אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

המשחקים האולימפיים של קיץ 2016 – האולימפיאדה ה-31 בעת החדשה נערכו בין 5 באוגוסט ל-21 באוגוסט 2016 בריו דה ז'ניירו שבברזיל. אירוח המשחקים בריו נקבע בהחלטת הקונגרס האולימפי ה-13, וריו היא העיר הראשונה בדרום אמריקה שאירחה את המשחקים האולימפיים. בנוסף, הייתה זו הפעם השלישית בהיסטוריה בה התקיימו המשחקים האולימפיים בחצי הכדור הדרומי, לאחר שני משחקים אולימפיים שהתקיימו באוסטרליה.

המשחקים האולימפיים נפתחו כשנתיים לאחר שברזיל אירחה את מונדיאל 2014, בו משחק הגמר נערך באצטדיון המרקנה בריו דה ז'ניירו.

המכרז

שמאל|ממוזער|ילדה מוסיפה את חתימתה למועמדתה של העיר ריו דה ז'ניירו כמארחת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (ינואר 2009)
שבע ערים עברו את השלב הראשון לאירוח המשחקים האולימפיים 2016 – ריו דה ז'ניירו (ברזיל), מדריד (ספרד), טוקיו (יפן), שיקגו (ארצות הברית), פראג (צ'כיה), באקו (אזרבייג'ן) ודוחה (קטר). ערים רבות הביעו עניין באירוח, אך ביטלו את הצעתן או שלא אושרו על ידי הוועד האולימפי. הוועד האולימפי ניקד כל עיר מבקשת על פי 11 קטגוריות שונות; יכולת כלכלית ויכולת מימון, אבטחה וביטחון, מתקני ספורט מתאימים (או לחלופין תוכניות בנייה מוצלחות), ניסיון קודם באירוח אירועי ספורט בין-לאומיים, תחבורה, דיור ומגורים, דעת קהל, תמיכת הציבור, תשתיות, תנאים ורמת הכפר האולימפי. העיר בעלת הניקוד הנמוך ביותר הייתה העיר באקו שזכתה בממוצע של 4.3 נקודות, לאחריה העיר פראג עם ממוצע של 5.3 נקודות, והאחרונה שניקודה היה נמוך מדי הייתה העיר דוחה שזכתה בממוצע של 6.9 נקודות, כך שריו דה ז'ניירו, שיקגו, מדריד וטוקיו דורגו כארבע הטובות ביותר והמשיכו להחלטה הסופית. את ההחלטה הסופית קיבל הוועד האולימפי ב-2 באוקטובר 2009, בפגישה בקופנהגן, דנמרק, כשרוב חברי הוועד האולימפי הצביעו (מלבד נשיא הוועד האולימפי, שבעת הנציגים השייכים למדינות המועמדות, שני נעדרים ונציג מושעה אחד). בסיבוב הראשון הובילה העיר מדריד (28 הצבעות), ולאחריה ריו (26 הצבעות) וטוקיו (22 הצבעות). שיקגו, שזכתה ל-18 הצבעות בלבד, נפסלה מהאירוח. בשלב השני ניצחה ריו (46 הצבעות), כשלאחריה מדריד (29 הצבעות). טוקיו זכתה ל-20 הצבעות בלבד והודחה.

השלב המכריע היה בין הערים ריו ומדריד, אך ריו דה ז'ניירו נבחרה ברוב קולות מובהק – 66 הצבעות לריו מול 32 הצבעות למדריד.
תוצאות המכרז לאולימפיאדת קיץ 2016 עיר מדינהסיבוב 1סיבוב 2סיבוב 3 ריו דה ז'ניירו  264666 מדריד 282932טוקיו 2220— שיקגו 18——

 לוגו 
הלוגו לאולימפיאדה עוצב על ידי חברת Tatil הברזילאית. הלוגו שניתן לראות בו דימוי של שלוש צלליות אנושיות האוחזות ידיים בריקוד בצבעי הדגל הברזילאי, נועד לציין מסרים כגון גלובליות, אחדות, תשוקה, הישגיות ורוח אולימפית. ראשי הוועד האולימפי בברזיל ציינו בהקשר ללוגו את נושא התשוקה דרך ספורט ורצון להישגים, תשוקה של רוח "הקריוקה" (קיריוקה, כינוי לתושבי העיר ריו הילידים) ותשוקה ושינוי לעיר, למדינה ולעולם כולו. צלליתו של הסמל מדמה את הר הסוכר המפורסם שבעיר.

