קרדיאקס

קרדיאקס (באנגלית: Cardiacs) היא להקת פולחן בריטית שמשלבת בין פאנק לרוק מתקדם. חרף אלמוניותה היחסית, סגנונה הייחודי, אשר זכה לכינוי "פרונק" (Pronk), השפיע על יוצרים רבים ותרם להתפתחות של סגנונות כמו נו-מטאל, אוונגרד-מטאל ומת' רוק. עם מעריציהם ברחבי העולם אפשר למנות את מייק פאטון וחברי Mr. Bungle, בלר, Tool, תום יורק מרדיוהד ודייב גרוהל.

ב-2008 הופסקה פעילות הלהקה לאחר יותר מ-30 שנות יצירה עקב מצבו הרפואי של מנהיג הלהקה, טים סמית', שקיבל התקף לב (באנגלית: Cardiac Arrest, למרבה האירוניה כשם הגלגול הראשון של הלהקה) ונותר משותק. סמית' נפטר ב-2020, אך מעגל המעריצים של הלהקה רק גדל. ב-2025 יצא אלבומה האחרון של הלהקה, שהושלם לאחר מותו, והלהקה שבה להופיע.

 מאפיינים מוזיקליים 
השירים של קרדיאקס עמוסים ומורכבים באופן המזכיר את פרנק זאפה, אך עם אסתטיקה מוזיקלית המזכירה דווקא את הסקס פיסטולס. יצירתם מתאפיינת בעיבודים מורכבים, שבירות קצב ומבני שירים מסובכים, לצד סגנון שירה תיאטרלי במבטא בריטי כבד, גיטרה מלאת דיסטורשן, בס כבד ומונוטוני ותופים מינימליסטיים ואנרגטיים. ההרכב התאפיין בכלים לא שגרתיים ללהקת פאנק, ולרוק בכלל: בגלגוליה השונים הלהקה כללה גם סקסופונים, סינתסייזרים וכלי הקשה שונים כמו מרימבה וקסילופון, שהעידו על ההשפעה הרבה של זאפה ולהקות רוק מתקדם כמו ג'נטל ג'ייאנט על המוזיקה שלהם.

עם זאת, קרדיאקס צייתו לקודים של סצנת הפאנק מכל בחינה אחרת. את אלבומיהם הראשונים הם הקליטו באמצעים דלים ובאיכות נמוכה, שכפלו את הקלטות ועטיפותיהן בעצמם לפי מיטב מסורת DIY הפאנקית והוציאו אותן בלייבל משלהם. ההופעות שלהם היו מופרעות ואנרכיסטיות, וכללו שלל טקסים, איפור תיאטרלי מוגזם, מדי צבא מלוכלכים בבוץ, ומנהג שהתחבב במיוחד על הקהל - השפלות חוזרות ונשנות של בסיסט הלהקה, לרבות הכאתו בפומבי על הבמה.

השילוב בין רוק מתקדם  לפאנק העניק למוזיקה שלהם את הכינוי "פרונק" (Pronk), מונח שטים סמית' עצמו דחה בבוז – הוא הקפיד לטעון בתוקף שקרדיאקס מנגנים פופ פסיכדלי. כך או כך, פרוגרסיביים מדי בשביל הפאנקיסטים ופאנקיים מדי בשביל הפרוגרסיבים, חברי הלהקה התקשו למצוא את הקהל שלהם, אך במרוצת הזמן הפכו לאבן דרך משמעותית ומשפיעה בתולדות המוזיקה, וסמית' עצמו הוכר כגאון על ידי מבקרים ומוזיקאים. ב-2018 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד.

 תולדות הלהקה 
הלהקה הוקמה ב-1977, וב-1978 הופיעה לראשונה תחת השם Cardiac Arrest. ב-1981, לאחר הוצאת הקלטת הראשונה שלה, היא שינתה את שמה ל-Cardiacs. בבסיס הלהקה ניצב טים סמית' (Tim Smith), גיטריסט, כותב ומלחין השירים, שסגנון השירה המאנפף והמבטא הבריטי הדרומי הכבד שלו הפכו לאחד מסממני הזיהוי של הלהקה. לצדו ניגן בבס אחיו הגדול, ג'ים סמית', וסוללה של נגנים שהתחלפו תדיר לאורך השנים.

