נוריאל רוביני

נוריאל רוביני (באנגלית: Nouriel Roubini נולד ב-29 במרץ 1959) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי, פרופסור לכלכלה בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק ויושב ראש מועצת המנהלים של חברת הייעוץ "RGE מוניטור" רוביני גלובל אקונומיקס. רוביני נחשב לאחד מהכלכלנים הבודדים שחזו את משבר האשראי העולמי כבר ב-2004, ולנביא זעם של הכלכלה העולמית.

קורות חיים
רוביני נולד ב-1959 באיסטנבול, טורקיה, להורים יהודים אורתודוקסים ממוצא איראני. אביו היה סוחר שטיחים והמשפחה ציפתה שרוביני הצעיר יכנס גם הוא לעסקי השטיחים המשפחתיים, בעקבות אביו. כשהיה בן שנה, משפחתו התגוררה לזמן קצר בטהרן, איראן.Loch Adamson (October 12, 2011).  בגיל שלוש עברה המשפחה לתל אביב, ישראל בה יש לו משפחה. משנת 1963, כשהיה בן חמש ועד 1983 התגורר באיטליה, בעיקר במילאנו, שם למד בבית ספר יהודי מקומי.David A. Dieterle (2013).  בהמשך למד באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1976–1977. לאחר מכן למד באוניברסיטת בוקוני באיטליה ב-1982 קיבל תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות יתרה . בשנת 2009 נבחר לבוקוניאן השנה. הוא קיבל תואר דוקטור בכלכלה בינלאומית בשנת 1988 מאוניברסיטת הרווארד, שם היה ג'פרי זאקס היועץ שלו.

 קריירה 
בשנות ה-90 שילב רוביני הוראה באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת ניו יורק יחד עם מחקר אקדמי. במקביל עבד בקרן המטבע הבינלאומית, הבנק הפדרלי, הבנק העולמי ובנק ישראל. ברוב השנים האלה עסק בחקר משברים בכלכלות השווקים המתעוררים בארצות מזרח אסיה ובדרום אמריקה. ב-1998 החל לעבוד עם ממשל ביל קלינטון. תחילה ככלכלן בכיר במועצת היועצים הכלכליים לנשיא ארצות הברית ובהמשך כיועץ בכיר לטימותי גייטנר שהיה אז תת-שר לעניינים בינלאומיים במחלקת האוצר של ארצות הברית. ב-2001 שב לעבוד במסגרת קרן המטבע הבינלאומית כחוקר אורח והתמקד במשבר החריף שעברה כלכלת ארגנטינה. בעקבות ניסיונו כתב יחד עם עמיתו בראד סטצר, את הספר Bailouts or Bail-ins? העוסק בחילוץ כלכלות ממשבר.

 חיזוי משבר האשראי העולמי 
ניסיונו של רוביני בעבודה עם כלכלות כושלות באסיה ומרכז אמריקה סייע לו בחיזוי משבר האשראי העולמי, ולדבריו: "חקרתי שווקים מתעוררים במשך 20 שנה וראיתי בארצות הברית את אותם סימני משבר שראיתי בהן. סימנים שאמרו שאנו נמצאים בבועת אשראי גדולה". רוביני בדק מדינות כמו מקסיקו, תאילנד, וקוריאה הדרומית, והגיע למסקנה כי המשותף לכולן הוא ההתבססות על גירעון גדול במאזן התשלומים ומימונו באמצעות הלוואות במטבע חוץ, וכן רגולציה רופפת על המערכת הבנקאית. מאוחר יותר הגיע למסקנה כי ארצות הברית, עם גירעון במאזן התשלומים של קרוב ל-800 מיליארד דולר, היא הבאה בתור.

על רקע זה אופיין רוביני בגישה פסימית לכלכלת העולם ולשוקי ההון הבינלאומיים כבר מספר שנים לפני פרוץ המשבר. בפברואר 2007 התעמת עם יעקב פרנקל, סגן יו"ר חברת הביטוח AIG ונגיד בנק ישראל לשעבר, באומרו כי הכלכלה העולמית עומדת לפני נחיתה קשה.
פרוץ משבר הסאבפריים באמצע 2007 והתאמתות תחזיותיו הקנו לרוביני מעמד-על בקרב החזאים הכלכליים. יוחסו לו אימרות כמו "זאת עלולה להיות תחילת הסוף של האימפריה האמריקאית". (אוגוסט 2008)

הוא המשיך לדבוק בעמדותיו האפוקליפטיות גם לאחר החרפת המשבר בספטמבר 2008, והחזיק בהן עד אמצע 2009. במרץ 2009 התבטא כי העליות בשוקי ההון העולמיים אינן אלא "ראלי של שוק דובי"

 עסקי ייעוץ 
רוביני הקים בשנת 2005 חברת ייעוץ כלכלית לניתוח פיננסי Roubini Global Economics. במסגרתה יצר גם את RGE Monitor שמטרתה לאסוף מידע על אירועים ברחבי העולם. נכון לשנת 2011, החברה לא הייתה רווחית והיא נסגרה ב-2016.

