אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית

אגודת הסטודנטים והסטודנטיות בעברית (או בשמה הקודם: אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית) היא הגוף המייצג את כלל הסטודנטים הלומדים בכל ארבעת הקמפוסים של האוניברסיטה העברית (הר הצופים, גבעת רם, עין כרם והפקולטה לחקלאות ברחובות). האגודה מייצגת (נכון לשנת הלימודים תשפ"א) 24,206 סטודנטים. האגודה היא חברה מלאה בהתאחדות הסטודנטים בישראל והייתה ממייסדות ההתאחדות בשנות ה-30.

יושב ראש האגודה הוא אריק בידר, ומנכ"ל האגודה הוא אמיר אשר מלכה.

היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|לוגו ישן של האגודה
האגודה החלה לפעול זמן קצר לאחר פתיחת האוניברסיטה העברית ב-1925, בשם "הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית", כגוף המייצג של הסטודנטים באוניברסיטה. מטרתה העיקרית בשנים הראשונות הייתה לפעול למען רווחת הסטודנטים כולל במגורים, תעסוקה ותזונה, וייזום פעילות חברתית. האירוע החברתי הראשון שארגנה היה "נשף סטודנטים" שנערך ב-כ"א באדר ה'תרפ"ו - 7 במרץ 1926, שהפך לאירוע שנתי, לימים "יום הסטודנט". המאבק הראשון בו הייתה מעורבת היה למען הרחבת תוכנית הלימודים באוניברסיטה. בשנים הראשונות לפעילותה הייתה האוניברסיטה אוסף של מכוני מחקר שהקימו פרופסורים ידועי שם שגייסה האוניברסיטה ברחבי אירופה, ולא פעלה כמוסד להוראה לקראת תואר; הסטודנטים היו למעשה עוזרי מחקר ולא למדו באופן מסודר לקראת תואר. ב-1928 הסתדרות הסטודנטים דרשה למסד את תוכנית הלימודים ולהרחיב אותה לתחומים נוספים. בנוסף באותה תקופה החלה לטפח קשרים עם אגודות סטודנטים יהודים ברחבי העולם, והחלה ביוזמה להקמת התאחדות סטודנטים ארץ-ישראלית.

בשנים הראשונות פעלה האוגדה מדירה במרכז ירושלים, בה פעל מועדון הסטודנטים ובו התרכזה הפעילות התרבותית, החברתית והספורטיבית שלה (כולל: הרצאות, אספות הסברה, לשכת עבודה, סיוע אקדמי וכו'). מאחר שעם השלמת מספר מבנים בהר הצופים עברה רוב פעילות האוניברסיטה לשם, החלה האגודה לפעול למען הקמת מעונות ומועדון סטודנטים בהר.

בשנת 1935 פתחה האגודה במאבק נגד העלת שכר הלימוד ל-10,000 לירה ארץ-ישראלית, שהיה סכום עתק באותן השנים, שרק מעטים היו יכולים לשלם. באותה שנה גם פעלה למען הקמת "מכון לחקלאות" (לימים הפקולטה לחקלאות) שיכשיר מדענים לצורכי היישוב העברי, לאחר שהאוניברסיטה החליטה לדחות את הקמתו. בשנת 1936 נבנה מועדון סטודנטים בהר הצופים.

ביוני 1938 ארגנה האגודה לראשונה שביתה, במחאה על עלות שכר הלימוד ותשלומים נוספים שגבתה האוניברסיטה.

