סלה (מונח מקראי)

המילה סֶלָה מופיעה בשירים ותפילות במקרא פעמים רבות, רובן בספר תהילים ומקצתן בספר חבקוק, ב"תפילת חבקוק" (). המילה מופיעה בעיקר כסיומת לפסוק, ולעיתים באמצעו. פירושה המדויק אינו ברור: יש אומרים שהיא מבטאת תוכן מסוים כהמשך לנאמר לפניה, במובן של "לתמיד", "לנצח", "לעד", "בלי הפסק", או כאישור וחיזוק כמו "באמת". ויש אומרים שהיא איננה חלק מתוכנו הענייני של הפסוק, אלא מעין סימן בשירה, לציין הרמת קול או סלסול וכדומה.

 מופעים במקרא 
המילה "סלה" מופיעה במקרא שבעים וארבע פעמים: שבעים ואחת במזמורי תהילים, ושלוש בחבקוק. כמעט כל מופעי המילה הם בסוף הפסוק, פרט לשניים בחבקוק ( ו) ואחד בתהילים ().

דוגמה לפסוק כזה, המפורסם עקב שיבוצו בסידור התפילה פעמים רבות, היא מתהילים:

 בפרשנות חז"ל 
בתלמוד הבבלי במסכת עירובין מובא מאמרו של התנא רבי אליעזר בן יעקב: . כראיה למשמעות זו הביא את הפסוק בתהלים: .

הקבלה דומה מופיעה בפסוקים נוספים: ; ; .

על פי דעה זו, המילה "סלה" התייחדה לשירה מפני שהיא ביטוי מליצי, מעין "עברית ספרותית", שאינה מתאימה לשפת יום יום.

בתפילת העמידה משולבת המילה "סלה" בכמה מקומות במובן זה, כמו: , . כך גם סובר התרגום הארמי לחבקוק ולתהילים, המתרגם תמיד את המילה "סלה" כ"עלמין" (לעולמים).

כמה מפרשני המקרא הקלאסיים, ובהם רש"י ומצודת דוד, הלכו בעקבות חז"ל, ובמקומות שבהם מעורר פירוש זה קושי מסוים, התאמצו ליישב אותו (פירוש המצודת דוד).

קושי כזה מתעורר כאשר מופיעה המילה "סלה" בהקשר של מאורע זמני. לדוגמה: : מדובר על כך שה' הוביל את בני ישראל במדבר ("ישימון") סיני, ביציאת מצרים. הצעידה, שהסתיימה לאחר ארבעים שנה, לא הייתה נצחית. רש"י מפרש, שהצעידה אמנם הייתה מוגבלת בזמן, אבל היא דוגמה לדורות: . במצודת דוד פירוש אחר: ה"סלה" מתייחס לישימון, ומובנו שהמדבר  (דוגמה דומה ב).

לעיתים "סלה" אינו "נצחי" כי אם התמדה יחסית, כמו: , ופירושו: 

 בפרשנות ימי הביניים 
רבי אברהם אבן עזרא סובר שמילה זו באה לחיזוק ואישור, כמו "אמת הדבר", מעין המילה "אמן". פירוש זה מתיישב יפה עם הצירוף "אמן סלה" המופיע בדברי חז"ל ובתפילות.

לעומתו, רד"ק מחזיק בדעה שאין למילה זו קשר ענייני לפסוק, אלא מטרתה להורות לזמר השר את השיר להגביה את קולו. בכך הסביר מדוע מילה זו מופיעה בקטעי שירה בלבד. בדעה דומה מחזיקים מפרשים וחוקרים בעת החדשה, ש"סלה" היא מעין תו מוזיקלי, שאיננו יודעים את משמעותו המדויקת. בדומה לכך פירש המלבי"ם שהמילה באה לציין סיומו של עניין.

גם פירושים אלה לא נמלטו מקשיים, כמו הפסוק . אם המילה "סלה" אינה בעלת משמעות תוכנית, לא ברור מה ההיגד  מוסיף על שלפניו. גם ניקוד המילה , ולא  כמקובל בסוף פסוק, מלמד שהמילה "סלה" נועדה לכאורה להיקרא עם הפסוק. אולם, הניקוד התווסף לכתב בשלב מאוחר (המאות השישית-שמינית), וייתכן שבשלב זה כבר אבדה משמעות המילה בתהום הזמן. גם מבחינה עניינית, בכמה מקומות מופיע "סלה" באמצע עניין (כמו ב;  ועוד).

יש מי שמפרש שהביטוי "סלה" דומה לביטוי "הללו יה": שניהם מופיעים כעצירה או סיומת לפסוק, ושניהם במובן של שבח לה׳.

 לקריאה נוספת 
 יצחק קולר, להוראת המילה "סלה", בית מקרא, י"ד, ד, תש"ל-1970, עמ' 58–76.
 צבי מלאכי, "לפירוש המילה "סלה" בתנ"ך, בית מקרא, י"א, ג, תשכ"ו-1966, עמ' 104–110, באתר דעת.

 קישורים חיצוניים 


 צבי מלאכי, לפירוש המילה "סלה" בתנ"ך, באתר "דעת"

 הערות שוליים 

קטגוריה:שירה בתנ"ך
קטגוריה:ליטורגיה יהודית
קטגוריה:תהילים
קטגוריה:מילים בתנ"ך