תנין אמריקאי

תנין אמריקני (שם מדעי: Crocodylus acutus) הוא מין של תנין המצוי בעיקר באמריקה המרכזית. הוא בעל התפוצה הרחבה ביותר מבין 4 מיני התניניים המצויים ביבשת אמריקה.

תפוצה ומרחב מחיה
אוכלוסייתו משתרעת מחופי האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט של דרום מקסיקו ועד פרו וונצואלה שבאמריקה הדרומית. הוא מתרבה אף בקובה, בג'מייקה ובהיספניולה, וקיימת אף אוכלוסייה של כ-2,000 פרטים בפלורידה, ארצות הברית. התנין חי לרוב באזורי החוף. הוא גדול ממיני תנינאים אחרים באזור: הזכרים עשויים להגיע לאורך של 6.1 מטר באמריקה המרכזית והדרומית, אך בדרך כלל אורכם לא עולה על 5 מטר.

התנין האמריקני שוכן בבתי גידול כמו מנגרובים, ביצות, אגמי מים מתוקים ומלוחים, אגני ניקוז של נהרות ואף עשוי להימצא בים. מדרום פלורידה, האנטילים הגדולים ודרום מקסיקו ועד קולומביה ואקוודור. אוכלוסייה גדולה שלו מצויה בקוסטה ריקה.

בשנים האחרונות גדלה אוכלוסיית התנין האמריקני בדרום פלורידה, בעיקר בפארק לאומי אוורגליידס, סביב איי פלורידה קיז ובתעלות הקירור של תחנת כוח גרעינית סמוכה. האוכלוסייה מונה מעל 2,000 פרטים ובשל גדילתה החלו התנינים להתפשט צפונה, דבר שגורם ליותר ויותר עימותים עם אליגטורים בהם בדרך הכלל התנינים - שהם אגרסיביים יותר ולרוב גם גדולים יותר מהאליגטורים - יוצאים כשידם על העליונה. כמו כן, גדלו הצפיות של תנינים באזורי מגורים ובקרבת בני אדם, דבר שהביא לחשש בקרב תושבי האזור, שכן התנינים נחשבים למסוכנים יותר מהאליגטורים.

מאפיינים
ימין|ממוזער|תנינים מתחת לגשר בקוסטה ריקה

מראה חיצוני
לתנין האמריקאי מראה טיפוסי לתנינאי. גופו ארוך ופחוס, כאשר מחצית מאורכו הכולל הוא הזנב השרירי המשמש כמנוע העיקרי בשחייה.

עור התנין מכוסה באוסטאודרמים וצבעו אפור-כסוף עם גוונים של ירוק זית וצהוב חיוור, בעיקר בתנינים צעירים.

לתנין האמריקאי חרטום ארוך וצר יחסית לתנין הים.

גודל
התנינים הקטנים בוקעים באורך 22 סנטימטרים ובמשקל 20 גרם. אורכו הממוצע של תנין בוגר זכר הוא  ומשקלו 382 קילוגרם לזכרים, ועבור נקבות - אורך ממוצע של שלושה מטרים ומשקל של 173 קילוגרם. באזורים מסוימים בקוסטה ריקה נמצאים פרטים באורך 4 ו-5 מטר ואף עשויים להיות באורך של . תנינים גדולים עשויים לשקול כ-400 עד 500 קילוגרם, כאשר הפריטים באורך 6 מטר ומעלה עשויים להגיע למשקל של 1,000 קילוגרם.

תפוצה
התנין האמריקני רגיש לקור יותר מאשר האליגטור האמריקני. רגישות זו לקור היא הסיבה בגינה חושבים שתפוצת התנין לא הצפינה כמו האליגטור האמריקני. התנין האמריקני, לעומת זאת, בעל קצב גדילה גדול יותר מזה של האליגטור והוא הרבה פחות רגיש למים מלוחים ממנו.

תזונה
התנין האמריקני ניזון ממגוון רחב של חיות החל מחרקים הנאכלים על ידי התנינים הקטנים ועד לבקר הנאכל על ידי בוגרים גדולים. תזונתו כוללת בין היתר גם עופות, יונקים, דגים, צבים, סרטנים, צפרדעים ואף לעיתים פגרים. לזכר הבוגר של מין זה אין טורפים טבעיים, והוא מסוגל לטרוף כל בעל חיים המצוי על קצה המים אם כי מרבית מזונו של התנין האמריקני הוא דגים.

 תקיפות בני אדם 
התנין האמריקאי תוקף בני אדם והוא נחשב לתנין התוקפני ביותר במרכז אמריקה כלפי בני אדם, עם לפחות 200 תקיפות ב-10 שנים. עם זאת, הוא יותר ביישן ופחות תוקפני מתנין היאור ותנין הים ודיווחים על בני אדם שנהרגו על ידי התנין האמריקאי הם נדירים.

 בתרבות 
התנין האמריקני מופיע בספר "פיטר פן", בתור התנין שטרף את היד עם השעון של קפטן הוק ומאז רודף אותו תוך השמעת תיקתוק.

בקוסטה ריקה תנין אמריקאי בשם פוצ'ו זכה לפרסום בעקבות מערכת היחסים המיוחדת שפיתח עם ז'ילברט "צ'יטו" שרדן, דייג מקומי שהציל אותו ממוות.

 גלריה 

קישורים חיצוניים

 תנין אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
 תנין אמריקני באתר FLMNH


 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1807
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
קטגוריה:תניניים
קטגוריה:זוחלים ימיים
קטגוריה:פלורידה: בעלי חיים
קטגוריה:מקסיקו: זוחלים
קטגוריה:קוסטה ריקה: זוחלים
קטגוריה:אקוודור: זוחלים
קטגוריה:קובה: זוחלים
קטגוריה:זוחלים: טורפי-על
קטגוריה:בעלי חיים במים מליחים
קטגוריה:בעלי חיים ימיים באמריקה המרכזית
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הצפונית
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית