לוז (חברה)

לוז אינטרנשיונל בע"מ (LUZ International Ltd) הייתה חברה ישראלית שעסקה בפיתוח, ייצור והקמה של תחנות כוח בטכנולוגיה תרמו-סולארית. החברה הייתה רשומה בקליפורניה, אך כל פעילות ההנדסה, התכנון והייצור התנהלו בחברת הבת לוז תעשיות ישראל בע"מ ששכנה בהר חוצבים בירושלים.

 היסטוריה 
חברת לוז הוקמה ב-1979 על ידי ארנולד גולדמן, יזם ואיש עסקים יליד ארצות הברית. גולדמן היה אחד ממייסדיה של חברת Lexitron בשנת 1969, שפיתחה את מעבד התמלילים הראשון בעולם ונרכשה על ידי חברת ריית'יאון ב-1977. לאחר מכירת החברה עלה לישראל ועל בסיס עבודת תזה שכתב, על ניצול קרני השמש לשם הפקת אנרגיה, הקים את חברת לוז. לחברה הצטרף פטריק פרנסואה כמשקיע ומנהל הכספים, וישראל קרויזר, מהנדס בהכשרתו שמונה למנכ"ל החברה. המוצר הראשון של החברה ייצר קיטור מאנרגיית השמש, ונמכר למפעל תפוד בשער הנגב. בהמשך פותחה הטכנולוגיה כך שהקיטור ישמש לייצור חשמל.

הטכנולוגיה של חברת לוז הייתה מבוססת על מערכת מראות בצורת פרבולה. המראות מתכווננות לשמש, קולטות את קרניה ומחזירות אותן לצינור נירוסטה שמלא בשמן תרמי, וטובל במכל מים. מנקודה זו ואילך תהליך ייצור החשמל דומה לזה שמתבצע בתחנת כוח פחמית או בתחנת כוח שפועלת על גז. החום האדיר משמש ליצירת קיטור, המניע טורבינה שיוצרת את האנרגיה החשמלית.

לוז תכננה, פיתחה, בנתה, מימנה ותפעלה מתחם של 9 יחידות ייצור חשמל סולאריות במדבר מוהאבי בקליפורניה בהספק של 350 מגה-ואט, המייצרות חשמל לאזור דרום קליפורניה. המתחם היה תחנת הכוח הסולארית הגדולה בעולם והחל לפעול בשנת 1984. בשנת 1985, יזמה החברה תוכנית להקמת תחנת כוח תרמו-סולארית בנגב ובשנת 1988, אושר תקציב להקמת התחנה ליד אילת אך הפרויקט לא יצא לפועל.

בשנת 1991, עם ירידת מחירי הנפט וביטול הטבות מס על ידי הממשל הרפובליקאי של הנשיא בוש, פשטה "לוז" את הרגל.

לאחר פירוק החברה
ארבע חברות הוקמו על בסיס הטכנולוגיה או הצוות שעבד בחברת לוז:
אלקטריק פיול
חברת אלקטריק פיול קמה מתוך אחת החטיבות של חברת לוז, שבדקה מספר טכנולוגיות לאגירת חשמל. במטרה לנצל את שעות הלילה, שבהן העומס על רשת החשמל פוחת. באותן שעות ניתן לייצר חשמל, לאגור אותו במצברי ענק ולפרוק אותו אל הרשת העמוסה במשך שעות היום. באופן זה ניתן יהיה לאגור ולהשתמש ביותר חשמל, ולחסוך את הצורך בהרחבה יקרה של התשתיות לייצורו. לאחר סגירת חברת לוז הטכנולוגיה שפותחה יושמה לבסוף במצבר לרכב החשמלי שפיתחה וייצרה חברת אלקטריק פיול שהוקמה בשנת 1991.
חברת סולל
בשנת 1992, רכש איש העסקים הבלגי לואי בגו, את הטכנולוגיה והפטנטים של לוז ב-2 מיליון דולר מכונס הנכסים של החברה, והשקיעה סכום של 40 מיליון דולר בהקמת חברת סולל (Solel Solar Systems). אבי ברנמילר, מהנדס שעבד בחברת לוז גויס לחברה החדשה ושימש כמנכ"ל החל מ-1996. בשנים הראשונות עסקה החברה במכירת חלקי חילוף לשדות הסולריים שהקימה לוז בקליפורניה ובהוזלת עלות ייצור החשמל בהם. ובמקביל המשיכה בפיתוח הטכנולוגיה התרמו-סולארית במערכת הדומה מאוד לזו שפיתחה לוז, בתוספת שיפורים העושים שימוש נרחב במערכות מחשוב, שהתקדמו בכמה דורות מאז קרסה לוז. אלומת הקרינה ממוקדת בעזרת המראות של חברת סולל בצינור, שבו זורם הנוזל המוליך את החום לטורבינה. אחד היתרונות של הטכנולוגיה היא העובדה שהטורבינה של סולל זהה לטורבינה שמניעה תחנה פחמית סטנדרטית, והופכת אותה לתחנת כוח שניתנת להנעה הן בדלק קונוונציונלי והן באנרגיה סולרית.

