אייל זמיר

אייל זמיר (נולד ב-26 בינואר 1966, ה' בשבט ה'תשכ"ו) הוא קצין בדרגת רב-אלוף, המכהן כראש המטה הכללי ה-24 של צה"ל. במהלך שירותו הצבאי שירת בין היתר כסגן הרמטכ"ל, מפקד פיקוד הדרום, המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, מפקד עוצבת געש, מפקד עוצבת עמוד האש, ראש מטה זרוע היבשה ומפקד חטיבה 7.

ב-2022 פרש מצה"ל וכיהן כמנכ"ל משרד הביטחון תחת שר הביטחון יואב גלנט. בשנת 2025 התמנה לראש המטה הכללי בצה"ל. החליף בתפקידו את רב-אלוף הרצי הלוי. זמיר נכנס לתפקיד בתור מפקד הצבא השני במהלך מלחמת חרבות ברזל, ופיקד על צה"ל במבצע עם כלביא ומבצע שאגת הארי.

 ביוגרפיה 
זמיר נולד וגדל באילת, הבכור בשלושת ילדיהם של יפה ושלמה. אימו של זמיר נולדה בארץ ישראל והתגוררה בירושלים, והיא בת למשפחת עבאדי, שהגיעה מהעיר חלב. אביו שלמה שירת בצה"ל בדרגת סגן-אלוף והוצב באילת. סבו של זמיר מצד האב, אהרון, עלה ארצה מתימן בשנות ה-20 של המאה ה-20, שירת כלוחם באצ"ל ונפצע פעמיים.

זמיר הוא בוגר מחזור ט"ז, פלוגת ערבה, של הפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב, שפעלה באותה עת לצד הגימנסיה העברית "הרצליה".

זמיר התגייס לחיל השריון בשנת 1984. בשנת 1985 סיים קורס מפקדי טנקים בהצטיינות והשתתף ב, בין היתר בהיתקלות מצפון לזרעית, שבמהלכה הרג צוות הטנק בפיקודו שני מחבלים. בשנת 1986 סיים קורס קצינים בבה"ד 1, הוסמך לקצין שריון והיה מפקד מחלקה ומפקד פלוגה בחטיבה 500 ובחטיבה 460. כמ"פ, בתקופת האינתיפאדה הראשונה, פיקד על מוצבים ברצועת הביטחון בלבנון בלחימה נגד ארגוני הטרור. בשנים 1992–1994 שירת כקצין אג"ם של חטיבה 7 (בדרגת רב-סרן). מ-1994 ועד 1996 שירת כמפקד גדוד 75 בחטיבה 7 (בדרגת סגן-אלוף). בהיותו מג"ד פיקד על רכס עלי טאהר ועל המוצבים בופור ודלעת ברצועת הביטחון בלבנון וביצע פעילות בט"ש ומבצעים ביהודה ושומרון.

ב-1996 מונה למפקד גדוד 198, שהיה גדוד קמ"ט מרכבות בבית הספר לשריון. בתפקיד זה שירת עד 1997, אז יצא לשנת לימודים בבית הספר למלחמה בצרפת. בשנים 1998–2000 שירת כקצין אג"ם של עוצבת הפלדה.

 תפקידי קצונה בכירים 
בשנים 2000–2002 היה ראש מחלקת תורת חיל שריון (תח"ש) במפקדת קצין שריון ראשי (מקשנ"ר), ושירת במקביל כמפקד חטיבה 656, חטיבת מילואים בפיקוד המרכז (בדרגת אלוף-משנה). במהלך מבצע חומת מגן, השתתפה החטיבה בפיקודו בכיבוש העיר ג'נין, ועסקה בטיהור העיר ממחבלים ומתשתיות טרור. בשנים 2002–2003 היה מפקד המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) ב (מל"י), במקביל לתפקידו כמפקד חטיבת המילואים.