בשנת 2017 הוא הקים את Roubini Macro Associates, חברת ייעוץ מקרו-כלכלי גלובלית בניו יורק.

רוביני היה הכלכלן הראשי של Atlas Capital Team LP, וכן מייסד שותף של Rosa & Roubini Associates.

 התייחסותו לאינטליגנציה מלאכותית חדשותוטכנולוגיות 
טכנולוגיות AI חדשניות עלולות לתרום לצמיחה ולרווחת האדם אך נושאות גם פוטנציאל הרסני גדול. הן כבר משמשות להפצת דיסאינפורמציה, דיפ-פייקים ומניפולציות בחירות בקצב היפר-מהיר, ומעלות חשש מפני אבטלה טכנולוגית קבועה ואי-שוויון חמור יותר. עליית כלי הנשק האוטונומיים ומלחמת הסייבר המוגברת על ידי AI מטרידה גם היאת. רוביני, מציג במאמרו בינה מלאכותית מול טיפשות אנושית, תפיסה ביקורתית על האופטימיות המוגזמת סביב בינה מלאכותית. בעוד שרבים רואים ב-AI מפתח לצמיחה כלכלית ופריון עתידי, רוביני טוען כי הטיפשות האנושית והליקויים הפוליטיים והמדיניים מהווים איום גדול יותר. הוא מתאר שורה של מגה איומים העלולים לפגוע ביכולתה של האנושות להתמודד עם אתגרים חמורים:

 משבר אקלים: הגובה עלויות כלכליות אדירות, והגירת פליטי אקלים ממדינות כושלות.
 מגפות: פוטנציאל להרס כלכלי גדול יותר ממגפת קוביד-19.
 יריבויות גאופוליטיות: התפתחות למלחמות קרות וחמות באוקראינה, במזרח התיכון.
 אי-שוויון: פערים הולכים וגדלים בהכנסות ובעושר, שהיא תגובת נגד לדמוקרטיה ועליית תנועות פופוליסטיות.
 חובות: רמות חוב פרטי וציבורי בלתי סבירות המאיימות על יציבות פיננסית.
 מגמות עולמיות שמצביעות על שינוי בסדר הכלכלי והגאופוליטי העולמי : פרוטקציוניזם, שנועד להגן על תעשיות מקומיות מפני תחרות זרה. על ידי הטלת מגבלות על ייבוא סחורות ושירותים, כגון מכסים, מכסות, וסובסידיות לתעשיות מקומיות. מטרתו היא לעודד ייצור מקומי, לשמור על מקומות עבודה, ולהגן על אינטרסים לאומיים, אך הוא עלול להוביל לעליית מחירים לצרכנים ולהפחתת יעילות כלכלית. דגלובליזציה, ירידה באינטגרציה ובשיתוף הפעולה הכלכלי, הפוליטי והתרבותי בין מדינות. במקום הגדלת הסחר הבינלאומי, תנועת הון החופשית, וההתמזגות התרבותית, הדגלובליזציה מאופיינת בהגברת מחסומי סחר, צמצום השקעות זרות, התמקדות בייצור מקומי, ובמקרים מסוימים גם בניתוק תרבותי. מונח זה משמש לתאר מצב שבו מדינות מעדיפות להתכנס פנימה ולהפחית את תלותן במדינות אחרות. דהקאפלינג מתייחס לתהליך שבו כלכלות של מדינות גדולות, או גושים כלכליים, מצמצמות את התלות ההדדית ביניהן, במיוחד בתחומי הטכנולוגיה ושרשרות האספקה. המונח נפוץ כיום בהקשר ליחסי ארצות הברית-סין, כאשר כל אחת מהמעצמות שואפת לצמצם את תלותה באחרת במגזרים אסטרטגיים, כמו ייצור שבבים או טכנולוגיות מתקדמות. המטרה היא להפחית סיכונים גאופוליטיים וכלכליים הנובעים מתלות זו. דדולריזציה הוא תהליך שבו מדינות שונות ומוסדות פיננסיים מצמצמים את השימוש בדולר האמריקאי כמטבע עתודה עולמי, כמטבע לסחר בינלאומי, או כמטבע ייחוס לנכסים. תהליך זה כולל הגדלת השימוש במטבעות אחרים כמו היואן הסיני או האירו בסחר דו-צדדי, רכישת זהב, והפחתת החזקות באג"ח ממשלתיות אמריקאיות. המניעים לדהדולריזציה יכולים להיות פוליטיים, רצון לפגוע בהשפעה של ארצות הברית או כלכליים חשש מיציבות הדולר או ממדיניות הממשל האמריקאי.

