אייבכ

עז א-דין אייבאכ (ערבית:عز الدين أيبك, בשמו המלכותי: الملك المعز عز الدين أيبك التركماني الجاشنكير الصالحى אל-מלכ אל-מעיז עז א-דין אייבכ א-תורכמאני אל-ג'אשנכיר א-סאלחי, מת ב-1257) הוא הסולטאן הממלוכי הראשון, או השני, אם כוללים ברשימה את שג'ר א-דור.
 חייו 
אייבכ היה ידוע בכינויו "אייבכ א-תורכמאני", וכנראה מוצאו באמת משבטי הטורקמנים. הוא היה ממלוכ של א-סאלח איוב  ועלה בדרגה אחר דרגה עד ששימש בחצרו בתפקיד ג'אשנכיר – טועם האוכל לפני הגשתו לסולטאן וכן מנהל הכספים שלו.

לאחר מותו של אל-סליח איוב ומות בנו תוראן שאה עלתה לשלטון שג'ר א-דור, אלמנתו של השליט האיובי האחרון. החליף העבאסי בבגדאד אל-מסתעצם הראשון סירב להכיר בשג'ר א-דור כסולטאנה ודרש מהמצרים שימנו שליט גברי במקומה, אם לא אז הוא עצמו יכול לשלוח להם מועמד מתאים. בהתחלה הממלוכים סירבו לכך ונשבעו אמונים לשג'ר א-דור ומינו את אייבכ לאתאבכ  – מפקד הצבא. האמירים הסוריים סירבו להכיר בשג'ר א-דור כסולטאנה והכתירו בדמשק את א-נאסר יוסף  מהמשפחה האיובית.

כדי להישאר בשלטון ולא לאבד את סוריה נישאה שג'ר א-דור לאייבכ, שנאלץ במקביל להתגרש מאשתו הראשונה ואֵם שני בניו. הנישואים האלה היו נישואים פוליטיים במטרה לשמור על הכוח במצרים. לאחר הנישואים הוכתר אייבכ לסולטאן ושג'ר ויתרה על שלטונה. כשאייבכ עלה לשלטון הוא נשען על שלושה ממלוכים בחרים – פארס א-דין אקטאי , ביברס ובילבן אר-רשידי. כדי לרצות את החליף מבגדאד וכדי לרצות את חברי כל הסיעות מינה אייבכ את אל-אשרף מוסא  בן השש, נצר למשפחה האיובית, לסולטאן-שותף. אייבכ הכריז על עצמו כנציגו של החליף העבאסי בבגדאד. את קודמו בתפקיד א-סאלח איוב קבר אייבכ בכבוד מלכים בקבר שהוא הכין לעצמו במדרסה שבנה בחייו.

הסולטאן האיובי של סוריה א-נאסר יוסף פתח במתקפה על אייבכ בעזה בניסיון להבקיע למצרים, אך הוא הובס על ידי פארס א-דין אקטאי. בקרב הבא, קרב אל-קורה , השתתף אייבכ בעצמו והאיובים הסורים שוב הובסו כשהאמירים הגדולים נופלים בשבי המצרי. בהתערבות החליף מבגדאד הושג הסכם: האמירים שוחררו ואייבכ קיבל לידיו את עזה, את ירושלים ואת חוף סוריה. לאחר ניצחונו על האיובים חש אייבכ חופשי יותר במצרים והדיח את אל-אשרף מוסא ובמקומו מינה את בן חסותו הממלוכי קוטוז ב-1252.

בשנת 1253 במצרים העליונה והאמצעית פרץ מרד גדול בהנהגתו של חיסן א-דין תלאב. אקטאי והממלוכים הבחריים הצליחו לדכא את המרד. בתמורה דרש אקטאי מאייבכ היתר להתגורר בארמונו עם אשתו, שהייתה אחותו של שליט חמה בסוריה. אייבכ התחיל כעת לפחד מאקטאי וראה בדרישתו צעד שיוביל להדחתו שלו מכס הסולטאן. אייבכ, בתמימות דעים עם קוטוז, הזמין את אקטאי לעלות אליו למגדל, רצחוֹ והשליך את ראשו לממלוכים שלו, שהיו למטה. בין הממלוכים הללו היו גם ביברס וקלאון, וכשהבינו שבעל בריתם ומנהיגם נרצח, נהלו ונמלטו לדמשק, לכרכ, ולסולטנות הסלג'וקית של רום. לאחר הרצח אייבכ השתלט על אלכסנדריה, שהייתה בשליטתו של אקטאי לפני כן, ורצח רבים מתומכי הממלוכים של אקטאי והממלוכים שנסו לסוריה. הוא הדיח את אשרף מוסא מכסאו כסולטאן-שותף ושילח אותו לבית דודותיו משם נלקח. מעתה היה אייבכ שליט יחיד.אף על פי ששלטונו של אייבכ על מצרים ועל חלקים מסוריה היה כעת חזק יותר מאי פעם, הוא הגיע להסכם חדש עם השליט האיובי בסוריה א-נאסר יוסף על הגבלת שליטתו שלו במצרים בלבד.

בשנת 1255 התחיל במצרים מרד ממלוכי חדש כנגד אייבכ במצרים העליונה. א-נאסר יוסף, ביברס, קלאון ושאר הממלוכים של אקטאי הצטרפו למורדים. אייבכ התקשה לעמוד נגדם והחליט לכרות ברית עם שליט מוסול בדר א-דין לולו, שבמסגרתה היה עליו לשאת את בתו כאישה שנייה. שג'ר א-דור ראתה בכך מעשה בגידה לאחר שהיא שהפכה את אייבכ לסולטאן. שג'ר א-דין נקמה באייבכ וחנקה אותו באמבטיה. לפי אל-מקריזי בין אייבכ לשג'ר א-דין התחילו חילוקי דעות עוד לפני כן, והיא ניהלה משא ומתן עם א-נאסר יוסף, לו הבטיחה את הסולטנות במצרים. אייבכ ידע על כך וביקש להיפטר מאשתו התככנית, אלא שהיא הקדימה אותו.

לאחר מותו של אייבכ בנו אל-מנסור עלי הוכרז כסולטאן עם קוטוז כעוצר. שג'ר א-דור הומתה על ידי קוטוז והממלוכים של בעלה.

מקורות
אל-מקריזי, כרך 1, עמודים 450–494
אבו אל-פידא, ההיסטוריה השלֵמה של האנושות
אנציקלופדיה בריטניקה, מאמר אונליין
אבן טע'רי, עמודים 103–273 - תקופת שלטונו של מועיז א-דין אייבכ

קישורים חיצוניים



קטגוריה:ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים בחרים
קטגוריה:ילידי 1197
קטגוריה:נפטרים ב-1257