הבית הכחול

הבית הכחול (בקוריאנית: 청와대 (צ'ונגוואדאי) - "הבית עם רעפי הגג הכחולים") בסיאול הוא מעונו ומשרדו הרשמי של נשיא קוריאה הדרומית. האחוזה, השוכנת במרכזה של העיר, על מורדותיו הדרומיים של הר פוקהנסאן (북한산), משתרעת על-פני שטח של כ-250 דונם וכוללת מספר מבנים בסגנון קוריאני מסורתי, וחלקם משלבים השפעות מודרניות. במקום מספר מבנים המשמשים כמשרדו של הנשיא, וכמעונו הרשמי,  בית ההארחה הרשמי, לשכת העיתונאות וכן מבני מנהלה.הבניין כולל מבנה מרכזי בן שתי קומות ומשני צדדיו שני אגפי משנה. גגו של המבנה המרכזי עשוי מ-150,000 רעפים כחולים.

היסטוריה

 הקמה 
ייתכן שהאחוזה ניצבת במקום בו עמד ארמון עתיק שנבנה ב-1068, שנה לאחר שסיאול הייתה לאחת משלוש בירותיה של . הארמון במקום, שנודע בשם "קיונגמודאי" (경무대), הארמון נשרף בפלישות הידיושי 1592-1598 ונבנה מחדש רק בסוף המאה ה-19. שימש לטקסים ולאימונים צבאיים עד כיבוש קוריאה בידי יפן בשנת 1910. ב-1869 שכנו באחוזה חמישה ביתנים, וב-1905 נוסף להם ביתן שישי. לאחר הכיבוש היפני נהרסו רוב המבנים במקום, והיפנים הקימו ב"קיונגמודאי" את משכנו של המושל הכללי של קוריאה.

 לאחר הכרזת העצמאות 
לאחר עצמאות קוריאה ב-1945 החל ארמון המושל היפני לשמש כלשכתו וכמקום מגוריו של נשיא המדינה.לאחר הקמת ממשלת הרפובליקה של קוריאה בדרום חצי האי הקוריאני בשנת 1948, הנשיא הראשון סינגמן רי (כיהן בשנים 1948–1960) העניק למעונו את השם גיונגמודאה (경무대; 景武臺; בתרגום חופשי: "פביליון הנוף והכוח"), על שם אחד המבנים שנותרו מימי המושל הכללי היפני. המבנה שימש אותו גם למגורים וגם כמשרדו הרשמי. עם כניסתו לתפקיד בשנת 1960, הנשיא השני יון פה-סון (כיהן 1960–1962) שינה את שמו ל"צ'אונג וא דאה" (Cheong Wa Dae), כנראה בניסיון להתנער מהקונוטציות של משטר סמכותני שדבק בשמו הקודם. שמות חלופיים, בהם "Hwaryeongdae", הוצעו אך לבסוף נבחר "Cheong Wa Dae".
ממוזער|מבט אווירי על מתחם הבית הכחול
עם עלייתו לשלטון של הנשיא השלישי, פארק צ'ונג-הי (כיהן 1962–1979) בעקבות הפיכה צבאית, הועלתה הצעה לשנות את צבע גגות המבנה לצהוב – מתוך טענה שצבע זה יוקרתי יותר – אך פארק דחה זאת. בתקופתו חולקה המעטפת המבנית של הבית לשני חלקים: קומה ראשונה כמשרד הנשיא, וקומה שנייה למגורי משפחתו. עם השנים, בשל היותו מבנה ישן וצר, עבר שיפוץ מקיף בתקופת כהונתו של פארק.

בינואר 1968, חוליית מחבלים מצפון קוריאה ניסתה להתנקש בנשיא פארק בפשיטה נועזת שכונתה "פשיטת הבית הכחול", ונהדפה סמוך מאוד למתחם. בעימות נהרגו 28 צפון קוריאנים, 26 דרום קוריאנים וארבעה אמריקנים.

ב־26 באוקטובר 1979, נרצח הנשיא פארק על ידי ראש סוכנות הביון הקוריאנית (KCIA), קים ג'ה-גיו, בבית מסתור בתוך מתחם המעון.

