Microsoft Windows 9x

Windows 9x היא משפחה של מערכות הפעלה מבית מיקרוסופט הכוללת את Windows 95, Windows 98 ו-Windows ME. משפחה זו מבוססת על ליבה מונוליטית מעורבת התומכת בתוכנות 16/32 ביט.

משפחת 9x שלטה בשוק מערכות ההפעלה במשך זמן רב, מיקרוסופט הפסיקה את התמיכה הרשמית ב-Windows 95 בדצמבר 2001 ובשתי המערכות הנוספות ביולי 2006.
היסטוריה
מערכת ההפעלה הראשונה במשפחה זו, Windows 95, יצאה ב-24 באוגוסט 1995 והחליפה את Windows 3.1 ששלטה בשוק. המערכת שווקה לראשונה עם דפדפן האינטרנט אינטרנט אקספלורר, חינם ללא תוספת מחיר, וכברירת מחדל של מערכת ההפעלה. מהלך זה למעשה חיסל את דפדפן האינטרנט המתחרה נטסקייפ. בדצמבר 1997, שופט מחוזי מניו־יורק, פרסם החלטה המחייבת את מיקרוסופט למכור ליצרני מחשבים גרסה של "חלונות 95'", שאינה כוללת את דפדפן האינטרנט שלה. זאת, כדי לא לפגוע ביכולת התחרות של המתחרה, נטסקייפ. אך בשלב זה כבר הפך האקספלורר למוביל השוק.

ב־25 ביוני 1998 היא הוחלפה על ידי Windows 98. גרסה בעברית הושקה בנובמבר 1998 וגרסה בערבית הושקה בישראל חודש אחר כך. השקת הגרסה התעכבה מספר חודשים לאחר שהוחלט להרחיב את מערכת ההפעלה הארגונית Windows NT לקו מוצרים לשימוש כללי של מערכת ההפעלה עבור כל המחשבים האישיים במקום משפחת "Microsoft Windows 9x", והיה צורך לבנות עבורה מסלול מיזוג עם מערכת Windows NT. בנוסף הוגשה תביעה על ידי משרד המשפטים האמריקני ו־18 מדינות בארצות הברית נגד מיקרוסופט על ניצול לרעה של כוחה המונופוליסטי וניתן צו מניעה זמני על ההפצה.

Windows 98 הוחלפה על ידי Windows ME ב־14 בספטמבר 2000. גרסה זו נקראה תחילה "Windows Millennium".

באוקטובר 2001 הושקה Windows XP, מערכת ההפעלה שמזגה בין מערכת ההפעלה הארגונית Windows 2000 למשפחת מערכות ה־"Microsoft Windows 9x". מערכת נוספת שהייתה בפיתוח בשם Neptune לא הושקה לבסוף.

 ממשק המשתמש 
Windows 95 הייתה מערכת ההפעלה הראשונה שכללה את שורת המשימות, תפריט ההתחלה ומנהל הקבצים Explorer. מרכיבים אלה נשארו יציבים בגרסאות עתידיות עד שב-Windows Vista הוחלף כפתור ההתחל בכפתור עגול עליו מצויר הלוגו של המערכת, ואילו ב־Windows 8 כפתור ה"התחל" נעלם לחלוטין בממשק המשתמש, ואילו המקש שעליו היה מצויר הלוגו של Windows – שעד כה שיגר את תפריט ההתחל – הפנה למסך פתיחה בעיצוב ה־Metro החדשני ובו ניתן לשגר יישומים. לעומת זאת, ב-Windows 8.1 חזר כפתור ההתחל למקומו לאחר מחאת משתמשים אם כי הוא עדיין מפנה למסך המטרו וב־Windows 10 תפריט ההתחלה חזר.

 שינויים מגרסאות קודמות 
מערכת הקבצים כללה תמיכה בשמות קבצים ארוכים ובריבוי משימות באמצעות הפקעת מעבד. בעוד הגרסאות הקודמות של Windows היו ממשקים גרפיים הרצים על פלטפורמת DOS, גרסת Windows 95 הכילה את כל הרכיבים הדרושים להרצת המערכת.

 טעינת המערכת 
לצורך אתחול המחשב נעשה שימוש ב־DOS – בזמן העלייה טען המחשב את MS-DOS כדי להריץ את הקבצים Config.sys, COMMAND.COM ו-AUTOEXEC.BAT. בסוף תהליך האתחול הורץ הקובץ Win.com כדי להריץ את מנהל הסביבה הווירטואלית לצורך הרצת הקבצים SYSTEM.INI וטעינת מנהל ההתקנים והחלפת שיטת ניהול הזיכרון למצב מוגן. במצב זה ייבאו מנהלי ההתקנים הווירטואליים את מצב המערכת מ־DOS, המירו אותו לתצורת 32 סיביות וכיבו אותו. ב־Windows ME בוטל השימוש בקובץ Win.com ומנהל ההתקנים הווירטואלי נטען באמצעות (VMM32.VXD) IO.SYS.

