האוסטרקון האדומי מחורבת עוזה

האוסטרקון האדומי מחורבת עוזה הוא מכתב על אוסטרקון באדומית, שהתגלה בחפירה ארכאולוגית בחורבת עוזה שבמזרח בקעת ערד, ומתוארך למאה ה־6 לפנה"ס. הכתובת היא אחת היחידות והשלמה ביותר בשפה האדומית. האסטרקון היה שבור לארבעה חלקים. הוא כתוב בצדו החיצוני של שבר פך או קנקן. הוא כתוב בכתב דומה מאוד לכתב העברי הקדום, וזהה לכתב בכתובות אדומיות מתל ח'ליפה, בצרה ופטרה. המילים מופרדות בנקודות. 

הכתובת
לשון הכתובת (הניקוד לפי שמואל אחיטוב, איננו משקף את ההגיה המקורית אלא מקל את הקריאה על הקורא העברי המודרני):
...
..
....
...[
..[
].
פירוש הכתובת
שמואל אחיטוב פרש את הכתובת (המתוארכת למאה ה־6 לפנה"ס):
למלך – שם פרטי, מקביל ל"לאל" המקראי ().
בלבל - השם מוכר מחותם עברי ממקור לא ידוע, אך פירושו קשה.
הברכתך לקוס - כלומר: "ברכתי אותך לאל קוס" בבניין הפעיל, בדומה לנוסח "ברכתך ליהוה" במכתבי ערד. הכתיב "קוס" עם ו' מעיד על עיצוריותה ("קַוְס" – qaws).
האכל – אוכל הוא דגן, כמו במקרא (), בחרסי חשבון ובכתבי אוגרית (KTU2 1.14 IV).ראו גם את פירושו של אחיטוב באותו ספר לחרסי חשבון בעמ' 162
עמד - צורת הבסיס של "עִמדי", כלומר עִם.
והרם שאל על מז[בח קוס] - שאל ירים (מקביל לפועל המקראי "הקריב") מנחת דגנים על המזבח לאל קוס. הקריאה "שאל" (שאול, כשם אחד ממלכי אדום במקרא) סבירה יותר מקריאת המהדיר הראשון, "ע[ד?]אל".
[פן י]חמר האוכל - פירושו שהאוכל יחמיץ. ייתכן שאצל האדומים היה איסור להקרבת חמץ על המזבח, כפי שנאסר במקרא ().

בלשון ימינו ניתן להבין זאת כך: אדם ושמו למלך דורש את שלומו של בלבל, ומברך אותו לאל קוס. הוא מצווה עליו לתת את האוכל לדודו ולהרים מנחה לאל קוס, אלא שעליו לדאוג שהאוכל לא יחמיץ.

 נוסחת המכתב 
נוסח הפתיחה, "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני" ידוע ממכתב עמוני מתל מזאר, מהמכתב הפיניקי מסקארה ומכתובות חורבת תימן, ודומה לנוסחות פתיחת מכתבים באוגריתית ("תחם פלוני, לאלמוני רגם" כלומר "דְבר פלוני, לאלמוני אֱמור",למשל KTU2 2.6, 2.10, 2.14, 2.16, 2.21, 2.26(?), 2.34, 2.36, 2.39 או "לאלמוני רגם, תחם פלוני" כלומר "לאלמוני אֱמור, דְבר פלוני"למשל KTU2 2.4, 2.11, 2.12, 2.13, 2.24, 2.30, 2,33, 2.38) ובאכדית ( – כך (אמר) אלמוני, אֶל פלוני, אֶמורלמשל ; בסידור אחר ( – לפלוני, כך (אמר) אלמוני, אֶמור), ראו למשל בסידור אחר ( – לפלוני אֶמור, כך (אמר) אלמוני), ראו למשל , ). הנוסח "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני, השלום אתה? וברכתיך לאל" דומה במיוחד לנוסח אחד המכתבים מפיטס ב' מחורבת תימן ולמכתב הפיניקי מסקארה, וניתן להשוותו ל; ייחוד לשוני לו בכך שלמילה "שלום" לא מצטרפת אות יחס ("אנכי בשלום") אלא במקום המושא העקיף ("לי שלום") באים כינויי גוף., וראו גם  ו נוסח הפתיחה השלם "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני, השלום אתה? וברכתיך לאל" דומה במיוחד לנוסח אחד המכתבים מפיטס ב' מחורבת תימן ולמכתב הפיניקי מסקארה. ברכה לאל ולאחריה המילה "ועת" (ועתה) בפתיחת מכתב מופיעה גם בנוסחות פתיחה במכתבי ערד,;  והמילה "ועת" מופיעה גם בפתח המכתב העמוני מתל מזאר.

 ראו גם 

 אדומית
 רשימת כתובות כנעניות וארמיות

 לקריאה נוספת 


 קישורים חיצוניים 



הערות שוליים

קטגוריה:אדום
עוזה
קטגוריה:אוסטרקונים
קטגוריה:מכתבים