החידוש העיצובי בלוגו הוא היותו תלת־ממדי, ושילובו במקומות שונים בעיר כפסלים, אנימציות והקרנות לייזר. עבור הלוגו עוצב גם גופן ייחודי, שאמור לבטא את הערכים והמסרים שהוא נועד להעביר – מאפיינים של ריו 2016 ואנשיה, אותיות שנכתבו בקו אחד נמשך שנועד להביע תנועה של אתלטים, ומגוון עיקולים באותיות שנועדו לתאר חוסר רשמיות המושפעת משמחת החיים של העם הברזילאי".

 הכנות ופיתוח העיר 
התקציב הראשוני לאולימפיאדה בריו דה ז'ניירו היה כ-4.6 מיליארד דולר בלבד, זול משמעותית מאולימפיאדות קודמות וזאת בשל שימוש רב במתקנים קיימים, (כולל מבנים שהוכשרו למונדיאל ב-2014 ולמשחקים הפאן אמריקאיים שאירחה העיר ב-2007), ותכנון מבנים מודולריים זולים שחלקם יפורקו (למשל מרכז ספורט המים האולימפי וארנה דו פוטורו שתארח את משחקי הכדוריד) ולא יצירות פאר ארכיטקטוניות. אולם תקציב המשחקים בפועל נאמד בכ-11.9 מיליארד דולר. מלבד שיפוץ מתקני ספורט קיימים והקמת חדשים לאולימפיאדה וכן הקמת "הכפר האולימפי" הכולל 31 מגדלי דירות בגובה 17 קומות שיהפוך לאחר המשחקים לשכונת מגורים (למעט המתחרים בתחרויות השיט להם הוקצה שטח מגורים נפרד ליד אתר התחרויות), וכן מרכז התקשורת (שהוקם עבור המשחקים הפאן אמריקאים והורחב לקראת האולימפיאדה), מספר חדרי המלון בעיר הוגדל לכ-33,000 חדרים, אם כי זהו מספר נמוך בהרבה מערים אחרות שאירחו את המשחקים. כדי להוסיף חדרים נוספים הובטח כי יעגנו בנמל העיר מספר אוניות קרוז גדולות שיספקו חדרים נוספים לתיירים. כמו כן תושבים מקומיים מתפרנסים מהצעת חדרים ללינה בבתיהם.

ממוזער|ימין|טקס הפתיחה של האולימפיאדה
בנוסף בוצעו בריו הכנות נוספות לקראת האולימפיאדה בתחומי התחבורה. טרמינל 2 בנמל התעופה הבין-לאומי ע"ש קרלוס אנטוניו ז'ובים הורחב מקיבולת של 17 מיליון נוסעים לשנה ל-30 מיליון וצפי ל-2.5 מיליון נוסעים ביום בימי האולימפיאדה, כולל בין השאר תוספת של 100,000 מ"ר בנויים, 100 חנויות ומסעדות חדשות בטרמינל 2 ותוספת 26 שערי עליה למטוסים. (טרמינל 1 הורחב עוד קודם לכן לקראת מונדיאל 2014). ההרחבה הושלמה בחודש מאי 2016. נמל התעופה הוא השני בגודלו בברזיל (לאחר סאו פאולו) והרביעי בגודלו בדרום אמריקה. העיר חנכה גם קו רכבת קלה באמצע 2016 שמחבר בין השכונות הסמוכות לנמל העיר ואזור מרכז העיר. גם הרכבת התחתית העירונית יצרה קו חדש, קו 4 המכונה גם הקו הצהוב וכולל 15 תחנות, המחבר בין שכונת איפנמה, הסמוכה לקופקבנה, והתחנה המרכזית שבה הכוללת קווי מטרו נוספים לכפר האולימפי בבארה דה טז'יוקה. הקו נחנך בתחילת אוגוסט, ממש עם פתיחת האולימפיאדה. לצד זאת שופרו תשתיות הכבישים והרכבות בעיר כדי לשפר את התנועה בזמן המשחקים. גם מחסני ציוד הוקמו במספר נקודות בעיר כמו אזור תחרויות השיט על החוף ושולי הכפר האולימפי.

