פרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר

פרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר (באנגלית: Academy Award for Best International Feature Film, עד שנת 2019 נקרא פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר (Best Foreign Language Film)) הוא אחד מפרסי אוסקר המוענקים מדי שנה על ידי האקדמיה האמריקאית לקולנוע. הפרס מוענק לסרטי קולנוע באורך מלא (בני 40 דקות לפחות) שהופקו מחוץ לארצות הברית, ואשר נעשה בהם שימוש עיקרי בשפה מדוברת שאיננה אנגלית. בישראל ובמדינות נוספות השתרש המושג "סרט זר" לשם תיאור סרט העומד בתנאים אלה ודומים.

עד שנת 1947 לא הוענקו פרסי אוסקר נפרדים לסרטים בין-לאומיים, והסרט היחיד שאינו דובר אנגלית שהועמד לפרס הסרט הטוב ביותר עד אז הוא "האשליה הגדולה" (1937). החל משנה זו ועד 1955 הוענקו פרסים מיוחדים לסרטים בינלאומיים שיצאו לאור בארצות הברית, אך פרסים אלה לא הוענקו בקביעות ולא היו תחרותיים (לא הוכרזו מועמדים לפרס טרם ההכרזה על הזוכה). בטקס האוסקר ה-29 (1956) הוענק לראשונה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, והוא ממשיך להיות מוענק עד היום.

הפרס שונה מפרסי אוסקר האחרים בכך שהוא אינו מוענק ליוצרי הסרט אלא למדינה שאותה הסרט מייצג (ברגע הזכייה הוא נמסר לידיו של במאי הסרט). רובם המוחלט של פרסי אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר וכן הפרסים המיוחדים שקדמו להם הוענקו לסרטים אירופאיים: החל מ-1947 הוענקו 48 פרסים לסרטים מאירופה, 5 לסרטים מאסיה, 3 לסרטים מאפריקה ו-2 לסרטים מיבשת אמריקה (3 פרסים נוספים הוענקו לברית המועצות). פדריקו פליני ביים מספר שיא של 4 סרטים זוכי הפרס לסרט הבינלאומי, אם כי ויטוריו דה סיקה ביים מספר זהה של סרטים זוכים, אם מחשיבים גם את הסרטים שזכו בפרס מיוחד לפני 1956. אינגמר ברגמן ביים 3 סרטים זוכי הפרס וסרט נוסף בבימויו, "זעקות ולחישות" (1973), הועמד לזכייה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.

כללים
ייחוד נוסף של הפרס הוא שמועמדות לפרס זה אינה מחייבת את הצגתו של הסרט בארצות הברית. הסרט חייב לצאת לאקרנים במדינה שהוא מייצג (ולהיות מוקרן בבית קולנוע מסחרי במשך שבעה ימים רצופים לפחות) בתקופה המוגדרת על ידי האקדמיה האמריקאית. התקופה המוגדרת עבור רוב פרסי אוסקר האחרים היא השנה המלאה שלפני השנה בה מתקיים הטקס, אך התקופה המוגדרת עבור סרטים בינלאומיים היא קצרה יותר ומסתיימת בדרך כלל עוד לפני סוף השנה. למשל, התאריך האחרון להגשת סרטים בינלאומיים בשנת 2007 היה בסוף ספטמבר, בעוד שליוצרים האמריקאים היה עוד שלושה חודשים להגיש את סרטיהם.

מספר סרטים נפסלו על ידי האקדמיה מלהתחרות על הפרס, ביניהם הסרט הישראלי "ביקור התזמורת" (2007) שנפסל בעקבות שימוש יתר בשפה האנגלית. כלל נוסף מחייב שליטה אמנותית מספקת בסרט של המדינה שהוא מייצג. הסרט היחיד שנפסל על ידי האקדמיה לאחר שהיא כבר הכריזה עליו כאחד מחמשת המועמדים הסופיים הוא "מקום בעולם" (1992), שייצג את אורוגוואי, אך בשלב מאוחר התברר כי הוא מהווה הפקה משותפת בין ארגנטינה וספרד, ומפר את הכלל שמחייב שליטה אמנותית מספקת של המדינה המיוצגת. בנוסף קיים כלל האוסר על סרט להתחרות אם הוא שודר בעבר בטלוויזיה או באינטרנט.

