שטפן לוקס

שטפן לוקס (בצ'כית: Štefan Lux; 4 בנובמבר 1888 – 3 ביולי 1936) היה עיתונאי יהודי ממוצא צ'כי שפעל בשנות עלייתם של הנאצים לשלטון באוסטריה ובגרמניה, שחקן תיאטרון, משורר ובמאי. הוא התאבד בפומבי ביריית אקדח במהלך ישיבה של חבר הלאומים במחאה על משטר הנאצים.

ביוגרפיה
לוקס נולד במלצקי (בסלובקית: Malacky) שבהונגריה (כיום סלובקיה) בקיץ 1888 לדוקטור אלברט ולמלווינה לבית לנדסברגר,
יהודים ממוצא צ'כי. אביו היה אינטלקטואל ונוטריון מכובד בעירו. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בברטיסלאבה למד משפטים באוניברסיטת בודפשט, אך לא מצא סיפוק במקצוע זה. בווינה למד דרמה בשנת 1911, והתפרנס מקריירת משחק בתיאטרון עד שנקטעה ב-1914 – כאשר נקרא להילחם במלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה שירת בחזית ואושפז פעמיים במצב קשה. הוא חלה בטיפוס הבהרות ונפגע משני כדורים – האחד בזרועו והשני בריאתו, שנותר בתוכו עד יום מותו. בשנת 1919, לאחר סיום המלחמה, עבר לברלין, שם ביים את סרטו היחיד.

ב-1922 נולד לו ולאשתו דורה בן, אלברט. באותן שנים עבד לוקס עבור מספר אולפנים ומוציאים לאור, עד שהחל בדרכו כעיתונאי עבור העיתון "די ולטבינה" ("במת העולם") של ברלין שעבר לשווייץ עם עליית היטלר לשלטון. הפרנסה ממקצוע העט הקשתה על המשפחה, אך לפני מותו תיאר לוקס את ארבע עשרה שנותיו עם אשתו כהרמוניות.

עם עלייתו של היטלר לשלטון בשנת 1933 ברח לוקס עם משפחתו לצ'כוסלובקיה, הואיל והייתה לו אזרחות צ'כוסלובקית מאז סופחה אדמת מולדתו בהסכמים שלאחר מלחמת העולם הראשונה. הוא המשיך בפעילותו העיתונאית בשנים הבאות עד יום מותו.

יצירותיו
תחת שם העט פטר שְׁטוּרְמְבּוּש (Peter Sturmbusch) פרסם לוקס ארבע יצירות בגרמנית:
 Meine Lieder ("שיריי"), 1911
 Drei Lieder für hohe Singstimme mit Klavierbegleitung ("שלושה שירים לטון גבוה בליווי נגינת פסנתר"), 1916
 Liebeslieder ("שירי אהבה"), 1921
 Nur keck: Posse mit Gesang in 3 Akten ("נועז ולא יותר: בורלסקה מושרת בשלוש מערכות"), 1923
בנוסף ביים לוקס סרט בשם "צדק" (Gerechtigkeit), אשר הושלם ב-1 בפברואר 1920. לוקס נחשף לאנטישמיות משחר ילדותו. הסרט נועד לשלול את הסטריאוטיפים שהדביקה החברה ליהודים, ועסק במאבקם לשמור על הגינות על אף גירושים וגזרות. בסרט השתתפו השחקנים היהודים פריץ קורטנר, רודולף שילדקראוט וארנסט דויטש.
הפרמיירה בברלין תוכננה למרץ אותה שנה, אך לאחר הפוטש של קאפ חששו המשקיעים מפני האווירה הפוליטית הכבדה ומשכו את תמיכתם; "צדק" מעולם לא הוקרן.