בשנת 2006, זכתה סולל לראשונה בחוזה להספקת טכנולוגיה סולארית למיזם אנרגיה בספרד ובמשך זכתה בחוזים נוספים להקמת 10 תחנות כוח תרמו-סולארית ספרד.

בשנת 2008, השקיעה קרן אקופין (Ecofin) הבריטית 105 מיליון דולר בחברה ובשנת 2009, נמכרה החברה לחברת ציוד האנרגיה הגרמנית סימנס תמורת 418 מיליון דולר. אך שלוש שנים מאוחר יותר סגרה סימנס את מפעלה של סולל בבית שמש, מחקה את השקעתה בחברה, ופיטרה 350 מ–400 עובדיו. זאת עקב המשבר הכלכלי העולמי שגרם לביטול תוכניות רבות להקמת שדות תרמו-סולאריים. בעיקר בספרד, שהייתה שוק היצוא העיקרי של סולל.
ריוגלס סולאר סיסטמס
לאחר סגירת חברת סולל נחתם הסכם למכירת נכסי המפעל לקבוצת 'Rioglass‘ הספרדית (חברת בת של תאגיד האנרגיה הספרדי אבנגואה -Abengoa), שהחליטה להפעיל את המפעל מחדש בשם "ריוגלס סולאר סיסטמס". בשנת 2015, זכתה חברת ריוגלס בחוזה להספקת הרכיבים העיקריים של תחנת הכוח הסולארית "נגב אנרגיה" באשלים.

 ברייטסורס אנרג'י

בשנת 2004, הוקמה חברת "לוז 2", שבשנת 2008 שינתה את שמה ל"ברייטסורס אנרג'י" (BrightSource Energy). לוז 2 הוקמה בהר חוצבים בירושלים, לא הרחק ממשרדי לוז המקורית, על ידי היזם של לוז המקורית ארנולד גולדמן וקבוצת מנהלים שעבדו בלוז. ברייטסורס אנרג'י מפתחת תחנות כוח באמצעות ריכוז קרינת השמש, באמצעות אלפי הליוסטטים, אל מגדל שמש שבו מחממים מים לטמפרטורה של כ-550 מעלות צלזיוס. הקיטור שנוצר מוזרם לטורבינה ומכאן ואילך תהליך ייצור החשמל הוא ככל תחנת כוח רגילה. הטמפרטורה הגבוהה של הקיטור מאפשרת להגיע לעלות חשמל נמוכה. לאחר המעבר בטורבינה מקורר הקיטור ומוחזר למגדל כמים לשימוש חוזר; הקירור נעשה באמצעים יבשים (כלומר ללא שימוש במים) ומאפשר חיסכון במים, משאב יקר במדבר בו מוקמות התחנות.

ברנמילר אנרג'י

בשנת 2012, הקים אבי ברנמילר, לשעבר מנכ"ל סולל, את חברת "ברנמילר אנרג'י" שמפתחת מערכת לאגירת אנרגיית חום. מערכת זו מסייעת ליצרניות של אנרגיה מתחדשת לייצב את אספקת החשמל, להבטיח זמינות במשך כל שעות היממה, ולהקטין את הצורך בהקמת תחנות כוח הפועלות על משאבי דלק מאובנים, כגון מזוט, סולר וגז, ובכך מגבות את אספקת החשמל התנודתית מתחנות כוח של אנרגיה מתחדשת. בשנת 2017, הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

קישורים חיצוניים
 חברת לוז באתר סנונית
 נתונים של SEGS I - השדה הראשון שהוקם על ידי לוז במדבר מוהאבי באתר NREL
 נתונים של SEGS IX - השדה האחרון שהוקם על ידי לוז במדבר מוהאבי באתר NREL
 נתונים שלLebrija 1 השדה שהוקם על ידי סולל בדרום ספרד באתר NREL

הערות שוליים

קטגוריה:ייצור חשמל
קטגוריה:חברות אנרגיה
קטגוריה:חברות אנרגיה סולארית מישראל
קטגוריה:תעשיית אנרגיה בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1979