ג'ק הוקינס

ג'ון אדוארד "ג'ק" הוקינס (Jack Hawkins; 14 בספטמבר 1910 - 18 ביולי 1973) היה שחקן קולנוע בריטי בעל קריירה ארוכה, הידוע במיוחד בשל הופעתו בתפקידי משנה בסרטי הראווה של שנות ה-50 ושנות ה-60, "מנדי", "הים האכזר", "תותחי בטאסי" "ללא דרך בשחקים", "תרגיל בחמש אצבעות", "וינסטון הצעיר", "הגשר על הנהר קוואי", "בן חור", "הבריחה אל השמש", ו"לורנס איש ערב". במשך שנים רבות נבחר פעם אחר פעם לרשימת השחקנים הבריטיים האהובים ביותר. בשנותיו האחרונות לקה בסרטן הגרון ואיבד את קולו, וכמה מחבריו השחקנים 'השאילו' את קולם לסרטים שבהם הופיע.

 ביוגרפיה 
הוקינס נולד בווד גרין, במידלסקס, לונדון, בנו של קבלן. הוא התחנך בבית הספר התיכון המחוזי טריניטי בווד גרין, ושם, בגיל שמונה, הצטרף למקהלת בית הספר.

 קריירה 
בגיל עשר, הצטרף הוקינס לאגודה האופרטית המקומית, והופיע לראשונה על הבמה ב"Patience" מאת גילברט וסאליבן. הוריו רשמו אותו לאקדמיית איטליה קונטי, ובעודו לומד שם ערך את הופעת הבכורה שלו על בימת לונדון, כשהיה בן שלוש-עשרה, בתפקיד מלך השדונים במחזה "Where the Rainbow Ends" באולם הולבורן אמפייר ביום הקופסאות, דצמבר 1923 — הפקה שכללה גם את נואל קאוורד הצעיר. בשנה שלאחר מכן, בגיל 14, גילם את תפקיד הנער בהפקה של "ז'אן ד'ארק" מאת ג'ורג' ברנרד שו. חמש שנים לאחר מכן השתתף בהפקה של "Beau Geste" לצד לורנס אוליבייה.

הוא הופיע בברודוויי ב"Journey's End" בגיל 18.

בשנות ה־30 התמקד הוקינס בעיקר בתיאטרון. הוא עבד בלהקות של סיביל תורנדייק, ג'ון גילגוד ובזיל דין. הופעותיו כללו את Port Said מאת אמלין ויליאמס (1931), Below the Surface מאת ה״ל סטוקר ו־ל״ס האנט (1932), Red Triangle מאת ואל גילגוד (1932), Service מאת סי״א אנתוני, בבימויו של בזיל דין (1933), One of Us מאת פרנק האוורד, כטוב בעיניכם מאת ויליאם שייקספיר (1933), ו־Iron Flowers מאת ססיל לואיס (1933, עם אשתו ג'סיקה טנדי).

הוא החל להופיע גם בסרטים, ביניהם Birds of Prey (1930), The Lodger (1932) (בכיכובו של אייבור נובלו), The Good Companions (1933), The Lost Chord (1933), I Lived with You (1933), The Jewel (1933), A Shot in the Dark (1933) ו־Autumn Crocus (1934).

ב־1932 השתתף בהפקת רדיו של המלט לצד ג'ון גילגוד ורוברט דונאט, ובשנה שלאחר מכן השתתף ב־Danger. הוא הופיע גם ב־Death at Broadcasting House (1934), Lorna Doone (1934) ו־Peg of Old Drury (1935).

לאחר שלמד ביחידת אימוני קציני מילואים, הוא קיבל דרגת קצין בצבא הבריטי. הוא שירת עם ארגון ENSA בהודו ובדרום־מזרח אסיה. הוא ויתר על דרגתו כקצין סרן ב־11 באוקטובר 1946, והוענקה לו דרגת כבוד של קולונל.

במהלך שירותו הצבאי, הועסק על ידי אולפני אילינג לצורך הפקת הסרט The Next of Kin (1942).

הוקינס השתחרר מהצבא ביולי 1946. שבועיים לאחר מכן, הופיע במחזה The Apple Cart בשכר של 10 ליש״ט לשבוע. בשנה שלאחר מכן כיכב באותלו, וזכה לביקורות מעורבות.