ברחבי העיר גם נעשו פעולות מסוימות לשיקום אסתטי חלקי למשל בפאבלות בעיר וכן תוגברו כוחות הביטחון בעיר כדי לצמצם את הפשיעה המקומית (סכום ניכר מתקציב המשחקים הוקצה למימון כוחות הביטחון וכן ציודם בטכנולוגיות פיקוח שונות) וכן שופצו מספר אתרי תיירות מושכי קהל וכמו כן שופץ חלק מאזור הנמל הישן בעיר לקראת האולימפיאדה ונבנה בו מוזיאון מדע חדש בתכנונו של סנטיאגו קלטרווה שנפתח בדצמבר 2015. כאמור גם נפתח באמצע 2016 קו רכבת קלה המחבר את הנמל לשכונות הסמוכות אליו. אך לא כל תוכניות ההרחבה ושדרוג אזור הנמל בוצעו לקראת האולימפיאדה והם צפויים להתבצע בהדרגה בשנים שלאחר האולימפיאדה. גם סלילת קו הרכבת הבינעירונית המהירה בין ריו דה ז'ניירו לסאו פאולו נדחתה והשלמתו לא צפויה לפני 2020. ביקורת חמורה הוטלה על חוסר הטיפול בשפכים המזהמים באזורי תחרויות השיט במפרץ גואנברה ובמיוחד באגם רודריגו דה פרייטס, למרות ההתחייבויות המוקדמות (פחות מ-20 אחוז מהשפכים טופלו). ליקויי בנייה ואיכות הגימור התגלו גם בבנייני הכפר האולימפי דבר שנחשף פחות משבועיים מתחילת המשחקים כשמשלחות הספורטאים הראשונות הגיעו לכפר וצוותי התחזוקה נקראו לעבודות אינטנסיביות לטפל בהם.

ממוזער|שמאל|מעבר של הלפיד האולימפי בבריכה
כחודשיים וחצי לפני תחילת המשחקים האולימפיים, 150 מומחים, אקדמאים ומדענים פרסמו קריאה דרמטית לדחות את האולימפיאדה או להעביר אותה מברזיל למקום אחר, בגלל נגיף זיקה. לדבריהם, קיום האולימפיאדה שם הוא מעשה בלתי אחראי, שעלול להביא להתפשטות הזיקה ברחבי העולם. בתשובה הודיע ארגון הבריאות העולמי כי "ביטול או שינוי המקום של האולימפיאדה לא ישפיע באופן משמעותי על ההתפשטות הבין-לאומית של הנגיף". עם זאת, האזהרה לנשים הרות להימנע מביקור באזורים שבהם דווח על מקרי הדבקה בנגיף, שהוכרז מצב חירום בין-לאומי בחודש פברואר, נותרה על כנה.

כחודשיים לפני תחילת המשחקים האולימפיים, משבר פיננסי קשה עמד בפתחה של העיר המארחת. מושל ריו דה ז'ניירו הכריז על מצב חירום כלכלי בעיר המארחת. נשיאה בפועל של ברזיל, מישל טמר, אמר כי הממשלה תעזור בכיסוי החובות. אף על פי שעלות אירוח האולימפיאדה בריו זולה משמעותית מהאולימפיאדות הקודמות (כ-4.6 מיליארד דולר בסה"כ) עדיין נוצרה מחאה מקומית על כך שהכספים המושקעים במתקנים באים על חשבון השקעה בתשתיות העירוניות המוזנחות.

הלפיד האולימפי הודלק במקדש הרה כ-90 יום לפני תחילת המשחקים עצמם, והגיע לברזיל ב-3 במאי 2016. בימים שעד טקס פתיחת האולימפיאדה נשאו אותו כ-12,000 משתתפים.

 מתקנים 

מתקני הספורט באולימפיאדה היו מפוזרים במספר חלקים בעיר באזור הצפון מזרחי הדרום מזרחי ומרכז העיר.

 קומפלקס הספורט העירוני 
ממוזער|שמאל|250px|קומפלקס הספורט ממבט על
בקומפלקס הספורט העירוני שנבנה ברובע בארה דה טז'יוקה, שנמצא ליד חוף האוקיינוס האטלנטי בדרום מערב העיר. רובם בספורט סיטי קומפלקס סנטר שמכונה גם בארה אולימפיק פארק והפך לאחר האולימפיאדה לפארק עירוני הכולל אתר הופעות ומתקני לונה פארק:
 מרכז האימונים האולימפי – תחרויות בכדורסל, ג'ודו, היאבקות וטאקוונדו וסיף וגם תחרויות במשחקים הפאראלימפיים.
 ארנה דו פוטורו – כדוריד וגם כדורשער במשחקים הפאראלימפיים.
 מרכז הטניס האולימפי – תחרויות טניס וטניס נכים.
 ולודרום בארה – תחרויות רכיבה על אופני מסלול.
 מרכז ספורט המים מריה לנק – תחרויות בכדורמים (שלבים מוקדמים), שחייה צורנית וקפיצה למים.
 אצטדיון ספורט המים האולימפי – תחרויות שחייה וגמר כדורמים.
 HSBC ארנה – תחרויות התעמלות אמנותית, התעמלות מכשירים וטרמפולינה.
 מרכז הכנסים ריוסנטרו – תחרויות בדמינטון, הרמת משקולות, אגרוף וטניס שולחן.
 פארק הגולף בשדרת האמריקות – תחרויות גולף (ענף אולימפי מחודש).
 פונטאל – תחרויות מרוץ באופני כביש והליכה תחרותית.

