נורמנדי-ניימן

נורמנדי-ניימן (בצרפתית: Normandie-Niemen) הוא שמה של יחידה אווירית צרפתית שלחמה במסגרת הצבא האדום ב.

ראשית היחידה
במרץ 1942 פנה הוועד הלאומי הצרפתי לממשלת ברית המועצות בהצעה לשלוח קבוצה של טייסים צרפתים להילחם בחזית המזרחית במסגרת הצבא האדום. ההצעה באה בעקבות רצונו של שארל דה גול שחיילים צרפתים יילחמו בנאצים בכל החזיתות האפשריות. בנובמבר 1942 נחתם הסכם צרפתי-סובייטי בדבר שיתוף יחידה אווירית צרפתית בלחימה בחזית המזרחית.

הקמת היחידה החלה עוד טרם חתימת ההסכם והושלמה בספטמבר 1942. היחידה הוקמה בבסיס הצרפתי בריאק שליד העיר זחלה בלבנון. ההרכב הראשון של היחידה כלל 14 טייסים, 4 קציני מטה, רופא ו-42 אנשי צוות קרקע (טכנאים ומכונאים). היחידה נקראה טייסת יירוט מס' 3 "נורמנדי" (Groupe de Chasse GC 3 Normandie). כל טייסי היחידה היו בעלי ניסיון קרבי רב - הם השתתפו בקרבות בצרפת במאי - יוני 1940, בקרב על בריטניה ובקרבות בזירת הים התיכון.

לאחר חתימת הסכם צרפתי סובייטי הועברו אנשי היחידה מלבנון לברית המועצות דרך עיראק ואיראן. בדצמבר 1942 התמקמה היחידה בעיר איוואנובו, שם צורפו אליה גם אנשי הצבא האדום - 3 מדריכים ו-17 מכונאים סובייטים, אשר הדריכו את הצוות הצרפתי בהפעלה ואחזקה של מטוסי יאק-1 מתוצרת חברת יאקובלב.

פעילות קרבית במלחמת העולם השנייה
בסוף מרץ 1943, לאחר השלמת תקופת ההכשרה, נשלחה היחידה לחזית באזור מחוז קלוגה. היא הוכפפה לדיוויזיה אווירית מס' 303 של הארמיית האוויר הראשונה.

ההפלה הראשונה של מטוס אויב על ידי טייסי "נורמנדי" התרחשה ב-5 באפריל, כאשר בקרב אווירי הופלו 2 מטוסי פוקה-וולף Fw 190. ביוני 1943 בוצע שינוי מהותי בהרכב היחידה - כל המכונאים והטכנאים הצרפתים של היחידה הוחלפו באנשי הצבא האדום. הסיבה הרשמית לכך - דרישה הולכת וגוברת ביחידות צרפתיות בצפון אפריקה באנשי צוות קרקע מנוסים. באותו חודש הגיעו ליחידה 8 טייסים נוספים.

הטייסת השתתפה בשלב התקפת הנגד הסובייטית בקרב קורסק ב-12–14 ביולי 1943. באוגוסט אותה שנה עזבה היחידה את החזית לפרק זמן קצר, לצורך רענון והחלפת המטוסים - מטוסי יאק-1 הוחלפו במטוסי יאק-9. באותה תקופה גדל באופן משמעותי מספר הטייסים ביחידה - קבוצה של 23 מתנדבים הגיעה מצפון אפריקה לברית המועצות. בעקבות כך הוחלט להפוך את היחידה מטייסת לרגימנט אווירי, אשר יכלול 4 טייסות (3 מבצעיות ואחת - טייסת אימון והדרכה). הטייסות נקראו על שמות הערים המרכזיות בנורמנדי – "לה הבר", "שרבור", "רואן" ו"קן".

בסוף אוגוסט חזרה היחידה לחזית באזור סמולנסק והמשיכה בלחימה עד לנובמבר 1943. במהלך התקופה (אפריל-נובמבר 1943) הפילו הטייסים הצרפתים 75 מטוסים גרמנים והקנו לעצמם שם של יחידת עלית בחיל האוויר הסובייטי. אך גם אבדות קשות ספגה היחידה בתקופה זו - 16 טייסים נהרגו בקרבות, בין ההרוגים היה גם מפקד היחידה – ז'אן טולאן (Jean Tulasne).
שמאל|ממוזער|250px|מטוס יאק-3 של יחידת "נורמנד-ניימן" במוזיאון האוויר והחלל הצרפתי בשדה התעופה לה בורז'ה
שארל דה גול העניק ליחידה את אות מסדר השחרור. גם הגרמנים לא נשארו "אדישים" לעצם קיום היחידה – וילהלם קייטל, רמטכ"ל וורמאכט, הוציא פקודה, לפיה כל טייס צרפתי שייפול בשבי בחזית המזרחית יוצא מיד להורג. ב-6 בנובמבר 1943 הועברה היחידה מהחזית אל העורף, למחוז טולה לצורך מנוחה. עד לחזרה לחזית המשיכה היחידה לקבל מתנדבים נוספים.