 פוטנציאל עתידי של טכנולוגיה מעבר ל-GenAI 
למרות הספקנות, רוביני מכיר בפוטנציאל הטכנולוגי העצום שמעבר ל-GenAI:

 רובוטיקה ואוטומציה: פיתוח רובוטים דמויי אדם עם יכולות למידה מרובות משימות.
 ביוטכנולוגיה ורפואה: שיפור בריאות האדם ותוחלת החיים.
 מחשוב קוונטי: שילוב עם AI ליישומי אבטחה וקריפטוגרפיה.
 אנרגיית היתוך: פתרון פוטנציאלי לבעיית האקלים בטווח הארוך.
 פינטק מרוכז: שיפור מערכות תשלום, אשראי וביטוח.
 מדעי החומרים: מהפכה בייצור, ננוטכנולוגיות וביולוגיה סינתטית.
 חקר החלל: פתרונות להצלת כדור הארץ ודרכים לחיים מחוץ לכדור הארץ.

רוביני מסכם כי טכנולוגיות אלו יכולות לשנות את העולם לטובה, אך רק אם נצליח לנהל את תופעות הלוואי השליליות שלהן ונשתמש בהן כדי לפתור את "המגה-איומים" הקיימים. הוא מקווה שבינה מלאכותית תתגבר יום אחד על הטיפשות האנושית, אך מזהיר שאם לא נצליח לנהל את האתגרים הקיימים, אנו עלולים להשמיד את עצמנו עוד לפני כן.

רוביני מביע את דאגותיו בנוגע להשפעת הבינה המלאכותית והרובוטים ההומנואידיים על הכלכלה והחברה. במהלך שיחה שנערכה בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס, שווייץ. רוביני הדגיש כי בעוד שרבים בדאבוס מדגישים את היתרונות של AI בצמצום עלויות, הגדלת הכנסות ורווחיות, צמצום עלויות זה בא לידי ביטוי בעיקר בפיטורי עובדים. הוא הסביר שטכנולוגיות אלו הן עתירות הון, מוטות מיומנות גבוהה וחוסכות עבודה, מה שמחריף את בעיית אי-השוויון הכלכלי. לטענתו, מי שבבעלותו המכונה או ההון הנדרש להפעלתה יתעשר, בעוד שעבודתם והכנסתם של עובדים בעלי מיומנויות נמוכות או בינוניות, בין אם הם עובדי צווארון לבן או כחול, יהיו מאוימות על ידי AI, ובעתיד יהיו פחות מקומות עבודה.

 חיים אישיים 
רוביני דובר מספר שפות: אנגלית, פרסית, איטלקית, עברית וצרפתית ברמת שיחה. הוא אוהב להתייחס לעצמו כנווד עולמי Global Nomad. הוא מעולם לא התחתן, לטענתו בגלל שהוא נוסע תדיר, וכי הקריירה שלו באה על חשבון חייו האישיים.

רוביני הוא אזרח ארצות הברית ומזוהה כדמוקרט בפרופיל שלו בוול סטריט אקונומיסטס. דבריו ישראל ממלאת, תפקיד מרכזי מאוד בחייו האישיים והאינטלקטואליים. זכרונותיו המוקדמים ביותר הם ריחות הפרחים הפורחים בארץ. הוא שומר על קשר עם יחידים וארגונים בארץ. זיקתו לישראל חזקה מאד והוא הכריז כי כיהודי מזרח-תיכוני, שנולד למשפחה פרסית באיסטנבול ובילה זמן ארוך בישראל, הוא רואה ביהודים המזרחים, אלה שגרו באזור במשך יותר מאלפיים שנה את הגשר האמיתי בין מזרח למערב, בין ישראל לעולם הערבי, בין מוסלמים ליהודים.

לרוביני אין מכונית משלו לא סירה ולא מטוס. הוא מעיד שבזמנו החופשי הוא לובש ג'ינס. הוא אוהב תרבות, אמנות חזותית וספרות.

הוא מכור לטוויטר ויש 128 אלף עוקבים והוא עוקב אחר כמה מאות אנשים בטוויטר.

 השקעות אישיות 
רוביני משקיע באמנות מודרנית, בעיקר באמנים צעירים. במהלך ראיון ביוני 2009, הוא נשאל על הוצאותיו האישיות והשקעות אחרות. הוא אמר, שהוא חוסך באופן קבוע כ-30% מהכנסתו ומלבד המשכנתא, אין לו חובות אחרים. הוא מעיד שתמיד חי במסגרת האמצעים שלו ומעולם לא היה מובטל.

רוביני סיפר שהוא משקיע לטווח ארוך, וכי ב-2007 העביר את רוב כספו למזומן והשקעות נזילות. הוא אמר כי הוא מחזיק במדדי מניות גלובליות, וכשהסיכון גובר, הוא מקטין את השקעותיו במניות.

קישורים חיצוניים



 דף הבית של רוביני באתר אוניברסיטת ניו יורק
 כתבה על פרופסור רוביני, אתר הניו יורק טיימס






הערות שוליים

קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:עובדי קרן המטבע הבין-לאומית
קטגוריה:יהודים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוקוני
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958