בשנים 2003–2005 היה מפקד חטיבה 7. במסגרת תפקידו פיקד על הגזרה המרכזית ברצועת עזה והוביל מבצעים התקפיים נגד ארגוני הטרור בגזרת העיר ח'אן יונס ובמחנות המרכז. בשנת 2005 שולבה החטיבה תחת פיקודו של זמיר בביצוע תוכנית ההתנתקות, וזמיר שירת כמפקד "המעגל החמישי" של כוחות הפינוי, האמון על סגירת רצועת עזה לכניסת ישראלים.

בשנים 2007–2009 שירת כמפקד אוגדה 143 (בדרגת תת-אלוף), ובמקביל פיקד על קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים (קמ"פ-קמ"ג). ביוני 2009 התמנה למפקד אוגדה 36 (עוצבת געש). בתקופתו השלימה האוגדה הסבה למערכת צבא יבשה דיגיטלי (צי"ד). ב-2011 מונה לראש מטה זרוע היבשה.

בנובמבר 2012 מונה למזכיר הצבאי (בדרגת אלוף) של ראש הממשלה בנימין נתניהו. בתקופה זו ביצע צה"ל את המבצעים "שובו אחים" ו"צוק איתן". ב-3 בספטמבר 2015 סיים את תפקידו כמזכיר הצבאי.

ב-14 באוקטובר 2015 נכנס לתפקידו כמפקד פיקוד הדרום. בשלהי כהונתו החלו העימותים בגבול ישראל – רצועת עזה, והושם המיקוד על איתור וסיכול מנהרות התקפיות חוצות גדר ועל הקמת מכשול אינדיקטיבי בגבול עם הרצועה והתמודדות עם הפגנות הטרור בגבול. ב-6 ביוני 2018 סיים את תפקידו כמפקד פיקוד הדרום.

 כסגן הרמטכ"ל 
ממוזער|זמיר בתפקיד סגן רמטכ"ל במטה נאט"ו בבריסל, 2021
ב-13 בדצמבר 2018 מונה לסגן הרמטכ"ל, ומילא את התפקיד עד 11 ביולי 2021. בתקופת כהונתו הוביל תהליכי בניין כוח במסגרת תר"ש "תנופה", הוביל וגיבש את תפיסת ההפעלה נגד איראן שאומצה על ידי הרמטכ"ל ושר הביטחון, ושירת כסגן הרמטכ"ל במסגרת "מבצע שומר החומות".

ב-13 ביוני 2022 הודיע שר הביטחון בני גנץ על תחילת התהליך לבחירת הרמטכ"ל ה-23 של צה"ל. זמיר היה מועמד לתפקיד, לצד הרצי הלוי ויואל סטריק ולבסוף גנץ בחר בהלוי.

 כמנכ"ל משרד הביטחון 
ממוזער|זמיר (משמאל) כמנכ"ל משרד הביטחון בביקורו של שר ההגנה האמריקאי, לויד אוסטין (מימין), בתל אביב-יפו, לצד שר המשרד, יואב גלנט (במרכז), אוקטובר 2023
זמן קצר אחרי מינויו של יואב גלנט לתפקיד שר הביטחון הוא בחר בזמיר לתפקיד מנכ"ל משרד הביטחון, וב-1 בפברואר 2023 נכנס זמיר רשמית לתפקידו. עם כניסתו לתפקיד הציג זמיר את יעדי הפעולה המרכזיים: אישור תקציב הביטחון, גיבוש תוכנית רב-שנתית למשרד הביטחון ותמיכה בתר"ש הצה"לי, הגדלת תקציבי המחקר והפיתוח, ובחינת הקמת התארגנויות חדשות במפא"ת ובכלל זאת דגש לנושאי בינה מלאכותית ורובוטיקה, קידום היצוא הביטחוני, קידום תוכנית שוה"ם 4 לפינוי מחנות צה"ל נוספים ממרכז הארץ, המשך רפורמת "נפש אחת" (לשיפור הטיפול בנכי צה"ל), הרחבת הדיגיטציה במשרד הביטחון, צמצום הבירוקרטיה ושיפור השירות לציבור.