גם הכפר האולימפי המשמש למגורי ספורטאים ומאמנים הוקם סמוך למרכז הכנסים ריוסנטרו הסמוך לקומפלקס הספורט. גם מרכז התקשורת הוקם בשולי קומפלקס הספורט בריוסנטרו. רכבת תחתית חדשה וכן כבישים מחברים את קומפלקס הספורט לחלקים אחרים בעיר.

 שכונת דאודורו 
ממוזער|שמאל|250px|אצטדיון אולימפיק ווייט-ווטר
מתקני הספורט בצפון מערב העיר.
 היפודרום וילה מיליטר – תחרויות רכיבה על סוסים.
 המטווח האולימפי דאודורו – קליעה למטרה.
 מרכז ההוקי האולימפי – טורניר הוקי שדה.
 X פארק כולל 3 זירות אקסטרים לתחרויות אופני הרים, אופני BMX ושיט קאנו במסלול (סלאלום).
 אצטדיון אולימפיק ווייט-ווטר – תחרויות שיט קאנו במסלול (סלאלום).
 מרכז אופני ההרים דאודורו – תחרויות רכיבה באופני הרים.
 המרכז האולימפי לאופני BMX – תחרויות רכיבה באופני BMX. נכון ל-2025 המסלול שופץ כמרכז האימונים הלאומי לרוכבי אופני ה-BMX.
 פארק לקרב חמש – מתחם תחרויות בקרב חמש מודרני שהתקיימו באצטדיון דאודורו, ארנה דה ז'ובנטודה ומרכז ספורט המים דאודורו.
 אצטדיון דאודורו – טורניר רוגבי שביעיות (ענף אולימפי חדש) וחלק מתחרויות הקרב חמש מודרני.
 ארנה דה ז'ובנטודה – תחרויות סיף במסגרת הקרב חמש וחלק ממשחקי כדורסל הנשים.
 מרכז ספורט המים דאודורו – תחרות השחייה בקרב חמש מודרני.

 מתחם המרקנה 
ממוזער|שמאל|250px|אצטדיון המרקנה, מימין, והמרקנזיניו
ממוזער|שמאל|250px|אנז'ניאו
מתקני הספורט באזור צפון מרכז העיר.
 אצטדיון המרקנה אירח את טקסי הפתיחה והסיום של האולימפיאדה ואת הגמר של טורניר הכדורגל האולימפי. כמו כן יארח גם את טקסי הפתיחה והסיום של המשחקים הפאראלימפיים.
 אצטדיון אנז'ניאו אירח את תחרויות האתלטיקה והריצה האולימפיים וחלק ממשחקי הכדורגל.
 מרקנזיניו – כדורעף.
 סמבודרומו, השדרה עם הטריבונות המשמשת את הקרנבל בריו, אירחה את תחרויות הקליעה בחץ וקשת וגם שמשה כנקודת הסיום למרתון האולימפי.

 אזור חופי הקופקבנה 
מתקני הספורט באזור דרום מזרח העיר.
 אגם רודריגו דה פרייטס – אגם ששימש לתחרויות חתירה ושיט.
 חוף קופקבנה – טורניר כדורעף חופים.
 מבצר קופקבנה – תחרויות הטריאתלון האולימפי ושחייה במים פתוחים.
 מרינה דה גלוריה – שיט מפרשיות וגלשני רוח.
 פארק פלמנגו – מסלול רכיבה באופני כביש והמרתון האולימפי.

