הארי סאקר

הארי סאקר (באנגלית: Harry Sacher; 3 בספטמבר 1881 – 10 במאי 1971) היה עורך דין ומנהיג ציוני בריטי. על שמו קרוי גן סאקר בירושלים.

ביוגרפיה
ראשית חייו
סאקר היה יליד לונדון, בנם הרביעי מבין חמישה של יעקב ואסתר סאקר, שהיו ילידי סובאלק שבפולין. הוא גדל בשכונה היהודית של מזרח לונדון, למד ביסודי בבית ספר יהודי, אך בתיכון נשלח לבית ספר ציבורי כללי. אחר כך למד בניו קולג', אוניברסיטת אוקספורד. שם התחילה עבודתו הציונית והוא היה, ביחד עם אריה (לאון) סימון, נורמן בנטוויץ' וליאונרד שטיין, בין מיסדי אגודות סטודנטים הראשונות בבריטניה של פעילים ציוניים. 

בשנת 1905, לאחר שסיים את לימודיו באוקספורד, נסע לפריז ולברלין ללמוד שם באוניברסיטאות ובשובו לאנגליה השתקע במנצ'סטר, והיה לחבר מערכת של העיתון הליברלי "הגרדיאן של מנצ'סטר" (לימים הגרדיאן), שבו כתב מאמרים ראשיים בנושאי כלכלה ופוליטיקה. במקביל סיים את הכשרתו כפרקליט-טוען (barrister, עורך דין המופיע בבית משפט).

בשנת 1915 סאקר נשא לאשה את מרים, בתו של מייקל מרקס, מייסד רשת בתי הכלבו "מרקס אנד ספנסר" ואחותו של הלורד סיימון מרקס. כך הפך סאקר גם לגיסו של הלורד ישראל זיו, שנשא לאשה את רבקה, אחות אחרת של מרקס. כל האישים היו תומכים נלהבים ברעיון הציוני וזכו לכינוי "חבורת ציוני מנצ'סטר".

פעילות ציונית
לאחר שעבר למנצ'סטר התיידד עם חיים ויצמן, שעבד באותה עת באוניברסיטה של העיר כמרצה ודרכו החל להיות פעיל בתנועה הציונית. ב שנערך בבזל ב-1911 וב שנערך בווינה ב-1913 השתתף בתור ציר מאנגליה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה סייע לויצמן לייצור קשרים עם הנהגת בריטניה וארגן פגישה עם ראשי המפלגה הליברלית (שהייתה אז בשלטון), חבר הפרלמנט הרברט סמואל וראש הממשלה דייוויד לויד ג'ורג', במטרה לשכנע אותם לתמוך ברעיון הציוני. במקביל באותן השנים כתב וערך ספרים וחוברות על תוכניות התנועה הציונית. סאקר גם השפיעה על עורך "הגרדיאן", צ'ארלס פרסטוויץ' סקוט, לתמוך בציונות והעיתון פרסם בקביעות מאמרים האוהדים את התנועה.

החל מפברואר 1917 היה חבר בוועדה המדינית הציונית בלונדון יחד עם האישים וולטר רוטשילד, ג'יימס דה רוטשילד, הרברט סמואל, ישראל זיו, הרברט בנטוויץ', חיים ויצמן ונחום סוקולוב. נציגי הוועדה, וסאקר בהם, נשאו ונתנו עם נציגי הממשלה הבריטית לקראת כיבוש המזרח התיכון במלחמת העולם הראשונה על ידי בריטניה על מנת להגדיר מקום לבית לאומי לעם היהודי, תוצאת המגעים הייתה הצהרת בלפור.