זמיר מילא תפקיד זה גם במהלך מלחמת חרבות ברזל. לאחר שהשר ישראל כ"ץ החליף את השר גלנט כשר הביטחון בנובמבר 2024, ביקש זמיר לסיים את תפקידו, אך ניאות להישאר לבקשת השר כ"ץ עד בחירתו של מנכ"ל חדש. בעקבות ההחלטה למנותו לרמטכ"ל, סיים זמיר ב-6 בפברואר 2025 את כהונתו כמנכ"ל משרד הביטחון.

 כראש המטה הכללי 
ב-1 בפברואר 2025 הודיעו שר הביטחון כ"ץ וראש הממשלה נתניהו כי בחרו בזמיר כמועמד להחלפת הרמטכ"ל הרצי הלוי, וב-16 בפברואר 2025 אושר מינויו פה אחד על ידי הממשלה. ב-5 במרץ 2025 נכנס זמיר לתפקיד של הרמטכ"ל ה-24. זמיר הוא הרמטכ"ל הראשון שהתחיל את דרכו בחיל השריון, כאיש צוות טנק. עם כניסתו לתפקיד אישר שורה ארוכה של מינויים בצה"ל שהוקפאו לפני כניסתו לתפקיד על ידי השר כ"ץ.

באחת מהחלטותיו הראשונות, וכחלק מהלקחים שהופקו בעקבות טבח שבעה באוקטובר, הורה לבטל את ההדממות בצה"ל. זמיר החליט בנוסף על פירוק אגף האסטרטגיה והמעגל השלישי, והעברת התכולות שבו לגופים אחרים. עוד הנחה על הקמת חטיבת שריון סדירה נוספת, ועל בחינת הקמת חטיבת חי"ר סדירה נוספת. וכן על הקמה מחודשת של פלוגות סיור השריון שפורקו במסגרת תר"ש תנופה ובחינת הפיכת אחת מהן לחרדית. עוד טרם כניסתו לתפקיד, התקדמו הכנות אינטנסיביות בחיל האוויר לאפשרות של תקיפה באיראן זה מספר חודשים, והן המשיכו בתאוצה תחת פיקודו. זמיר נקט יד קשה כדי לחזק את המשמעת בצבא, הוא גער בחתרנות של דרג פוליטי להחלטותיו, הדיח את תא"ל ארז וינר על אובדן מסמכים מסווגים, הדיח טייסי מילואים שיצאו במחאה על החלטות הממשלה, והכריז עוצר אימונים לאחר מספר תאונות שנבעו מהתרשלות מסכנת חיים.

ב-18 במרץ 2025, לאחר קיפאון הפסקת האש, פתח צה"ל בפיקודו במכת הפתיחה האווירית של מבצע עוז וחרב בעזה. לאחר תום המערכה בצפון, היה צה"ל יכול לשוב לעזה במלוא כוחו. הרמטכ"ל הגה תוכנית השתלטות מדורגת על הרצועה, כדי ללחוץ על חמאס לבצע עסקת חטופים ולהפחית בנפגעים לכוחות צה"ל. בתוך כך השתלט צה"ל על העיר רפיח מחדש, וכבש את ציר מורג מצפון לה. ב-13 במאי בוצעה ההתנקשות במוחמד סינוואר. לאחר שחמאס לא התפשר על הצעת העסקה של שליח נשיא ארצות הברית סטיב ויטקוף, הוחלט להרחיב את המהלך הצבאי ולפתוח במבצע מרכבות גדעון, שכלל תמרון של חמש אוגדות בתוך עזה. ההיגיון המאסף של הפעולה היה המשך מדרגות לחץ כדי להשיג עסקה, תוך מימוש הדרגתי של כיבוש הרצועה. זמיר שם קץ לתפיסת הפשיטות לתוך השטח, והחליף אותה בהישארות בשטח הכבוש ואחיזה בו. בסדרת דיוני קבינט מתוחים, זמיר גם פתר את הפלונטר סביב הסיוע ההומניטרי. הוא עמד על כך שחיילי צה"ל לא ינהלו את החלוקה, ובסופו של דבר הוקמה חברה אמריקאית בחסות ישראלית וכוח אבטחה מקומי עזתי שלקחו אחריות על הסיוע. הקמת מנגנון הסיוע החדש גרעה מחמאס את הבלעדיות על המזון בעזה, איזנה את מחירי מוצרי היסוד ברצועה, וערערה את השליטה של חמאס באוכלוסייה העזתית. ב-28 בספטמבר 2025 פורסם כי לפני היציאה לכיבוש עזה העביר לראש הממשלה נתניהו ולשר הביטחון ישראל כ"ץ מסמך סודי. המסמך הזהיר כי לוחמי צה"ל חוזרים לאותם המקומות ללא תכלית מדינית, כי ישראל מסרבת למצוא תחליף לחמאס ברצועה, כי לפעולה הצבאית נדרשת השלמה מדינית וכי ⁠הפעולות המבצעיות מסכנות את החטופים.