היחידה חזרה לחזית בסוף מאי 1944, כאשר היא כוללת 61 טייסים צרפתים ו-249 אנשי צוות קרקע סובייטים. היא השתתפה בשחרור בלארוס (מבצע בגרטיון), ליטא ובקרבות לכיבוש פרוסיה המזרחית. ב-28 בנובמבר 1944 כאות הוקרה על מעשי הגבורה של הטייסים הצרפתים בעת מתן חיפוי אווירי לכוחות הקרקע במהלך צליחת הנהר ניימן בליטא, הורה יוסיף סטלין להוסיף לשם היחידה את השם "ניימן". מעתה נקראה היחידה "הרגימנט האווירי הצרפתי ה-1 נורמנדי-ניימן".

בסוף נובמבר 1944 שוב הועברה היחידה מהחזית לעורף לצורך מנוחה וארגון מחדש. היחידה עברה למטוסי יאק-3. בסוף 1944 פייר פוייד, מפקד היחידה, ומרבית הטייסים הוותיקים עזבו את ברית המועצות וחזרו לצרפת. בעקבות כך צומצם כוחו של הרגימנט מארבע לשלוש טייסות.

ב-14 בינואר 1945 חזרה היחידה לחזית במזרח פרוסיה והמשיכה להילחם עד לסוף המלחמה באירופה במאי 1945.

ביוני 1945 עזבה היחידה את השטח הכיבוש הסובייטי במזרח גרמניה וחזרה לצרפת, בה התקבלו חייליה כגיבורים לאומיים. היחידה הגיעה לצרפת עם 41 מטוסי יאק-3, אשר הוענקו לה במתנה על ידי ממשלת ברית המועצות.

מפקדי היחידה בתקופת מלחמת העולם השנייה
מפקדי היחידה, כולם בדרגת קומנדאנט (Commandant) המקבילה לדרגת רב-סרן בצה"ל, היו:
 ז'וזף פוליקן (Joseph Pouliquen) - ספטמבר 1942- 22.2.1943 (הודח מתפקידו מסיבות בריאותיות).
 ז'אן טולאן (Jean Tulasne) - 22.2.1943 - 17.7.1943 (נהרג בקרב)
 פייר פוייד (Pierre Pouyade) - 17.7.1943 - 12.11.1944
 לואי דלפינו (Louis Delfino) - מ-12.11.1944 ועד לסוף המלחמה

הישגים ועיטורים
במהלך הלחימה ביצעו טייסי היחידה 5240 גיחות מבצעיות וב-869 קרבות אוויר הפילו 273 מטוסים גרמנים. אלוף ההפלות של היחידה היה קפטן מרסל אלבר, שלזכותו 23 ניצחונות. 67 מטוסים של "נורמנדי-ניימן" הופלו במהלך הקרבות ועוד 4 אבדו בתאונות. מתוך 96 טייסים ששירתו ביחידה במהלך המלחמה, 42 נהרגו אות מתו מפצעיהם (3 מהם בתאונות)

ליחידה הוענקו עיטורים הבאים:
 אות לגיון הכבוד
 אות מסדר השחרור
 צלב המלחמה
 עיטור הדגל האדום
 עיטור אלכסנדר נייבסקי.

כל טייסי היחידה עוטרו בעיטורים סובייטים שונים. ל-4 טייסים הוענק תואר גיבור ברית המועצות.