גם הנשיאים צ'וי קיו-הא וצ'ון דו-הוואן השתמשו בבניין הן למגורים והן למשרד. בתקופת כהונת רו טה-וו נבנה מבנה משרדים חדש, מעון רשמי חדש ומרכז עיתונות בשם צ'ונצ'ו-גוואן (Chunchu-gwan). המבנה המרכזי החדש נחנך באפריל 1991, ובעקבות הקמת ועדת מומחים בת 22 חברים בספטמבר של אותה שנה – הושלמה הקמתו של המתחם במתכונתו הנוכחית. בשנת 1993, בתקופת הנשיא קים יונג-סם, נהרס המבנה המקורי שהוקם על ידי היפנים. הנשיא רו מו-היון ניסה לשנות את מבנה המשרד לשם עידוד קשר עם הצוות – אך נכשל. באותה עת שופץ המקלט לשעת חירום שנבנה בידי פארק בשנת 1975, והוסב לבונקר ניהולי של מרכז ניהול המשברים הלאומי.
המוניטין של צ'אונג וא דאה כסמל לסמכות יתר נשיאותית, הוביל נשיאים שונים לנסות להעביר את משרד ומעון הנשיא.ממוזער|מעון המגורים הנשיאותי בו מתגורר הנשיא ובני משפחתו בתוך מתחם הבית הכחולקים יונג-סם היה הראשון שניסה לממש העברה כסימן ניתוק מהעבר הצבאי. הוא הבטיח להעביר את משרדו למתחם הממשלה בסיאול ליד שער גוואנגהוואמון, אך לא הצליח בכך. תחתיו נפתחו לציבור הכביש שלפני הבית הכחול והר אינוואנגסן, וכן נהרסו 12 בתי מסתור בסמוך ונבנה פארק ציבורי – גן מוגונגהואה.

קים דה-ג'ונג קידם תוכנית למעבר למתחמים הממשלתיים בסיאול וגוואצ'און, אך ביטל את התוכנית בשל שיקולי ביטחון ועלות. תחת זאת, נפתח לציבור ארמון צ'ילגונג שבתחומי המתחם והורחבה גישת הציבור לצ'אונג וא דאה.

הממשל של רו מו-היון ניסה להעביר את כלל משרדי הממשלה (לרבות צ'אונג וא דאה) לעיר החדשה סג'ונג, אך נכשל לאחר שבית המשפט החוקתי פסק כי החוק להקמת בירה חדשה אינו חוקתי. בהמשך, נפתחו לציבור שער שִינְמוּן (הצפוני של ארמון גיונגבוק) ודרך בוקאקסנסונג.

גם בתקופת לי מיונג-באק נשקלה העברת משרד המזכירות ומחלקת הביטחון, אך הדבר נגנז בשל עלויות ואי קבלת אישור מהאספה הלאומית. הנשיא מון ג'ה-אין הציע במהלך הבחירות להעביר את המשרד לנקודת סמוך לגוואנגהוואמון, אך עם כניסתו לתפקיד – נסוג מהרעיון מטעמי עלות וביטחון. תחת זאת, נפתחו לציבור הדרך שלפני הבית הכחול ודרך חומת בוקאקסאן, שהיו פתוחים קודם לכן באופן זמני.

 2022–2025: הפיכת הבית הכחול לפארק ציבורי 
ממוזער|שער הכניסה הראשי
ב־20 במרץ 2022 הודיע הנשיא הנבחר יון סוק-יול כי ייכנס לתפקידו ב־10 במאי באותו בניין של משרד ההגנה הלאומי במחוז יונגסאן שבסיאול, ושהבית הכחול ייפתח לציבור כפארק. במאי 2022, בעקבות הוראה רשמית שיצאה לאחר כניסתו לתפקיד, הוסב הבית הכחול לפארק ציבורי ונפתח לביקורי קהל – לראשונה בתולדותיו מאז 1948 – עם תקרה יומית של עד 39,000 מבקרים. המבקרים יכולים לחזות במופעים תרבותיים, לצאת לסיורים מודרכים וליהנות משבילי הליכה שמובילים להר בוגאקסאן – הרקע הנופי של הבית הכחול.