 מתחמים נוספים בעיר 
בעיר נבנו גם הכפר האולימפי לספורטאים הכולל 31 מגדלים בגובה 17 קומות ובהם 3,604 יחידות דיור שיועדו לכ-18,000 ספורטאים ומאמנים לצד טיילת חוף המעוטרת בתעלות נוי ופארק שכונתי עם מתקני ספורטק, אולמות זמניים ששימשו לצרכים שונים כגון מחסני ציוד, חדרי אוכל גדולים לספורטאים, חדרי כושר ועוד והוא סמוך לריוסנטרו. בכפר הוצבה לראשונה מטעם הוועד האולימפי הבין-לאומי אנדרטת "אבן הזיכרון" לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שבעתיד תוצב בכפרים האולימפיים הבאים בערים שיארחו את האולימפיאדה. הורחב גם מרכז תקשורת בריוסנטרו שהוקם לקראת המשחקים הפאן אמריקאיים ב-2007. מרכז התקשורת הוא מקבץ מבנים בגובה 75 מטרים בגובה 24 קומות (שיוסב לאחר המשחקים לקומפלקס משרדים מעל שדרת חנויות ומסעדות וכן מלון) ששולב עם מלון המשמש למגורי העיתונאים והוא נמצא ליד הכפר האולימפי וקומפלקס מתקני הספורט בבארה דה טז'יוקה. כן הוכשר חוף אולימפי לתיירים המבקרים המעוטר בסמלי הטבעות האולימפיות וסמלי אולימפיאדת ריו ומציע פעילויות תרבות ואטרקציות שונות לתיירים.

 מתקנים בערים אחרות 
בנוסף לאצטדיון המרקנה שבריו דה ז'ניירו שאירח את גמר טורניר הכדורגל האולימפי וכן אצטדיון אנז'ניאו שאירח חלק מהמשחקים, נערך טורניר הכדורגל האולימפי גם באצטדיונים מחוץ לעיר: הלאומי בברזיליה, ארנה פונטה נובה בסלבדור, מינייראו בבלו הוריזונטה, ארנה אמזוניה במנאוס וארנה קורינתיאנס בסאו פאולו.

תחרויות
ענפי הספורט
במשחקים האולימפיים ב-2016 נערכו תחרויות ב-32 ענפי ספורט שונים. על-פי החלטתו של הוועד האולימפי הבין-לאומי מ-9 באוקטובר 2009, במשחקים אולימפיים אלה התקיימו לראשונה תחרויות בגולף וברוגבי שביעיות.

לוח זמנים
כל השעות הן לפי שעון ברזיליה (UTC - 3)

 טבלת מדליות 
ממוזער|250px|המדליות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

 ענפי האולימפיאדה ותוצאותיהם 
אופניים
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

במהלך מרוץ אופני כביש לנשים, אנמיק ואן ולוטן () שהובילה במרוץ 12 ק"מ לסיומו, איבדה שליטה על האופניים שלה התנגשה בעץ ונפצעה קשה עם שלושה שברים בעמוד השדרה וזעזוע מוח.

אגרוף
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

אתלטיקה
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

האתלטיות הבולטות
 אליין תומפסון (), זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר ומדליית כסף, בריצת שליחות 4x100.
 אליסון פליקס (), זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצות שליחות 4x100 ו-4x400 מטר. מדליית כסף, בריצת 400 מטר.
 טיאנה ברטולטה (), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת שליחות 4x100 מטר ובקפיצה לרוחק.
 טורי בואי (), זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. זהב בריצת שליחות 4x100 מטר, כסף בריצת 100 מטר וארד בריצת 200 מטר.

האתלטים הבולטים
 יוסיין בולט () זכה ב-3 מדליות זהב אישיות בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר, והוא האתלט הראשון בהיסטוריה שזוכה שלוש פעמים רצופות ב-3 מדליות זהב ובסך הכול צבר 9 מדליות אולימפיות.
 מו פארח () זכה ב-2 מדליות זהב אישיות בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר.
שיאי עולם
נשים
 אלמז איינה (), קבעה בריצת 10000 מטר שיא עולם חדש של 29:17:45 דקות.
 אניטה ולודרצ'יק (), קבעה ביידוי פטיש שיא עולם חדש של 82.29 מטר.
גברים
 וייד ואן ניקרק (), קבע בריצת 400 מטר שיא עולם חדש של 43.03 שניות.
ביוני 2016 הוחלט סופית על ידי ההתאחדות הבין-לאומית באתלטיקה כי אתלטי רוסיה, שדורגו במקום שני הכללי בתחרויות האתלטיקה, אחרי ארצות הברית בלונדון 2012 (זכו ב-8 מדליות זהב ו-18 מדליות בסך הכול), לא ישתתפו במשחקים האולימפיים, בכפוף לאישור ההחלטה על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי, בעקבות דו"ח הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט שקבע כי רוסיה נהגה באופן שיטתי לאמרץ את ספורטאיה. ביולי החליט הוועד כי התאחדות כל ענף אולימפי תקבע אם ספורטאיה יוכלו להשתתף, ובכך אישר את ההחלטה לגבי האתלטים.