ב-1980 יצאה הקלטת הראשונה של הלהקה, שעוד נקראה אז Cardiac Arrest, בשם My Obvious Identity. היא הציגה לראשונה את הסגנון המוזיקלי הייחודי ללהקה, שכלל אסתטיקה של פאנק ומעט סקא מצד אחד, ולחנים מוטרפים, קרקסיים וקופצניים מצד שני. שנה מאוחר מכן יצאה הקלטת Toy World. שתי הקלטות נמכרו אך ורק בהופעות, והן נחשבות כיום לפריטי אספנים נדירים במיוחד. ב-1984, לאחר שינויים פרסונליים רבים, התייצב ההרכב הקלאסי של הלהקה: טים סמית' בגיטרה, ג'ים סמית' בבס, ויליאם ד' דרייק בקלידים, שרה סמית' (אשתו הטרייה של טים) בסקסופונים, טים קוואי בכלי הקשה וקלידים נוספים ודומיניק לקמן בתופים. בהרכב הזה יצאו האלבומים The Seaside ב-1984, A Little Man and a House and the Whole World Window ב-1988, On Land and In the Sea ב-1989, ה-EP Big Ship ב-1986 ואלבום ההופעה Cardiacs Live ב-1988.

ב-1984 קרדיאקס הוזמנו על ידי סולן להקת מריליון, פיש, לפתוח את סיבוב ההופעות שלהם. השידוך גאל את הלהקה מהאנונימיות שלה, אך התברר כלא מוצלח במיוחד: במהלך ההופעות, מעריצי מריליון זרקו חפצים שונים על הלהקה, ובאחת ההופעות אף ניסו להצית את הבמה. ב-1987 האשים אחד מצהובוני אנגליה את טים ושרה סמית' בגילוי עריות, תחת תואנת שווא כי מדובר למעשה באחים ולא בזוג נשוי.

ב-1988 יצא הסינגל Is This The Life וזכה להצלחה מפתיעה והשמעות ברדיו (לרבות בתחנת הרדיו הישראלית גלי צה"ל), והוא נחשב עד היום ללהיט הראשון והאחרון של הלהקה. שנה לאחר מכן שרה סמית' עזבה את הלהקה (אם כי היא המשיכה להתארח בהופעות מפעם לפעם), והסקסופון הדומיננטי שלה הוחלף בגיטרה שנייה דווקא, מהלך ששינה את הסאונד של הלהקה. בהמשך אותה שנה יצא אלבום האוסף Archive, שכלל חומרים משתי הקלטות הראשונות, שאותן לא ניתן היה להשיג יותר, לצד חומרים שלא שוחררו עד אז.

בשנים 1989-1991 חברי הלהקה החלו לעזוב אותה זה אחר זה. ללא קלידים, כלי הקשה וסקסופונים, שהיוו חלק כה משמעותי מהסאונד הייחודי של הלהקה, הלהקה החלה לגבש סאונד חדש מבוסס גיטרות, וגם גישה שונה להופעות חיות: תפקידי הקלידים וכלי ההקשה הושמעו מפלייבק מוכן מראש, והלהקה, הפעם כרביעייה של שתי גיטרות-בס-תופים, ניגנה איתו על הבמה בסנכרון.

ב-1991 יצא אלבום האוסף Songs for Ships and Irons, שכלל את שירי המיני אלבום Big Ship לצד שירים נוספים שלא נכללו באלבומים קודמים, ואלבום האולפן Heaven Born and Ever Bright, שהציג לראשונה את הסאונד החדש של הלהקה. האלבום יצא בלייבל שפשט את הרגל זמן קצר לאחר מכן, ועל כן לא היה זמין עד שהודפס מחדש ב-1995. בשנים הבאות הלהקה לא הקליטה אך ניצלה את ההרכב המצומצם והקל יותר כדי להופיע באינטנסיביות. ב-1992, באחת מהופעותיהם חיממה אותם Radiohead האלמונית דאז.

ב-1995 יצא האלבום הכפול Sing To God שנחשב ליצירה האפית ביותר של הלהקה. קרדיאקס השכילו להמציא את עצמם מחדש עם סאונד גיטרות שהתכתב עם הרוק האלטרנטיבי של התקופה, אך בלי לאבד מהסגנון הייחודי שלהם. ההצלחה היחסית של האלבום חשפה את קרדיאקס בפני דור חדש של מעריצים. באותה שנה יצאו גם כל אלבומי הלהקה מחדש על גבי CD (נכון ל-2008, כל המהדורות אזלו). ב-1999 יצא אלבום האולפן האחרון שלהם, Guns, שנחשב לאלבום הקומוניקטיבי ביותר שלהם.

