גופי הרינג

גופי הרינג הם עיבוי של קצות אקסונים בחלק האחורי של בלוטת יותרת המוח (נוירו-היפופיזה). גופי הרינג משמשים כמאגר זמני להורמונים וזופרסין (ADH) ואוקסיטוצין, המגיעים מההיפותלמוס דרך האקסונים, עד לשחרורם לזרם הדם.

בנוסף, כל גופיף הרינג מכיל גם מולקולות ATP וסוג של נוירופיזין. נוירופיזינים הם חלבוני קישור, וישנם שני סוגים עיקריים: נוירופיזין I ונוירופיזין II, הקושרים את אוקסיטוצין ו-ADH, בהתאמה. הנוירופיזין וההורמון שאליו הוא קשור יוצרים קומפלקס הנחשב לחלבון יחיד, המאוחסן בנוירוהיפופיזה. כאשר ההיפותלמוס שולח גירוי, גרנולות משחררות את ההורמונים המאוחסנים אל זרם הדם. סיבי עצב שמקורם בגרעינים הסופרה-אופטיים אחראים להפרשת ADH, ואילו אלו שמקורם בגרעינים הפאראוונטריקולריים אחראים להפרשת אוקסיטוצין.

מבנה גופי ההרינג תואר לראשונה על ידי הפיזיולוג פרסי תיאודור הרינג, בשנת 1908.

הערות שוליים

קטגוריה:היסטולוגיה