ב-17 בנובמבר 1941 הצטרפה האגודה לציון יום הסטודנטים הבין-לאומי, שנקבע לזכר השתלטות השלטון הנאצי על אוניברסיטת קארל, בפראג שבצ'כוסלובקיה בשנת 1939,

בשנת 1952 הקימה האגודה את "מפעל השכפול", במטרה לספק לסטודנטים העתקי ספרים, הרצאות וחומרי לימוד. הפעילות נעשתה תחילה בהתנדבות באמצעות מכונת סטנסיל. בשנה הראשונה הוציא המפעל 24 חוברות, רובן בנושאי הלימוד של הפקולטה למשפטים. מדי שנה גדל מספר החוברות, ועמו מספר העובדים והמכונות. בהדרגה הורחב ההסדר נם לגבי הפקולטות האחרות. בשנת 1956 נרשם "המפעל" כחברה (בשם "מפעל השכפול - בית ההוצאה של הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית"), מטרותיו הורחבו גם להוצאה־לאור של ספרים, מכירת מוצרים הדרושים ללימודי הסטודנטים (דוגמת מחברות וכלי כתיבה) וכן יצירת מקומות תעסוקה לסטודנטים. בשנת 1965 שונה שם "מפעל השכפול" ל"אקדמון". האוניברסיטה עצמה החלה לשתף פעולה עם "אקדמון" והשתמשה בשירותי הדפוס שלה והוצאת הספרים. "אקדמון" גם פתחה רשת של חנויות ברחבי הקמפוסים. בשנת 1986 רכשה האוניברסיטה 50% מהבעלות על "אקדמון".

בסוף 1959⁩ החלה האגודה להוציא לאור את עיתון הסטודנטים "פי האתון", כדו-שבועון.

במאי 1966 התקיימה בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם הפגנה 1966 גדולה בעת ביקורו במקום של קנצלר מערב גרמניה לשעבר, קונראד אדנאואר. הרקע לאירוע היה מחאת סטודנטים על נרמול יחסי גרמניה–ישראל שנה קודם לכן, צעד שנתפס על ידי הסטודנטים כלא מוסרי מאחר שהתרחש זמן קצר יחסית לאחר השואה. ההפגנה, בהובלת תאי הסטודנטים של "תנועת החרות" ושל "מק"י", הייתה סוערת, ובעקבות כניסתם של שוטרים לקמפוס, לראשונה מאז קום המדינה, ההפגנה התעצמה וסטודנטים נוספים הצטרפו כמחאה על ניסיון השתקה של החופש האקדמי. פעולה זו עוררה מהומה גדולה ובמהלכה נפצעו כ-20 סטודנטים. בעקבות הסערה הציבורית שהתחוללה הוחלט לכונן ועדת חקירה ממשלתית לבחינת היחסים בין האקדמיה למשטרה.

פעילות פוליטית במסגרת האגודה
השנים הראשונות
כבר בשנים הראשונות לאחר הקמת האגודה החלו להתארגן תאי סטודנטים על בסיס פוליטי; הן פעלו תחילה תחת השם "אגודות סטודנטים" והאגודה עצמה נקראה "הסתדרות הסטודנטים". רובם של תאי סטודנטים והפעילים בהם היו בעלי נטייה פוליטית לימין. ב-1931 פעלו חמישה תאי סטודנטים:
 "אגודת הסטודנטים חברי מפא"י"
 סקציה אקדמית של סטודנטים רוויזיוניסטים
 ברית סטודנטים דתיים "יבנה"
 אגודת סטודנטים "אל על" (הציונים הכלליים)
 אגודת סטודנטים לאומיים "חולדה"
תחילה ביקשה "הסתדרות הסטודנטים" להפריד את הפעילות הפוליטית מפעילותה, אך עד מהרה נערכו בחירות לראשות האגודה על בסיס פוליטי. בבחירות שנערכו במאי 1934 זכו ברוב נציגי ארץ ישראל העובדת.בבחירות 1939 חיזקו את כוחם נציגי הציונים הכלליים, הרוויזיוניסטים והדתיים, אולם זמן קצר אחר כך ברית סטודנטים הדתיים "יבנה" הכריזה על הקמת הסתדרות סטודנטים דתית עצמאית, במחאה על כך שדרישתה להכניס בתקנות סעיף המכריז על העיקרון שבמוסדות ההסתדרות הסטודנטים ובמפעליה לא תפגע המסורת היהודית ולא תחולל הדת נדחתה. בהמשך חזרה הקבוצה לפעול במסגרת הכללית. ב-1944 שוב זכו נציגי ארץ ישראל העובדת לרוב.