ג'ודו
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

 צברה בתחרויות הג'ודו את מרב המדליות, 12 בסך הכול ואת מרב מדליות הזהב, 3 בסך הכול ודורגה ראשונה בענף זה.

נשים
 קיילה האריסון () הייתה הג'ודוקא אישה היחידה שהגנה על תוארה.
 מאילינדה קלמנדי () הייתה לאלופה האולימפית הקוסובנית הראשונה בהיסטוריה.

גברים
 טדי רינר (), היה הג'ודוקא גבר היחיד שהגן על תוארו.

הוקי שדה
נשיםגברים

היאבקות
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;
רוסיה () זכתה ב-9 מדליות (4 זהב, 3 כסף ו-2 ארד) לפני יפן () שזכתה ב-7 מדליות (4 זהב, 3 כסף). כל מדליות הזהב של יפן הושגו בידי הנשים וכל מדליות הזהב של רוסיה הושגו בידי הגברים.
נשים (היאבקות חופשית)
 קאורי איצ'ו (), הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה, בכל ענף ספורט שהוא, שזוכה בתואר אולימפי ארבע פעמים ברציפות.
 סאורי יושידה (), ששאפה אף היא לזכות בתואר האולימפי בפעם הרביעית ברציפות, הפסידה במפתיע להלן מארוליס (), שהיה בסך הכול ההפסד השלישי שלה בקריירה, ונאלצה להסתפק במדליית כסף.
גברים (היאבקות יוונית-רומית)
 מיכאין לופז (), זכה בפעם השלישית ברציפות בתואר האולימפי במשקל של 130 ק"ג.
 רומן ולסוב (), זכה בפעם השנייה ברציפות בתואר האולימפי במשקל של 75 ק"ג.

הרמת משקולות
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;
נשים
שיאי עולם
דנג וויי ( סין) קבעה שיא עולם במשקל עד 63 ק"ג. כשהיא מרימה משקולות במשקל כולל של 262 ק"ג. באותה תחרות היא השיגה גם את שיא העולם בסגנון דחיקה כאשר דחקה 147 ק"ג.
גברים
שיאי עולם
לונג צ'ינגצ'ואן ( סין) קבע שיא עולם במשקל עד 56 ק"ג. כשהוא מרים משקולות במשקל כולל של 307 ק"ג.

התעמלות
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

התעמלות מכשירים
נשים
סימון ביילס (), זכתה בחמש מדליות, מהן ארבע מדליות זהב שמתוכן שלוש אישיות: קרב-רב, קפיצות וקרקע. מדליית ארד בקורה.
אלי רייזמן (), זכתה בשלוש מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב קבוצתית ומדליות כסף, בקרב רב ובקרקע.
ארצות הברית זכתה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית לנשים בתוצאה של 184.897 נקודות ובפער של 8.209 נקודות מהמקום השני, הפער הגדול ביותר בגמר אולימפי, לפני רוסיה (176.688 נקודות) וסין (176.003 נקודות).
אוקסנה צ'וסוביטינה (), בת 41, השתתפה באולימפיאדה השביעית שלה (בעבר ייצגה במשחקים את חבר המדינות, רוסיה וגרמניה).

גברים
 מקס ויטלוק (), זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בתחרות קרקע וסוס סמוכות. מדליית ארד בתחרות קרב-רב.
 קוהיי אוצ'ימורה (), זכה בשתי מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית ובקרב-רב.
 אולג ורניאייב (), זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במקבילים ומדליית כסף בקרב-רב.
 סמיר איט סעיד (), שבר את רגלו בסיום תרגיל הקפיצות.

נשים
תחרות קבוצתיתגברים
תחרות קבוצתית

חתירה
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

טניס
נשים
יחידות
 קובץ:Med 1.png מדליית זהב: מוניקה פויג ()
 קובץ:Med 2.png מדליית כסף: אנגליקה קרבר ()
 קובץ:Med 3.png מדליית ארד: פטרה קביטובה ()
זוגות
 קובץ:Med 1.png מדליית זהב: יקטרינה מקארובה וילנה וסנינה ()

גברים
יחידים
 קובץ:Med 1.png מדליית זהב: אנדי מארי ()
 קובץ:Med 2.png מדליית כסף: חואן מרטין דל פוטרו ()
 קובץ:Med 3.png מדליית ארד: קיי נישיקורי ()
זוגות
 קובץ:Med 1.png מדליית זהב: רפאל נדאל ומרק לופז ()
זוגות מעורבים
 קובץ:Med 1.png מדליית זהב: בת'אני מאטק-סנדס וג'ק סוק ()

טאקוונדו
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

ירי אולימפי
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;
 וירג'יניה תרשר () זכתה במדליית הזהב הראשונה שחולקה במשחקים האולימפיים, בירי מ-10 מטר מרובה אוויר.