מותו
שטפן לוקס התאבד ביריית אקדח תופי באולם הישיבות של חבר הלאומים בז'נבה במהלך ישיבה ביום שישי, 3 ביולי 1936. בזמן נאום הפתיחה של בא הכוח הספרדי על כיבוש אתיופיה בידי איטליה תחת משטר הפשיזם של מוסוליני, עשה לוקס את דרכו מתא העיתונאים לרחבה השמורה לצלמי עיתונות, ובשולפו אקדח טעון, זעק "C'est le dernier coup" – "זוהי המכה הניצחת" – וירה בעצמו בחזה. הוא פונה לבית החולים, ומת עוד באותו היום, לאחר שעות של ייסורים. אחד ממכתבי ההתאבדות שלו הופנה לסר אנתוני אידן, שר החוץ הבריטי ובא הכוח האנגלי בחבר הלאומים, וזו לשונו:

לוקס מת בבית החולים בסביבות השעה תשע באותו ערב בייסורים. לפני מותו דיבר עם הרב הראשי של ז'נבה וביקש להיקבר בין יהודים. כבקשתו נקבר לוקס בבית העלמין היהודי בז'נבה . במימון הקהילה. לוקס העביר גם מספר מכתבים לאשתו, ובהם הביע את רצונו שיטפלו בה ובבנו לאחר מותו. על קברו נחקקה הכתובת "Martyr D'Israël" (מרטיר ישראל). בהלווייתו נכחו אישים רבים. רוברט דל, עורך עיתון "המנצ'סטר גוארדיאן", נשא דברים אלו: .

תגובה להתאבדותו
מיד עם פינויו של לוקס לבית החולים חיפשה התקשורת מניע להתאבדותו. לדברי בכיר בחבר הלאומים נמצאו במזוודה שהשאיר מאחור מכתב למזכיר הראשי של חבר הלאומים, ז'וזף אבנול, ועוד חמישה מכתבים חתומים ממוענים לסר אנתוני אידן, למלך אדוארד השמיני (שוויתר על המלכות מאוחר יותר באותה שנה), לעיתון "מנצ'סטר גארדיאן" (לימים "הגארדיאן"), לעיתון "הטיימס של לונדון" ולעיתונאי פאול בושט מז'נבה, וכולם הועברו הלאה אל יעדיהם.

ראש הממשלה הבלגי הוסיף ואמר כי "למקרה ההתאבדות לא היה כל קשר לדיון שנערך בחבר הלאומים". בפרסומים הראשונים, אפוא, הוצגה התאבדותו של לוקס באופן לוקה. בגין חוסר הוודאות כינתה אותו התקשורת "פליט מופרע". בתקשורת הגרמנית אף תוארה התאבדותו כאקט של "אידיוט". חבר הלאומים פטר את התאבדותו של לוקס כשם שפטר את מכתבו. האבטחה במבנה הוגברה עקב הצלחתו של עיתונאי לשאת נשק טעון לתוך האולם, אך מעבר לכך לא נעשה דבר. בדיעבד נכשל לוקס, אם כי השקפתו על המשטר הנאצי הוכחה כמדויקת.

כחודש לאחר מותו נשאו חברי הקונגרס היהודי העולמי הראשון נאום באולם שבו התאבד לוקס. נחום גולדמן אמר באותה אספה: "יום אחד נבנה אנדרטאות לזכר שטפן לוקס בגרמניה".

אזכור בתרבות המודרנית
התאבדותו של שטפן לוקס מופיעה בתחילת הסרט הגרמני "אָמִן" (2002) בבימוי קוסטה גברס.

קישורים חיצוניים



 Betty Sargent, The Desperate Mission of Stefan Lux, The Georgia Review - תחקיר שעשתה עובדת בחבר הלאומים על שטפן לוקס 
 Stefan Lux, protomartyr à Genève de l'antisémitisme nazi 

הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים גרמנים
קטגוריה:במאי קולנוע צ'כים
קטגוריה:עיתונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים צ'כים
קטגוריה:משוררים יהודים גרמנים
קטגוריה:משוררים יהודים צ'כים
קטגוריה:מתאבדים: פעילים פוליטיים
קטגוריה:חבר הלאומים
קטגוריה:מתנגדים לנאצים
קטגוריה:מתאבדים: משוררים
קטגוריה:סופרים יהודים הידועים בשם עט
קטגוריה:ילידי 1888
קטגוריה:נפטרים ב-1936