שינוי שיטת הבחירות
לאחר הקמת המדינה החל לפעול גם תא סטודנטים של המפלגה הקומוניסטית הישראלית, שזכה בשנות ה-50 להצלחה יחסית, שקיבל כ-10% מהקולות. בנוסף פעלו תאי סטודנטים של תנועת החרות, מפ"ם, מפא"י ואחדות העבודה. עם זאת העניין בבחירות דעך ואחוזי ההצבעה ירדו; ב-1956 אף הוחלט לבטל את הבחירות, כשהנציגים מהשנה הקודמת נשארו בתפקידם. עקב כך עלתה הצעה לערוך שינוי בשיטת הבחירות, במקום בחירות בשיטה היחסית לפי מפתח מפלגתי, לעבור לבחירות אישיות למועמדים, זאת על פי הצעת נציגי מפא"י והציונים הכלליים, ששאר נציגי המפלגות התנגדו לשינוי. ב-1958 שונתה שיטת הבחירות לאחר משאל שנערך, אך לא נערכו בחירות. ב-1959 נערכו לראשונה בחירות אישיות, אך עלו טענות שנציגי מפא"י ניצלו את השיטה להבטיח שרוב הנבחרים יהיו נציגיה. בשנים הבאות שבו עלו מדי שנה טענות על אי-סדרים. מאז השינוי ועד 1965 זכו מדי שנה ברוב הקולות נציגי מפא"י. בשנת 1965 אירע מהפך, כאשר קבוצה של סטודנטים התארגנה במסגרת לא-מפלגתית בשם "ליכוד" וזכתה ברוב הקולות.

שינוי שיטת הבחירות הביא לכך שנוצרה "מערכת דו-מפלגתית" בבחירות לאגודה עם פעילי גח"ל (לימים "הליכוד") מצד אחד ופעילי "המערך" (לימים מפלגת העבודה) מצד שני, שפעילי נציגי המפלגות הקטנות התקשו להיבחר. פעילים בולטים בתקופה זהו היו דן מרידור, מוריאל מטלון ומשה עמירב. החל מ-1975 זכה תא הסטודנטים "קסט"ל" ("קבוצת סטודנטים לאומיים"), שהיה מזוהה עם "הליכוד", בראשות האגודה ברציפות עד 1984. בעקבות סכסוך בין הפעילים המרכזיים ב"קסט"ל" צחי הנגבי, ישראל כ"ץ ואביגדור ליברמן התפלג התא ב-1980. בהמשך הוחלף בידי תא סטודנטים גלע"ד (גוף סטודנטים לאומי עצמאי דמוקרטי) שהקים דני נוה ב-1983. בין 1984 ל-1988 זכה בבחירות תא "אופק" המזוהה עם מפלגת העבודה, אז זכה שוב תא גלע"ד. "אופק" ו"גלע"ד" זכו לסירוגין, מלבד שנה אחת בהובלת תא מפלגת מרצ.