כדורגל

נשיםגברים
 האלופה האולימפית נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים שזכתה 3 פעמים ברציפות במשחקים האולימפיים הודחה בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת שוודיה בכדורגל נשים לאחר 1-1 בסיום 90 הדקות ובסיום ההארכה ולאחר הפסד: 4-3 בפנדלים, סיימה במקום חמישי ובכך איבדה את תוארה.

כדורמים
נשיםגברים

כדורסל

נשיםגברים
 נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים זכתה בפעם השישית ברציפות במדליית הזהב, לאחר שניצחה את כל משחקיה בפער ממוצע של 37.3 נקודות.

כדורעף
נשיםגברים

כדורעף חופים
נשים
 קובץ:Med 1.png מדליית זהב: לורה לודוויג וקירה וולקנהורסט ()
 קובץ:Med 2.png מדליית כסף: אגתה בדנרצ'וק וברברה שיישס ()
 קובץ:Med 3.png מדליית ארד: אפריל רוס וקרי וולש ג'נינגס ()
גברים
 קובץ:Med 1.png מדליית זהב: אליסון סרוטי וברונו אוסקר שמידט ()
 קובץ:Med 2.png מדליית כסף: דנילה לופו ופאולו ניקולאי ()
 קובץ:Med 3.png מדליית ארד: אלכסנדר בראואר ורוברט מאוסן ()

סיף
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

קפיצה למים
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

התחרויות התקיימו במרכז ספורט המים מריה לנק השוכן בבארה דה טיז'וקה, ריו דה ז'ניירו. התחרויות התקיימו בארבע קטגוריות: קפיצות ממקפצה בגובה 3 מטרים, קפיצות סינכרוניות ממקפצה בגובה 3 מטרים, קפיצות מפלטפורמה בגובה 10 מטרים וקפיצות סינכרוניות מפלטפורמה בגובה 10 מטרים. בכל קטגוריה התקיימו תחרויות נפרדות לגברים ולנשים, סה"כ התקיימו שמונה תחרויות שונות.

סין הובילה ברוב התחרויות וקטפה 7 מתוך 8 מדליות הזהב.

במהלך היום השלישי לתחרויות הפכו מי הבריכה לירוקים. בתחילה טענו המארגנים כי מדובר באצות שגדלו במים עקב תנאי החום והחוסר ברוח בבריכה. ההסבר לא הניח את הדעת, שכן המים בבריכה הסמוכה בה נערכו משחקי הכדורמים נותרו כחולים. לבסוף הודו המארגנים כי השינוי בצבע נבע מכך שלבריכה נשפכו 160 ליטר של מימן על-חמצני. לאחר מכן נשאבו המים והוחלפו במים חדשים.

קשתות
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;
שיאי עולם
בתחרות המוקדמות בחץ וקשת נקבע שיא עולם חדש, שיא העולם הראשון באולימפיאדה על ידי קים וו-ג'ין ().

אירועים מיוחדים
זהרא נמאטי עשתה היסטוריה על ידי הבטחת השתתפותה גם במשחקים האולימפיים וגם במשחקים הפראלימפיים בקיץ 2016.

 רוגבי שבעיות 
נשיםגברים

שחייה
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

שיאי עולם
7 שיאי עולם חדשים נקבעו בתחרויות השחייה, 5 לנשים ו-2 לגברים. נוסף לכך, נקבעו 13 שיאים אולימפיים חדשים, 10 לנשים ו-3 לגברים.

השחייניות הבולטות
 קייטי לדקי (), זכתה ב-5 מדליות: 3 מדליות זהב אישיות, מדליית זהב ומדליית כסף במשחי השליחות. נוסף לכך היא קבעה שני שיאי עולם חדשים.
 קטינקה הוסו (), זכתה ב-3 מדליות זהב אישיות וקבעה שיא עולם חדש.

השחיינים הבולטים
 מייקל פלפס () זכה ב-6 מדליות, מהן 5 מדליות זהב ובכך צבר 28 מדליות אולימפיות, מהן 23 מדליות זהב. סכום זכיות זה גדול משל כל ספורטאי אחר בהיסטוריה. הוא זכה 4 פעמים ברציפות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, הישג היסטורי והוא השחיין (גבר) הראשון שייצג את ארצות הברית בחמש אולימפיאדות רצופות.
 ראיין מרפי (), זכה בשלוש מדליות זהב ששתיים מהן אישיות במשחי הגב ואחת במשחה השליחים המעורב שבו שבר את שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב.

