסתובב ב-290 מעלות לשני הכיוונים והיא מצוידת במערכת רגישה למגע. בתערוכה נראה סטלאק כאשר הוא כותב עם שלוש ידיים.

גוף מוגבר
במופע "Amplified Body" הוא הציג מיצג סאונד אקוסטי שהושפע מאותות שהגיעו מגלי המוח, מחזור הדם ומערכת השרירים שלו.

אוזן שלישית
בשנת 2007 הציג סטלארק את החלק האחרון בסדרה של שלושה פרויקטים שנמשכו כ-12 שנה, והוא שתל סיליקון בצורת אוזן שהושלתה בניתוח לתוך זרועו השמאלית. הוא סיפר שהתקשה לאתר רופא שיסכים לבצע את הניתוח, אשר נעשה באירופה. החלק האחרון של הפרויקט אמור היה להיות השתלה של מיקרופון זעיר באוזן ומשדר שישדר את הסאונד לרשת האינטרנט וכך יוכלו אחרים לשמוע את מה שהאוזן "שומעת". ההתקן אכן הושתל, אך סטלארק נאלץ לבטל את הרעיון בשל סיבוך רפואי.

הכרה
סטלארק פעיל מאז שנות ה-60, ובמהלך השנים נכתבו מאות מאמרים החוקרים את עבודתו הייחודיות. בשנת 2005 פרסמה "MIT Press" של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס את המונוגרפיה שלו, אשר היוותה את המחקר המקיף והרחב ביותר על עבודותיו במשך השנים. הספר כולל תמונות מתוך מופעים שונים וראיונות עם סופרים כמו ויליאם גיבסון, אשר סיפרו על היכרותם עמו.
 בשנת 1995 קיבל סטלארק חברות אקדמית בת שלוש שנים מהוועד המנהל לאומנות חזותית במועצה האוסטרלית.
 בשנת 1997 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד לאומנות ורובוטיקה מאוניברסיטת קרנגי מלון שבפיטסבורג, פנסילבניה שבארצות הברית.
 הוא קיבל מעמד של "מגורי אמן" (Artist in residence) בעיר המבורג בשנת 1998.
 בשנת 2000 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מונש שבאוסטרליה.
 במרץ 2003 השלים מעמד מגורי אמן לאומנות וטכנולוגיה בפקולטה לאומנות ועיצוב באוניברסיטת אוהיו שבקולומבוס, ארצות הברית.
 סטלארק הוא עמית-מחקר במחלקה למחקר אומנות דיגיטלית באוניברסיטת טרנט בנוטינגהאם אנגליה.
 עבודתו מיוצגת על ידי גלריית שרמן שבסידני.

מאמרים שכתב
 Prosthetic Head: Intelligence, Awareness and Agency
 Suspended Bodies - Uncertain, Anxious and Obsolete
 FROM ZOMBIE TO CYBORG BODIES - Extra Ear, Exoskeleton and Avatars
 Prosthetic Head

קישורים חיצוניים



 ראיון עם סטלארק, האקדמיה לאומנות המדיה, קולון, גרמניה

הערות שוליים

קטגוריה:אמנים אוסטרלים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמני וידאו ארט
קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:רובוטיקה
קטגוריה:עתידנות
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1946