ממשלת קוריאה הדרומית הקצתה 36 מיליארד וון (כ-29.5 מיליון דולר) מקרן הרזרבה הממשלתית לשם ביצוע המעבר. עם זאת, המהלך עורר ביקורת נרחבת מצד גורמים במשרד ההגנה, אשר התריעו מפני השפעות אפשריות על ביטחון לאומי, עלויות גבוהות, הגברת הפעילות הגרעינית בצפון קוריאה ואתגרי התאוששות כלכלית שלאחר מגפת הקורונה. סקר שנערך באותה עת העלה כי 58% מהציבור התנגדו למהלך.

 2024–הווה: שיקום הבית הכחול כמשרד נשיאותי 
בדצמבר 2024, לאחר הדחתו של הנשיא יון סוק-יול, גברו הקריאות להשיב את הבית הכחול לשימושו המקורי כמשרד ומעון נשיא. חבר הפרלמנט מטעם המפלגה הדמוקרטית, קים ביונג-ג'ו (גנרל בדימוס), טען כי משרדי יונגסאן אינם מתאימים לתפקודו של מוסד הנשיאות. ראש עיריית דאגו השמרני, הונג ג'ון-פיו, הצהיר כי מעברו של הנשיא מהמקום ההיסטורי פגע במעמדו הסמלי והפוליטי ו"ביטל את הכריזמה הנשיאותית מהרגע הראשון". לדבריו, "הבית הכחול, בדומה לבית הלבן בארצות הברית, הוא סמל לאומי של קוריאה".

סקר משותף של שלושת גופי השידור המרכזיים בקוריאה הדרומית – KBS, MBC ו־SBS – שפורסם ביוני 2025 העלה כי 58.2% מהציבור תומכים בכך שנשיא קוריאה הדרומית הבא יחזור לכהן בבית הכחול. לאחר השבעתו באותו חודש, הכריז הנשיא לי ג'ה-מיון כי יישאר זמנית במשרדי יונגסאן, עד אשר יושלם תהליך החזרת מוסד הנשיאות לבית הכחול.

ב-5 ביוני 2025 לאחר השבעתו הודיע הנשיא הנכנס לי ג’ה-מיונג כי בחודשים הקרובים יחזור הבית הכחול לשמש כמעון העבודה והמגורים שלללו  כנשיא. משרד הנשיאות הודיע כי תהליך החזרה לבית הכחול צפוי להימשך מספר חודשים, בשל הצורך בשיפוצים והתאמות מבניות. תהליך המעבר צפוי להימשך עד שישה חודשים.

 אבטחה 
האבטחה של הבית הכחול מופקדת בידי שירות האבטחה הנשיאותי (Presidential Security Service). בנוסף, שלוש יחידות כפופות לסוכנות המשטרה המטרופולינית של סיאול משתתפות באבטחת המתחם: גדוד המשמר ה־101, גדוד המשמר ה־202 ויחידת המשמר ה־22. גדוד 101 מופקד על האבטחה הפנימית בתוך הבית הכחול, בעוד שגדוד 202 מופקד על האבטחה החיצונית של המתחם. יחידת המשמר ה־22 מלווה את הנשיא באירועים רשמיים מחוץ לבית הכחול.

בתוך מסגרת הארגון הצבאי, צוות האבטחה הראשון (First Security Team) המשתייך לפיקוד הביטחון של הבירה (Capital Security Command) אחראי על האבטחה ההיקפית והחיצונית. תחת פיקודו פועלים שני גדודים, טייסת סיוע קרבי, טייסת משוריינת ויחידת נ"מ. הצוות הוקם באמצעות מיזוג של יחידות המשמר ה־30 וה־33 שפעלו בעבר. סך כוח האדם בפיקוד מוערך בכ־2,000 חיילים.

 גלריה 

קישורים חיצוניים


 הבית הכחול באתר נשיא קוריאה הדרומית 
 הבית הכחול באתר לשכת התיירות של סיאול

הערות שוליים

קטגוריה:סיאול: מבנים
קטגוריה:קוריאה הדרומית: פוליטיקה
קטגוריה:אסיה: מעונות רשמיים