לאחר מלחמת העולם השנייה
היחידה המשיכה להתקיים בצבא צרפת. ביוני 1945 היא צומצמה לשתי טייסות (16 מטוסים בכל אחת) ושולבה במערך ההגנה האווירי של פריז. היא הוצבה בבסיס האווירי ליד לה-בורז'ה. בינואר 1946 היא הועברה לבסיס אווירי בטוסיו-לה-נובל (Toussus-le-Noble) בחבל איל-דה-פראנס והתווספה לה טייסת שלישית, אשר צוידה במטוסי דה הבילנד מוסקיטו הבריטים (שתי הטייסות האחרות המשיכו להשתמש במטוסי יאק-3, תוצרת ברית המועצות. ב-1947 הוחלפו מטוסי יאק-3 הסובייטים במטוסי בל P-39 איירקוברה האמריקאים. באותה שנה הועברה היחידה למרוקו, שם הוצבו הטייסות שלה ברבאט ובסלא. בסתיו 1947 הוחלפו מטוסי מוסקיטו במטוסי קינגקוברה ( Bell P-63 Kingcobra ) האמריקאים. 

בנובמבר 1947 הועברה היחידה לווייטנאם, שם נטלה חלקה במלחמת הודו-סין הראשונה. במאי 1951 הועברה היחידה מווייטנאם לאלג'יר, שם הוצבה בבסיס באוראן. היא קיבלה מטוסי  גראמן F6F הלקט וP-47 ת'נדרבולט. נטלה חלק פעיל במלחמת אלג'יריה, במהלך הלחימה עברה למטוסי סילון - דה הבילנד ומפייר וגלוסטר מטאור. בשנת 1962 שבה היחידה לצרפת, שם הוצבה בבסיס ליד אורנז' ובשנת 1966 לבסיס אווירי BA112 ליד ריימס. היחידה עברה למטוסי ווטור ובהמשך למיראז' F1. 

בשנת 1993 הועברה היחידה לבסיס ליד קולמר שבמזרח צרפת. בשנת 1994 נטלה היחידה חלק במבצע טורקיז ברואנדה. בשנת 1995 - במבצעי נאט"ו במלחמת בוסניה. בשנת 1999 - בתקיפות נאט"ו ביוגוסלביה. בשנת 2002 השתתפו מטוסיה במבצעי צבא צרפת בחוף השנהב וב-2006 - בצ'אד .

ביולי 2009, לפי החלטת מפקד חיל האוויר הצרפתי, הפכה יחידת נורמנדי-ניימן מטייסת סדירה לטייסת מילואים. טייסיה פוזרו בין היחידות הסדירות האחרות. בתחילת 2011 הוחלט להחזיר את יחידת "נורמנדי-ניימן" לשירות פעיל. היא הוקמה מחדש בבסיס "מון-דה-מארסאן" (Mont-de-Marsan) שבחבל אקיטן. היחידה קיבלה את מטוסי הקרב החדישים מדגם ראפאל C. בשנת 2013 השתתפו טייסי נורמנדי-ניימן במבצע סרוואל במאלי.

הנצחת זכרה של היחידה
ברוסיה
ממוזער|שלט בכיכר נורמנדי-ניימן בפריז
בתקופת ברית המועצות הוקמו שתי מצבות לזכר טייסי נורמנדי-ניימן:
 מצבה בעיר קלינינגרד (בעבר קניגסברג)
 אנדרטה לזכרו של טייס צרפתי אלמוני נמצאת בבית העלמין ודנסקויה שבמוסקבה. למרגלות האנדרטה נמצא לוח זיכרון עם שמות טייסי "נורמנדי- ניימן" שנהרגו במלחמת העולם השנייה.

בשנת 1960 הופק סרט משותף צרפתי-סובייטי בשם "נורמנדי ניימן", המתאר את דרכה של היחידה במלחמה.

ב-10 באוקטובר 2007 נפתחה באופן חגיגי, בנוכחות נשיאי רוסיה וצרפת, אנדרטה לזכר טייסי "נורמנדי-ניימן" במוסקבה.

בצרפת
ברובע 13 של פריז ישנו כיכר הקרוי על שמה של "נורמנדי-ניימן".

ראו גם
טייסת אלזס - טייסת צרפתית שלחמה במסגרת חיל האוויר המלכותי.
 קונסטנטין פלדזר - טייס יהודי בשורות היחידה

קישורים חיצוניים

 אתר של מוזאון היחידה 

קטגוריה:צרפת: היסטוריה צבאית
קטגוריה:צרפת החופשית
קטגוריה:יחידות צבא צרפתיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:רגימנטים
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר השחרור
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (ברית המועצות)
קטגוריה:יחידות אוויריות היסטוריות
קטגוריה:יחידות חיל האוויר הסובייטי
קטגוריה:יחידות סובייטיות בקרב קורסק