בשנת 2000 קרדיאקס החלו במנהג שהפך עד מהרה למסורת - הופעת ענק שנתית ב-11 בנובמבר בלונדון אסטוריה מול 2,000 מעריצים נלהבים. ההופעות השנתיות הפכו למפגשי מעריצים מכל רחבי העולם, והתארחו בהם נגנים מגלגולי העבר של הלהקה. ב-2004 ההרכב השתנה פעם נוספת: הגיטריסט ג'ון פּוּל הוחלף בגיטריסט קאבוס טוראבי (שהיה בן 5 כשהלהקה הוקמה), ונוספו לו שלוש זמרות ליווי ושתי נגניות כלי הקשה, שניגנו בעיקר בתופי בס ענקיים שהעניקו לשירים נופך דרמטי וכבד.

ב-2008, בשלבי סיום של הקלטת אלבום חדש, נעצרה פעילות הלהקה בפתאומיות בעקבות מצבו הרפואי של טים סמית', שקיבל התקף לב (cardiac arrest). ההתקף הותיר אותו משותק עם מקרה נדיר של דיסטוניה. חברי הלהקה מהעבר וההווה, בשיתוף עם קהילת המעריצים של הלהקה שרק גדלה הודות לרשתות החברתיות, נרתמו לתמוך בסמית' במהלך השיקום. בתקופה זו אלבומי הלהקה יצאו מחדש לצד פרויקטים ישנים של סמית', הוקלטו שני אלבומי מחווה ליצירתו בקרדיאקס ובפרויקטים נוספים, הוצעו למכירה כותרי DVD ופריטים שונים באתר הלהקה ואף התקיימו אירועי התרמה עם הופעות, הקרנות סרטים וראיונות. ב-2018, כעשור לאחר התקף הלב, הושק קמפיין התרמה ובמסגרתו גויסו כ-100 אלף פאונד.

סמית׳ נפטר ב-22 ביולי 2020 בגיל 59. לאחר מותו יצאו הקלטות נוספות של קרדיאקס והעניין בלהקה המשיך להתגבר. ב-2024 חברי הלהקה בעבר ובהווה יזמו עם שותפים נוספים מופעי מחווה לפועלו של סמית' ברחבי אנגליה וסקוטלנד תחת הכותרת Sing to Tim. כל הכרטיסים להופעות אזלו במהרה.

ב-2025 יצא האלבום הכפול LSD, אשר סמית' המשיך לעבוד עליו עד מותו חרף השיתוק שבו לקה. את ההנחיות הוא נתן באמצעות הצבעה עם עיניו על לוח אותיות וכתיבה איטית בידו השמאלית. עקב חוסר יכולתו לשיר, תפקידי השירה שטרם הוקלטו בוצעו על ידי חברים נוספים שאושרו על ידו, בהם מייק ונארט ורוז אלן-קאמפ. לאחר מותו העבודה על האלבום המשיכה בידי אחיו ג'ים. עם צאתו האלבום זכה לשבחים, והלהקה הכריזה על חזרה לפעילות עם סיבוב הופעות ב-2026.

דיסקוגרפיה
אלבומים
 The Obvious Identity 1980 as Cardiac Arrest
 Toy World 1981
 The Seaside (1st Version) 1984
 Big Ship 1986
 A Little Man and a House and the Whole World Window 1988
 On Land and in the Sea 1989
 The Seaside (2nd Version) 1990
 Heaven Born and Ever Bright 1991
 Sing to God CD 1995
 Guns 1999
 LSD'' 2025

אוספים
 Archive Cardiacs 1989
 Songs for Ships and Irons 1991
 Sampler 1995
 Greatest Hits 2002

הופעות חיות
 Rude Bootleg 1986
 Cardiacs Live 1988
 All that Glitters is a Mares Nest 1995
 The Special Garage Concerts Vol I 2005
 ''The Special Garage Concerts Vol II 2005

קישורים חיצוניים



 Cardiacs Lyrics Organ (מילות השירים)


 הערות שוליים 

קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1977
קטגוריה:להקות שהתפרקו בשנת 2008