בנובמבר 1937⁩ הביע תמיכה פומבית במסקנות ועדת פיל לחלוקת ארץ ישראל. ביוני 1945 חזר וטען כי דחיית תוכנית פיל הייתה שגיאה גדולה של התנועה הציונית והדגיש כי "אילו הייתה לנו היום מדינה עצמאית — ולו גם קטנה, היינו יכולים להציל את יהודי אירופה במספרים גדולים ויכולנו כמו כן להבטיח לנו מקום־ מושב אל שולחן־השלום".
פעילותו בארץ ישראל
בתחילת 1921 הגיע סאקר לראשונה לארץ ישראל כשליח עיתון "הגרדיאן", כתב סדרת מאמרים על ההתיישבות היהודית והחליט להישאר והחל לעבוד כעורך-דין. בנובמבר 1921 הגן יחד עם מרדכי עליאש על שלושת הנאשמים היהודים שהואשמו בזריקת פצצות על הערבים שתקפו יהודים במהלך מאורעות ב' בנובמבר תרפ"ב. בשנת 1923 פתח בירושלים משרד עורכי דין יחד עם שלום הורוביץ (לימים פוצל למשרד ש. הורוביץ ושות' בירושלים וסלומון, ליפשיץ ושות' בחיפה). המשרד ייצג, בין השאר, את פנחס רוטנברג וחברת החשמל לישראל, את האוניברסיטה העברית ואת הסוכנות היהודית. בשל היכרותו עם מערכת המשפט הבריטית וההנחה ששופטים בריטיים יטו אוזן לפרקליט בריטי, הבקיא בשפה ובניואנסים, ניהל את רוב הערעורים של נושאי היישוב בבית המשפט העליון. בשנת 1927, במסגרת הקונגרס הציוני ה-15 נבחר סאקר לחבר ההנהלה הציונית המצומצמת של הסוכנות היהודית בירושלים יחד עם פרדריק קיש והנרייטה סאלד.

בסוף שנת 1929 היה אחד מעורכי הדין שהופיעו מטעם היישוב העברי בפני ועדת שו שחקרה את מאורעות תרפ"ט.
חזרה ללונדון
בשנת 1931 חזר לגור בלונדון, אך המשיך להיות פעיל בתנועה הציונית, היה חבר הלשכה המדינית של הסוכנות היהודית בלונדון וחזר לבקר בארץ ישראל בקביעות.

בשנת 1932 מונה כחבר דירקטוריון רשת "מרקס אנד ספנסר", תפקיד בו שימש שנים ארוכות.

בשנות החמישים והשישים עסק בכתיבה והוציא מספר ספרים באנגלית, בנוגע לציונות וליחסי ישראל-ערב. בנוסף עסק בנדבנות; בשנת 1960 תרם סכום של 20,000 ליש"ט להקמתו של פארק עירוני בירושלים - גן סאקר, בעת שביקר בישראל. שלב א' של הפארק הושלם ב-1962. טקס החנוכה הרשמי של הפארק נערך ב-12 באוקטובר 1965. בשנת 1963 תרם להקמת בניין מעונות סטודנטים (Sacher Building) עבור הניו קולג', אוניברסיטת אוקספורד, שם למד. באותה שנה גם תרם לביצוע החפירות הארכאולוגיות במצדה.

סאקר נפטר בלונדון במאי 1971. על שמו גם המכון למחקרי חקיקה ומחקר השוואתי בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים שנוסד ב-1959.

ספרים פרי עטו
 Zionism and the Jewish future, The Macmillan Company (New York), 1916 and Hyperion Press, 1976
 Jewish emancipation, English Zionist federation, 1917 עותק מקוון
 Israel: The Establishment of a State, George Weidenfeld and Nicolson, 1953
 Israel, the Arabs and the Foreign Office, Zionist Federation of Great Britain and Ireland, 1956 
 Zionist portraits and other essays, Blond, 1959
 מסות ציוניות, עם עובד, 1961

קישורים חיצוניים

 זכרונות מהרי סאקר, כולל תמונת



לאחר מותו


הערות שוליים

קטגוריה:פעילים ציונים בבריטניה
קטגוריה:עורכי דין בריטים
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:משפחות זיו-מרקס
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1881
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1971