באפריל 2025 התריע זמיר בפני הדרג המדיני כי קיים מחסור גדול בכוח אדם לוחם בצה"ל, ובאמצעות הכוח הקיים לא ניתן לכבוש מחדש חלקים נרחבים ברצועת עזה. בהמשך לכך האיץ הרמטכ"ל את תהליך הוצאת צווי הגיוס לנוער החרדי ופעל לקדם ענישה על עריקות, תוך שהוא מדגיש בפני הדרג המדיני שהסנקציות מטעם הצבא לא יספיקו, וכי נדרשת חקיקה בהקדם לקידום גיוס חרדים. בתחילת מאי 2025 נתן הנחיה להוצאת צווי גיוס מיידים של 24,000 מלש"בים חרדים, מתוך כוונה להוציא 50,000 צווי גיוס נוספים ביולי.

בזירת לבנון המשיך זמיר את מדיניות קודמו, ויחד עם אלוף הפיקוד אורי גורדין נקט במדיניות של אכיפה נוקשה של הסכם ישראל–לבנון 2024, תוך תקיפת מטרות טרור בדרום לבנון, בעומק לבנון ואף בביירות. מול סוריה ישראל נתנה ערובות ביטחוניות לעדה הדרוזית מפני משטר אחמד א-שרע ואף ביצעה תקיפות הרתעה סמוך לארמונו בדמשק, כדי להבהיר לו שפגיעה בעדה הדרוזית תיענה בפגיעה במשטרו. מול תנועת "אנצאר אללה" (החות'ים) בתימן המשיך את מדיניות התקיפות האוויריות נגד תשתיות, בייחוד לאחר סיום מבצע פרש קשוח בידי ארצות הברית בראשית מאי 2025. לאחר שטיל בליסטי חדר את מערכות ההגנה האווירית ופגע סמוך לנתב"ג, הרמטכ"ל ומפקד חיל האוויר פיקדו על מבצע עמידת ראש שבו השמידו את נמל התעופה הבין-לאומי בצנעא.

במשך מספר חודשים היה זמיר איש מפתח בקבוצה מצומצמת של מקבלי החלטות שדנה בהתפתחות האיום האיראני והבשלת ההיערכות להשמדתו. ב-13 ביוני 2025 פתח צה"ל, בפיקודו של זמיר, במבצע עם כלביא, לסיכול תוכנית הגרעין האיראנית. במבצע תקפה ישראל את תשתית תוכנית הגרעין ואת תשתית הטילים הבליסטיים של איראן והרגה בכירים איראניים. שבוע לאחר תחילת המבצע יצא זמיר בהצהרה על מטרות המבצע. מערכת הביטחון הישראלית הצליחה להרוג את ראשי הצבא ומשמרות המהפכה, כולל מוחמד באקרי, חוסיין סלאמי, ע'ולאם עלי רשיד, עלי שאדמאני וסעיד איזאדי. נהרגו גם בכירי תוכנית הגרעין, ובהם פריידון עבאסי-דוואני. צה"ל השיג עליונות אווירית במערב ובמרכז איראן תוך ימים ספורים, ותקף אף במשהד במזרח המדינה, השמיד איומי נ"מ, מכ"מים ומשגרי טילים, מה שהקטין את היקף התגובה האיראנית ואת היקף הפגיעה בעורף הישראלי. הרמטכ"ל זמיר לקח חלק במאמצי השכנוע של ארצות הברית להצטרף, לצורך השמדת המתקן הגרעיני בפורדו, שישראל לא יכלה להשמידו מהאוויר. התקיפה האמריקאית באיראן התבצעה במבצע פטיש חצות. בליל 23 ביוני הוסכם על הפסקת אש. בתום המערכה אמר: "תכננו להישג מסוים, גבוה. והשגנו הישג גבוה ממה שתכננו". בהמשך חלק מחמאות לראש הממשלה בנימין נתניהו ולשר הביטחון ישראל כ"ץ על חלקם בהובלת המבצע.