אשתו של הוקינס נכנסה להיריון והוא החל לדאוג לעתידו. הוא החליט לקבל חוזה משל סר אלכסנדר קורדה לשלוש שנים בשכר של 50 ליש״ט לשבוע. הוקינס הומלץ לקורדה על ידי מנהל ההפקות שלו, ביל בריידן, שהיה נשוי לאליזבת אלן, שעבדה עם הוקינס.

השותפות החלה ברגל שמאל כאשר הוקינס לוהק לסרט הכושל המפורסם של קורדה, Bonnie Prince Charlie (1948), בתפקיד לורד ג'ורג' מיורי. עם זאת, אחריו קיבל תפקיד בסרט The Fallen Idol (1948), בבימוי קרול ריד, שזכה לשבחים רבים. הוא הופיע גם ב־The Small Back Room (1949), של פאוול ופרסבורגר; ושיחק בתפקיד הנבל לצד דאגלס פיירבנקס הבן בסרטו של סידני גיליאט, State Secret (1950).

אולפני המאה ה־20 גייסו אותו לשחק עם טיירון פאוור ואורסון וולס, כאשר גילם את נסיך ויילס בסרט "הורד השחור" (1950). הוא השתתף בסרט נוסף של פאוול ופרסבורגר עבור קורדה, The Elusive Pimpernel (1950).

הוקינס גילם את התפקיד הראשי בסרט The Adventurers (1951), שצולם בדרום אפריקה, ולאחר מכן קיבל תפקיד בסרט נוסף במימון הוליוודי שצולם בבריטניה, No Highway in the Sky (1951), לצד ג'יימס סטיוארט. אחריו השתתף במותחן בריטי נוסף עם ראלף ריצ'רדסון, Home at Seven (1952).

באביב 1951 נסע לברודוויי וגילם את מרקוצ'יו בהפקה של רומיאו ויוליה עם אוליביה דה הבילנד.

בדצמבר 1965 אובחן הוקינס כחולה בסרטן הגרון. כל תיבת הקול שלו הוסרה בינואר 1966. במרץ אותה שנה הופיע בהקרנה מלכותית של Born Free, בה השתתפה המלכה, וזכה לעמידת מחיאות כפיים.

לאחר מכן דובבו את הופעותיו — לעיתים קרובות (באישורו של הוקינס) על ידי רוברט רייטי או צ'ארלס גריי. הוקינס המשיך לעשן גם לאחר שאיבד את קולו. בפרטיות הוא השתמש במכשיר לגרון מלאכותי כדי לסייע בדיבור.

ב־1967 פורסם שהוא יביים את פיטר או'טול בסרט St Patrick's Battalion במקסיקו, אך הסרט לא הופק. במקום זאת הוא חזר לקריירת המשחק שלו, כשהדיבוב מתבצע על ידי אחרים והדיאלוגים שלו מצומצמים למינימום: Shalako (1968) ו־Great Catherine (1968). בסרט Oh! What a Lovely War (1969), בו גילם את הקיסר פרנץ יוזף הראשון מאוסטריה, לא היו לו שורות כלל.

 חיים אישיים 
בשנת 1932, הוקינס התחתן עם השחקנית ג'סיקה טנדי, והזוג התגרש ב־1940. לשניים נולדה בת אחת, סוזן הוקינס (1934–2004). בשנת 1947, נישא הוקינס לשחקנית לשעבר דורין לורנס; יחד נולדו להם שלושה ילדים: קרוליין (נולדה ב־1955), אנדרו (נולד ב־1950) וניקולס. הם נשארו נשואים עד מותו בשנת 1973.

 מותו 
ב־1968, עבר ניתוח שנועד להשיב את קולו. הניתוח לא הצליח: הוקינס הצליח לדבר, אך רק בקול צרוד ומקרטע.
במאי 1973, עבר הוקינס ניתוח ניסיוני בגרונו להחדרת תיבת קול מלאכותית. הוא החל לדמם והובא לבית החולים סנט סטיבנס, פולאם רוד, לונדון, מה שאילץ אותו לפרוש מהשתתפות בסרט The Tamarind Seed (1974).
הוא נפטר ב־18 ביולי 1973 מדימום משני. הוא היה בן 62. הוא נשרף ואפרו נטמן בקרמטוריום גולדרס גרין שבצפון לונדון.

הופעתו האחרונה הייתה במיני־סדרה QB VII. האוטוביוגרפיה שלו, Anything for a Quiet Life, יצאה לאור לאחר מותו, ב־26 בנובמבר 1973.

קישורים חיצוניים



קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1910
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1973