 ארכיטקטורה 
 הליבה – ליבת Windows 95 הייתה מורכבת ממנהל הסביבה הווירטואלית (VMM), מנהל הקבצים (IFSHLP) ומנהל התצורה (Configuration Manager). ב-Windows 98 התווסף מנהל ההתקנים הווירטואליים החדש (NTKERN).
 מרחב המשתמש – מרחב המשתמש היה מורכב מתת־מערכת ה־16 סיביות (Win16) ותת־מערכת ה־32 סיביות (Win32) אשר היו אחראים על הרצת תוכניות 16 סיביות ו-32 סיביות וממשק MS-DOS אשר היה אחראי על הטעינה ותמיכה לאחור בתוכניות התואמות ל־MS-DOS.

גרסאות Windows 9x תמכו בשימוש במרחב כתובות זיכרון בגודל  בתים כאשר מחציתם שמורים למרחב המשתמש והמחצית השנייה שמורה לליבה ומנהלי ההתקנים.

 מנהל הקבצים 
מערכת הקבצים התבססה על FAT16, המערכת אפשרה שימוש ב־Vfat כך שתוכניות תואמות Windows 95 ותוכניות DOS הרצות מתוך מערכת ההפעלה יכלו להשתמש בשמות קבצים הכוללים עד 256 תווים. במהלך שדרוג המחשב תוכנת ההתקנה הייתה מזהה תוכניות העשויות לפגוע בקבצים אלו ומונעת את השימוש בהן. כאשר המשתמש היה מעלה את המחשב בתצורת DOS הייתה נמנעת ממנו גישה ישירה לדיסק.

 תמיכה ב־32 סיביות 
תת־מערכת הרצת תוכניות ה־32 סיביות נקראה Virtual Machine Manager (VMM) והייתה חלק מהליבה. תפקידה היה ליצור, להריץ, ולפקח על יצירת המכונות הווירטואליות המריצות את התוכניות. VMM סיפקה ממשק לניהול זיכרון, תהליכים ופסיקות. VMM ומנהל ההתקנים הווירטואליים חלקו מרחב כתובות יחיד בעל מבנה שטוח ופעלו בו ברמת הרשאות 0 (נקרא גם Ring 0). VMM אפשר ריבוי תהליכונים באמצעות הפקעת מעבד ולכן מסוגל להריץ מספר תוכניות החולקות מעבד בחלוקת זמן.

מנהלי ההתקנים הווירטואליים אפשרו למערכת ההפעלה לגשת ישירות למשאבי חומרה ולספק ממשק עבודה ברמה נמוכה. מנהל ההתקנים (Msgsrv32) אפשר לטעון מנהלי התקנים וירטואליים בזמן אתחול המערכת וסיפק את הממשק לתקשורת עם מנהלי ההתקנים. בנוסף, מנהל ההתקנים היה אחראי על ביצוע מספר פעולות רקע כטעינת המעטפת.

 תמיכה לאחור ב־16 סיביות 
לצורך תמיכה בתוכנות 16 סיביות שעבדו באופן ישיר מול התקני חומרה סיפקה Windows 95 אפשרות לגשת לממשק הישן. כאשר המערכת זיהתה שתוכנה הפעילה את פסיקה 21h לצורך גישה ישירה ל־DOS היא הייתה בודקת את סוג הפעולה וטוענת במידת הצורך את IFSMGR.SYS אשר היה מריץ את התוכנית בתצורת 16 סיביות ומחליף את צורת העבודה חזרה ל־32 סיביות כדי שהמערכת תוכל להמשיך לעבוד.

 שימוש בקובצי Registry 
בניגוד לגרסאות קודמות של Windows שטענו הגדרות באמצעות קובצי האתחול AUTOEXEC.BAT, Config.sys או קובצי הגדרות מסוג ini, השתמשו מערכות ההפעלה ממשפחת 9x בקובצי Registry כדי לאחסן הגדרות. גרסאות 95 ו־98 השתמשו בשני קובצי Registry שנקראו User.dat ו־System.dat, בחלונות ME התווסף הקובץ Classes.dat. בקבצים אלה נשמרו הגדרות המשתמש, הגדרות התצורה והגדרות חומרה שונות. המערכות המשיכו לתמוך בקובצי ini עד ליציאת Windows XP ואילך, שם ההגדרות נשמרות כקובצי hive (קבצים ללא סיומת, תחת השמות SYSTEM, SOFTWARE, SECURITY ועוד).

 ראו גם 
 Windows 3.x
 Microsoft Windows
 מיקרוסופט TechNet

 קישורים חיצוניים 
 ארכיטקטורת Windows 95 באתר Technet
 ארכיטקטורת Windows 98 באתר Technet



 הערות שוליים 

9x