ב-23 בנובמבר 2025 נועד זמיר עם קצינים בכירים ששירתו בתפקידי מפתח במהלך טבח שבעה באוקטובר והודיע על צעדים אישיים והדחות נגדם. הוא הדיח משירות מילואים את אהרון חליוה, ראש אגף המודיעין לשעבר; עודד בסיוק, ראש אגף המבצעים לשעבר; ואת ירון פינקלמן, מפקד פיקוד הדרום לשעבר. הקצינים יוסי שריאל, מפקד יחידה 8200 לשעבר ואבי רוזנפלד, מפקד אוגדת עזה לשעבר הודחו משירות מילואים. כמו כן, הוא החליט לרשום הערות פיקודיות למפקד חיל הים דוד סער סלמה על שכשל במניעת חדירה ימית בקרב זיקים ועל כישלון בהגנה על חופי המדינה, ולמפקד חיל האוויר תומר בר על שכשל בבניית מענה להגנה על שמי המדינה ועל כישלון בהתאמת הפעלת חיל האוויר למתקפה הרחבה שחרגה מתרחישי הייחוס. גם ראש אמ"ן שלומי בינדר, ששירת כמפקד חטיבת המבצעים במהלך הטבח, קיבל הערה פיקודית וסוכם כי יפרוש מצה"ל בתום תפקידו. עוד החליט זמיר להדיח משירות מילואים את מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה לשעבר חיים כהן וקצין המודיעין של פיקוד הדרום אריאל לבובסקי. זמיר החליט שלא לנקוט בענישה כלפי מפקד חיל הגנת הגבולות אליעד מואטי, רמ"ט פיקוד הדרום מנור ינאי, וקצין האג"ם של פיקוד הדרום אפרים אבני.

 השכלה 
זמיר הוא בוגר פו"ם והמכללה לביטחון לאומי, בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני מאוניברסיטת חיפה, שניהם במדע המדינה. הוא בוגר הקורס לניהול (GMP - General Management Program) מבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה, ובוגר אקול מיליטר בפריז, צרפת. בשנת 2021 יצא לשנת מחקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון שבארצות הברית. במסגרת לימודיו פורסמה עבודתו על גיבוש תפיסת הניצחון ועקרונות פעולה במערכה האזורית נגד איראן ושלוחותיה במזרח התיכון.

 משפחתו 
זמיר מתגורר ברמות השבים. הוא נשוי לאורנה (לבית נתנזון), לשעבר דוברת עיריית הוד השרון וסמנכ"לית העירייה. בשנת 2025 השיק צה"ל את תוכנית "אחות בדרך קבע", בהובלת אורנה זמיר ובשיתוף מרכז משפחה לוחמת ומרכז משפחת הקבע, המיועדת לבנות ובני הזוג של הלוחמים בקבע מדרגת רס"ן ועד תא"ל. במסגרת זו זמיר "פוגשת את נשות המפקדים במעגלי שיח אינטימיים ופתוחים, לשיחה על שליחות, על הכלים לאיזון בין קריירה, ילדים וזוגיות, על ההתמודדות עם החרדה, העומס וחוסר-הוודאות בצל השנתיים האחרונות."