המאבק מול ועד הסטודנטים הערבים
עד שנות ה-50 של המאה ה-20 לא למדו סטודנטים ערבים באוניברסיטה. אך לאחר הקמת המדינה החלו ערבים-ישראלים להתקבל ללימודים. בשנת 1960 הוקם לראשונה "ועד הסטודנטים הערבים" באוניברסיטה, אחת מפעולותיו הראשונות היה פרסום מנשר לציון השנה הרביעית לטבח כפר קאסם, ולמחות נגד האפליה של האוכלוסייה הערבית והמשך הממשל הצבאי על ערביי ישראל. במאי 1964⁩ ערך הוועד שביתת מחאה על מעצר סטודנט ערבי באשמת יציאה משטח צבאי ללא רישיון. הסטודנט שהיה בדרכו מנצרת לירושלים נתפס ללא רישיון יציאה והועמד למשפט צבאי (באותן השנים נדרשו ערביי ישראל לאישור צבאי כדי לנסוע בין הגליל לירושלים). במקביל לראשונה סטודנטים יהודים באוניברסיטה איימו ב"פעולות תגמול". גם שירותי הביטחון (המשטרה והשב"כ) החלו לפעול בגלוי ולעקוב אחרי הסטודנטים הערבים, שנחשדו במה שהוגד כ"פעילות עוינת". דוגמה מרכזית מן הסוג הזה הייתה מעצרו של חליל טועמה, יושב ראש ועד הסטודנטים הערבים, סטודנט למשפטים וחבר בארגון הסוציאליסטי "מצפן" במאי 1967 במה שנחשב ל"פעילות מנע" ערב מלחמת ששת הימים (הוא היה בין מאות אזרחים ערבים ישראלים אחרים שנעצרו מסיבה זו באותה עת). טועמה נעצר בפעם השנייה בחשד שהיה בקשר עם סטודנט פלסטיני ממזרח-ירושלים. בית הדין הצבאי בלוד גזר על טועמה עונש מאסר של תשעה חודשים, ולאחר מכן ריתק אותו לביתו בצו מינהלי ומנע ממנו לסיים את לימודיו. החל מתחילת שנות ה-70 הוטלה הגבלות על פעילות "ועד הסטודנטים הערבים".

ב-1978 הוקם ועד סטודנטים ערבים שקיבל הכרה מהאוניברסיטה וערך בחירות משלו. הוועד נהג לערך פעילות פוליטית בקמפוס ובתגובה קבוצה של פעילי ימין בראשות ישראל כ"ץ, אביגדור ליברמן וצחי הנגבי החלו במאבק במה שהם כינו "ההסתה נגד מדינת ישראל על ידי הסטודנטים הערבים בקמפוס". בין השאר במהלך דיון באוניברסיטה כ"ץ חטף את המיקרופון מידי הדיקן, דבר שהביא לעימות עם רקטור האוניברסיטה גדעון שפסקי. כן פיזר הפגנה של סטודנטים ערבים באמצעות שרשראות ברזל. בעקבות תקרית זו הוגש נגדו כתב אישום, והוא נידון לחמישה וחצי חודשי מאסר על תנאי. בנוסף הועמד כ"ץ לדין משמעתי, וזוכה על ידי ועדת המשמעת של האוניברסיטה בראשות הפרופסור גבריאלה שלו. בהמשך כלא את רקטור האוניברסיטה רפאל משולם בחדרו, במחאה על החלטתו להאריך את הלימודים גם בתקופת חופשת הסמסטר במרץ 1981. בעקבות זאת הורחק מהלימודים למשך שנה. במאי 1982 הורחק לשנה נוספת, עקב הרשעתו בפלילים על תקרית שרשראות הברזל.

במאה ה-21
בשנת 2005 ניצח בבחירות לאגודה תא תנועת רוח חדשה שהיה מזוהה עם ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת. בשנת 2009 קואליציה משותפת של תאי "אופק", תא "התעוררות" ותא "לביא" שהיה מזוהה עם מפלגת הליכוד, החליפה את "רוח חדשה" בראשות האגודה.

החל מבחירות 2011 הוביל את האגודה תא "אופק". בבחירות 2013 הוסכם בין תאי "אופק" ו"התעוררות" על שיתוף פעולה בבחירות, בעקבותיו נבחר גיורא ואלה מתא "אופק" ליו"ר האגודה ואלדד פוסטן מתא "התעוררות" לסיו"ר האגודה, כאשר בשנה שלאחר מכן תא "התעוררות" קיבל את תפקיד יו"ר האגודה ותא "אופק" את תפקיד סיו"ר האגודה. בשנת 2015 הוחלט להוביל מהלך להוצאת הגופים הפוליטיים מהאגודה, תוך שינוי תקנון העמותה וקביעת תקופת צינון בין תפקידים נבחרים בתאים לבין תפקידים נבחרים באגודת הסטודנטים.

