הסכם אנדרוסובו

הסכם אנדרוסובו היה הסכם הפסקת לחימה שסיים את מלחמת רוסיה-פולין (1654–1667) שנמשכה 13 שנים. ההסכם נחתם בכפר אנדרוסובו במחוז סמולנסק של היום. ההסכם נחתם על ידי נציגי רוסיה הצארית והאיחוד הפולני-ליטאי. נציגי הקוזאקים לא השתתפו בטקס ולא חתמו על ההסכם.

תנאי ההסכם
ההסכם שנחתם כלל הפסקת לחימה לתקופה של 13.5 שנים, במהלכה התחייבו הצדדים להכין "הסכם לשלום נצחי". במסגרת ההסכם, האיחוד הפולני-ליטאי העביר לרוסיה הצארית את סמולנסק, צ'רניגוב, ושטחים באזור קורסק ובריאנסק, והכיר בסיפוח שטחי "אוקראינה של הגדה השמאלית" של נהר הדנייפר לרוסיה. קייב הועברה לשליטה רוסית לתקופה של שנתיים, ולאחר מכן, בשנת 1686, בהסכם נוסף נקבע כי העיר תישאר ברוסיה הצארית תמורת תשלום. רוסיה הצארית מנגד ויתרה על כל השטחים שנכבשו בליטא. בלארוס ושטחי אוקראינה מערבית לדנייפר נותרו תחת שליטת האיחוד הפולני-ליטאי. הסיץ' הזפורוז'י עבר לניהול משותף פולני-רוסי, תוך ניצולו במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית.

ההסכם כלל גם התחייבות הדדית לסיוע לקוזאקים במקרה של פלישות מחאנות קרים, וכן הסדרים בנוגע להחלפת שבויים, נכסים ומסחר, גבולות ושגרירים.

השלכות ההסכם
 אוקראינה
לדעת ההיסטוריונים האוקראינים, ההסכם אפשר לרוסיה הצארית לחזור בה  באופן חד-צדדי, מהתחייבויותיה לאוקראינה לעזור לה בלחימה נגד האיחוד הפולני-ליטאי. סוכם על חלוקת אוקראינה ל-2 חלקים בין המדינות שחתמו על ההסכם. חלוקה זו אושררה פעם שנייה בהסכם שנחתם מאוחר יותר. תנאי ההסכם הדהימו את הקוזאקים והחלו מרידות נגד הפקידות הרוסית המקומית.

רוסיה
ההיסטוריונים הרוסים רואים בהסכם זה צעד חשוב בהתקדמות המדינה לאיחוד העמים הסלאביים בראשות רוסיה. אומנם ההסכם לא נתן תשובה למספר בעיות (למשל קבלת מוצא לים הבלטי), אך רוסיה החזירה לעצמה שטחים שאיבדה בתקופת הצרות. כמו כן חלה התקרבות עם האיחוד הפולני-ליטאי על רקע מאבק משותף נגד האימפריה העות'מאנית.

פולין
הפולנים רואים בהסכם שגיאה היסטורית. כתוצאה מהסכם זה חל שינוי במעמד המדינות באזור והאיחוד הפולני-ליטאי החל לאבד את מעמדו כמדינה השולטת באזור כולו לטובת רוסיה הצארית.

קישורים חיצוניים


קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
קטגוריה:ליטא: היסטוריה
קטגוריה:רוסיה הצארית: אמנות והסכמים
קטגוריה:פולין: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי שלום במאה ה-17