שיט
3 המדינות הראשונות
כל המדינות

tabBackground:#FFFFFF ;tabBorder: #AAAAAA ;defaultTab:0;

אירועים נוספים
במהלך המשחקים האולימפיים הפכו לפתע המים בבריכת השחייה שבמרכז ספורט המים מריה לנק שבה נערכו תחרויות הקפיצה למים לצבע ירוק בוהק. יום למחרת גם המים בבריכה הסמוכה, שבה נערכו משחקי כדורמים והשחייה הצורנית הפכו ירוקים. לאחר בדיקה, המארגנים הודיעו שהסיבה לשינוי בצבע המים הן בשל טעות באחד מהחומרים שעובד הבריכה השתמש בהם.
ביום לפני האחרון של תחרויות השחייה, השחייניות שהיו אמורות להשתתף במשחה חצי הגמר ל-50 מטר חופשי לא הגיעו לבריכה משום שהאוטובוס שהסיע אותן הוביל אותן לאצטדיון המרכזי, מה שהוביל לעיכוב של יותר מחצי שעה בתוכנית התחרויות.
במהלך האולימפיאדה השחיין ראיין לוכטה דיווח במסיבת עיתונאים כי הוא נשדד באיומי נשק. דיווחים על אירועים כאלו היו נפוצים ולכן הדיווח התקבל כאמין. עם זאת, משטרת ריו החלה לחשוד כשראתה את השחיינים עם השעונים על ידיהם והחלה לחקור את האירוע. בעקבות החקירה התברר כי ראיין וחברו ג'ימי פייגן בדו מליבם את דבר השוד ולמעשה היו מעורבים באירוע ונדליזם בשירותי תחנת דלק.
בתחרות הקפיצה במוט הקהל הברזילאי עודד את קופץ המוט טיאגו דה סילבה אך באופן חריג שרק בוז לקופץ המוט הצרפתי רנו לאבילני, על מנת להכשיל אותו לעבור בניסיון האחרון 6.08 מטר, דבר שעורר את כעסו. לאבילני, שזכה במדליית הכסף, אמר בתגובה כי מאז 1936 לא שרקו בוז לאתלט, בהתייחסו לאולימפיאדת ברלין ולג'סי אוונס, התבטאות שעוררה ביקורת עזה ועליה הוא התנצל מאוחר יותר. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הקהל שרק בוז באופן ממושך לקופץ הצרפתי שהחל לדמוע על הפודיום. דה-סילבה סימן לקהל להפסיק וגורמים שונים ביקרו אף הם את הקהל הברזילאי על התנהגותו.
לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים, התקיים טקס רשמי של הוועד האולימפי הבין-לאומי לזכר חללי מינכן בו השתתף נשיא הוועד, תומאס באך. מאידך, בוועד הבין-לאומי נמנעו מסיקור רשמי של האירוע. בנוסף לחללים, צוינו שוטר גרמני שנהרג בניסיון החילוץ, שני הרוגי הפיגוע באולימפיאדת אטלנטה (אחת נרצחה מהמטען ואחר נפטר מהתקף לב לאחר שהגיע למקום) וגולש מזחלות גיאורגי שנהרג בתאונת אימונים באולימפיאדת ונקובר. בין המשתתפים בטקס-נציגי המשפחות, המשלחת הישראלית לאולימפיאדה, ז'אק רוג וסרגיי בובקה.

 שידור 
בפעם הראשונה מאז החלו לשדר את האולימפיאדה בישראל, רשות השידור לא שידרה את האולימפיאדה לאחר שהפסידה במכרז שנערך לקבוצת RGE, שהעבירה את זכויות השידור לערוץ הספורט. שמאז היא זכיינית השידור של המשחקים.

 שיר האולימפיאדה 
השיר הרשמי של אולימפיאדת ריו 2016 הוא השיר "Rise" של הזמרת האמריקאית קייטי פרי.

 ראו גם 
 המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
 ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

קישורים חיצוניים





 סרטון האולימפיאדה התדמיתי המקורי - בעת התמודדות ברזיל על אירוח המשחקים, עוד ב-2008

 הערות שוליים 

*
2016
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: תחרויות ספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בברזיל
קטגוריה:2016 בספורט
קטגוריה:2016 בברזיל