יו"ר האגודה הנוכחי (2026-עד היום) הוא אריק בידר.

 ראשי האגודה 

מטרות ומבנה האגודה

מטרתה של האגודה היא לפעול למען הסטודנטים ולייצגם מול האוניברסיטה, עיריית ירושלים, עיריית רחובות, גופי הממשל וגופים נוספים. האגודה מאופיינת בפעילות חברתית שהתבטאה לאורך שנים בהובלת מאבקים ציבוריים שונים.

שמה של האגודה והלוגו שלה שונו בשנת תשע״ד, המילה ״אוניברסיטה״ הושמטה משמה של האגודה על-מנת לייצר הבחנה בינה לבין האוניברסיטה, ולהדגיש את היותה גוף סטודנטיאלי. לוגו האגודה שונה לריבוע בעל ארבע צלעות, המייצגות את ארבעת הקמפוסים בהם נמצאים שלוחותיה של האגודה. בשנת תשפ"א שונה שם האגודה ל"אגודת הסטודנטים והסטודנטיות בעברית" במטרה לשקף פנייה שווינית לנשים ולגברים.

מפאת ריבוי קמפוסי האוניברסיטה העברית, קמו ברבות השנים אגודות סטודנטים מקומיות בקמפוסים השונים – אגודת הסטודנטים למדעי הטבע ומדעים מדויקים בקמפוס אדמונד יעקב ספרא שבגבעת רם, אגודת הסטודנטים למקצועות הרפואה בקמפוס עין כרם ואגודת הסטודנטים בפקולטה לחקלאות שברחובות. אגודות אלו מהוות זרוע ביצועית לאגודה המרכזית היושבת בקמפוס הר הצופים. ישנה מועצה בכל קמפוס, עם מספר משתנה של נציגים ואלה בעלות יכולת לקבל החלטות אשר נוגעות לקמפוס שלהן. בנוסף, ישנם עובדים באגודות בקמפוסים בנוסף לעובדים באגודה הכללית. כלל הקמפוסים מיוצגים בגוף העליון של האגודה - הוועידה הרוחבית, לה נבחרים 44 נציגים מארבעת הקמפוסים אשר בוחרים את הנהלת האגודה ומקבלים את ההחלטות המרכזיות בפעילות האגודה, לרבות אישור תקציב האגודה השנתי, אישור תוכניות עבודה שנתיות ויציאה לשביתות.

גופים נבחרים
חברי אגודת הסטודנטים באוניברסיטה בוחרים באופן דמוקרטי, מדי שנה, 44 נציגים מחוגים שונים לכהונה כנציגיהם בוועידת אגודת הסטודנטים, שהיא האספה הכללית של העמותה. הוועידה, המתפקדת כמעין "פרלמנט", מתכנסת מספר פעמים לאורך שנת הלימודים ומאשרת את התקציב, שינויי תקנון ושינויים אסטרטגיים בפעילות האגודה. בראש הוועידה עומדת הנשיאות, האחראית על תפקודה וכינוסה (בדומה ליו"ר הכנסת וסגניו).

יו"ר האגודה הכללית נבחר על ידי ועידת האגודה לכהונה של שנתיים. הוא אחראי על ניהול האגודה והוצאה לפועל של החלטות הוועידה. בשנת 2015 הוחלט לבטל את תפקיד סגן היו"ר.

הוועד המנהל של אגודת הסטודנטים מורכב משבעה חברי ועידה (נציגי הסטודנטים מהפקולטות השונות). תפקיד הוועד המנהל, שהוא מעין "רשות מבצעת", הוא להתוות את מדיניות האגודה ופעילותה.

בכל קמפוס קיימת מועצה נפרדת מהוועידה הרוחבית, אשר בוחרת את היו"ר של אותו קמפוס.