לאורנה ואייל זמיר שלושה ילדים. בנם א' הוא רב-סרן במילואים בחיל השריון, ביום העצמאות ה-73 למדינת ישראל קיבל את אות מצטיין הרמטכ"ל במסגרת שירותו.

 השקפתו הביטחונית 
ב-2007, לאחר האינתיפאדה השנייה, פרסם זמיר מאמר בכותרת "לחימה מוסרית בטרור" בכתב העת "מערכות". בעניין הפללת טרוריסטים לצורך סיכול ממוקד, הוא דורש כי "הקביעה תהיה על בסיס ראיה מוצקה ואמינה, אשר תהיה קבילה בבית המשפט". זמיר מציע גם עקרונות מוסריים לפעולות ענישה קולקטיבית כנגד עם אשר תומך בטרור ומבצע טרור עממי: עקרון המידתיות, ולפיו כל עוד סובל צד אחד מפעולות של טרור עממי, תימשך הענישה הקיבוצית נגד העם התוקפן; עקרון האי-קטלניות, ולפיו את פעולות הענישה הקיבוצית יש להגביל לאמצעים לא קטלניים; ועקרון ההומניות, ולפיו המאבק צריך להיעשות תוך גרימת נזק מינימלי לאוכלוסייה האזרחית ("אין לנקוט בפעולות העלולות לגרום לסבל קיומי פיזי"), ולכן הרעבת אוכלוסיית האויב, ניתוקה ממקורות המים ומניעת תרופות הם צעדים בלתי מוסריים, אך סנקציות כלכליות, ניתוק זרם החשמל, הטלת סגרים ומניעת מעבר חומרי גלם ודלק הם צעדים לגיטימיים.

בנאום שנשא עם סיום תפקידו כסגן הרמטכ"ל ביולי 2021 ציין זמיר כי מדינת ישראל עלולה לעמוד בפני מערכה כבדה, ארוכה, רב-זירתית, משולבת באתגרי פנים, במתארי עורף-חזית ועומק. לשם כך, אמר, יש צורך ביכולת הכרעה, אורך נשימה, עתודה חזקה, יכולות טכנולוגיות מתקדמות, ומסה קריטית של איכות וכמות אנושית.

בחודש מאי 2022, בעבודה שפרסם כעמית מחקר במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון, הצביע זמיר על שבעה עקרונות הנדרשים לניצחון על איראן במערכה האזורית. הוא ציין את הצורך להכיר כי מדובר במערכה מתמשכת, רב-זירתית, ורב-תחומית והדגיש את החשיבות הרבה לפעולה רב-ממדית, להחלשת יכולותיה ולפגיעה בשלוחותיה באמצעות הפעלת לחץ ישיר ועקיף עליהן.

במהלך מלחמת חרבות ברזל חזר והדגיש את הצורך בבניין כוח באמצעות תעשייה מקומית ישראלית ובהפחתת התלות באספקת תחמושת מארצות הברית.

 קישורים חיצוניים 




מכּתביו:
 לחימה מוסרית בטרור, מתוך אתר "מערכות" 414, ספטמבר 2007, עמ' 28–37
 המערכה האזורית נגד איראן על השליטה במזרח התיכון, מכון וושינגטון למדיניות המזרח הקרוב, 2022 (ארכיון)

 הערות שוליים 

קטגוריה:אלופי צה"ל בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד תל אביב
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד תל אביב
קטגוריה:מפקדי עוצבת געש
קטגוריה:מפקדי עוצבת עמוד האש
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים טקטיים
קטגוריה:מפקדי חטיבה 7
קטגוריה:מזכירים צבאיים של ראש הממשלה
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל
קטגוריה:מפקדי קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים
קטגוריה:ראשי מטה זרוע היבשה
קטגוריה:מפקדי גדוד 75
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:מפקדי פיקוד הדרום
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:סגני רמטכ"ל
קטגוריה:ראשי המטה הכללי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:אילת: אישים
קטגוריה:רמות השבים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966