 הגוף המקצועי 
בראש הגוף המקצועי עומד מנכ"ל האגודה, שנבחר אחת לשנתיים על ידי הוועד המנהל באמצעות מכרז. גוף זה מורכב מארבע מחלקות ביצועיות ומחלקת מנהלה הנותנת מעטפת לפעילות האגודה. ניהולה הרוחבי של כל מחלקה מתבצע על ידי ראש המחלקה, תחתיו עובד צוות מקצועי והם מנחים מקצועית את הרכזים בתחומם באגודות הקמפוסיות. פעילות המחלקות השונות מבטיחה את השמירה על זכויות הסטודנטים וכן את טיפוח חיי החברה והתרבות בקמפוס ובעיר.

מחלקות האגודה

פעילות האגודה מתבצעת בפועל באמצעות ארבע מחלקות, כאשר לכל אחת מהן ראש מחלקה, החולשות על תחומים שונים הנוגעים לסטודנטים ולאגודה.
מחלקת אקדמיה – מסייעת לסטודנטים בתחום הפדגוגי באמצעות מתן שירותים שונים כמו "בנק אקדמי" וספריית השאלה, ובאמצעות ייצוג האינטרסים הסטודנטיאליים אל מול רשויות האוניברסיטה, ייצוג בוועדות משמעת ותיקון ותיקוף תקנונים אקדמיים.
מחלקת רווחה – מעניקה לסטודנטים שירותי רווחה בתחום הדיור, תחבורה, בירוקרטיה, פיקוח על מחירים המוצרים שנמכרים בקמפוסים ונושאים נוספים הקשורים לחיי הסטודנט, הן בתוך הקמפוס והן מחוצה לו. כמו כן, המחלקה עוסקת בתחום הרווחה והתרבות: חיזוק המרקם הקהילתי בקרב הסטודנטים, גיבוש סטודנטים סביב תחומי עניין משותפים, קידום נושאי איכות הסביבה והובלת מנהיגות ויזמות בקרב סטודנטים. בנוסף, המחלקה עוסקת בהפקת אירועים בקמפוסים השונים, במעונות בירושלים וברחבי העיר כמו ירידים, ציון חגים, טקסים, הופעות, סרטים, מסיבות, סיורים, יום הסטודנט ועוד.
מחלקת הסברה ודוברות – אחראית על פרסום ושיווק אירועי האגודה בקרב הסטודנטים. בנוסף לפרסומים במדיה המודפסת, מתפעלת המחלקה את אתר אגודת הסטודנטים ואת פלטפורמות המדיה החברתית של האגודה.
מחלקת אוכלוסיות – אחראית על הקשר של האגודה לאוכלוסיות שנבחרו על ידי חברי ועידת האגודה: ערבים, חרדים, יוצאי אתיופיה, להט"ב, דור ראשון להשכלה גבוהה, הורים, משרתי מילואים ובני זוגם, ובעלי המוגבלויות. המחלקה עובדת בשיתוף פעולה עם נציגי האוכלוסיות ועם ארגוני חברה אזרחית במטרה לקדם את זכויותיהן ולפעול להנגשת האקדמיה למגזרים נוספים.

גופים בבעלות האגודה 
סקופוס – החברה הכלכלית של אגודת הסטודנטים בעברית. החברה עוסקת בשיווק, פרסום, הפקות אירועים ושיתופי פעולה עם בתי עסק וחברות. החברה מפיקה מדי שנה את יום הסטודנט המסורתי של אגודת הסטודנטים והסטודנטיות בעברית, ואירועים נוספים כדוגמת מופע פתיחת השנה המסורתי.
 עיתון פי האתון – העיתון הסטודנטיאלי של האוניברסיטה העברית, אשר יצא לאור פעם בחודש. נסגר.
מרכז סיפתח - מרכז יזמות עסקית המסייע לסטודנטים בתחומי תעסוקה ומקדם פתיחת עסקים בירושלים. החברה פועלת עם גופים עירוניים וממשלתיים בירושלים לסיוע לסטודנטים במיזמים שונים, בעיקר מתחום ההיי-טק.

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:ישראל: ארגוני סטודנטים
קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ירושלים: ארגונים