שמאל|ממוזער|250px|נשיא האקדמיה האמריקאית לקולנוע סיד גניס (מימין) והשחקן פורסט ויטאקר מכריזים על חמשת המועמדים הסופיים לזכייה בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-81 (2009). בכיוון השעון: "כנופיית באדר-מיינהוף" (גרמניה), "בין הקירות" (צרפת), "פרידות" (יפן), "נקמה" (אוסטריה) ו"ואלס עם באשיר" (ישראל).

החל מ-2006 סרט הנשלח לתחרות לא חייב להיות דובר שפה רשמית של המדינה שהוא מייצג. האקדמיה נימקה את ההחלטה בפשטות בכך שנאלצה לפסול את הסרט האיטלקי "פרטי" (2004) העוסק בסכסוך הישראלי-פלסטיני ודובר עברית וערבית, ששתיהן אינן שפות רשמיות של איטליה. השינוי בכלל איפשר בין השאר לקנדה לשלוח לתחרות את הסרט "מים" (2004) דובר השפה ההינדית, בעוד שלפני כן קנדה יכלה לשלוח לתחרות אך ורק סרטים דוברי צרפתית. לעומת זאת, השינוי בכלל לא סייע לסרטים מארצות הברית שאינם דוברי אנגלית להיות מועמדים לפרס. כך, למשל, נמנע מ"מכתבים מאיוו-ג'ימה" (2006, דובר יפנית) ומ"אפוקליפטו" (2006, דובר אחת משפות בני המאיה) מלהתמודד על הפרס, על אף ששני הסרטים זכו במועמדויות לפרס גלובוס הזהב לסרט הבינלאומי הטוב ביותר שכלליו מחמירים פחות ("מכתבים מאיוו-ג'ימה" אף זכה בפרס). סרטים מהאזורים המבודדים רשאים להתחרות על הפרס.

כל מדינה רשאית לשלוח סרט אחד (ולא יותר) מדי שנה לאקדמיה, והסרט חייב להיבחר על ידי אנשי תעשיית הקולנוע. הסרטים נשלחים לאקדמיה בהיותם מתורגמים לכתוביות, וחברי האקדמיה צופים בהם ובוחרים חמישה מועמדים סופיים בהצבעה אנונימית. ההצבעה על הזוכה בפרס מוגבלת לחברי אקדמיה שצפו בכל אחד מחמשת הסרטים. החל מ-2006 החלה האקדמיה לפרסם רשימה של עשרה סרטים שמתוכם ייבחרו חמשת המועמדים הסופיים שבוע לאחר מכן.

סרט שלא נשלח להתחרות על הפרס לסרט הבינלאומי רשאי להתחרות על פרסי אוסקר אחרים. כך למשל "דבר אליה" (2002) לא ייצג את ספרד בתחרות על הפרס לסרט הזר, אך מאידך זיכה את פדרו אלמודובר בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. "דרום אמריקה באופנוע" (2004) זכה בפרסי פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר ולשיר המקורי הטוב ביותר, אך נמנע ממנו מלהיות מועמד לפרס הסרט הזר מכיוון שהוא נוצר בקופרודוקציה בין מספר מדינות, ללא שליטה אומנותית עיקרית של אחת מהן. עד כה הועמדו 15 סרטים שאינם דוברי אנגלית לזכייה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (שמתוכם רק פרזיטים זכה בפרס): "האשליה הגדולה" (צרפת, 1937); "זד, הוא עדיין חי" (אלג'יריה, 1969); "המהגרים" (שוודיה, 1971); "זעקות ולחישות" (שוודיה, 1972); "הדוור" (איטליה/ספרד, 1994); "החיים יפים" (איטליה, 1997); "נמר, דרקון" (טאיוואן, 2000); "מכתבים מאיוו-ג'ימה" (ארצות הברית, 2006); "בבל" (ארצות הברית, 2006); "אהבה" (אוסטריה, 2012); "רומא (מקסיקו, 2018); "פרזיטים" (קוריאה הדרומית, 2019); "מינארי" (ארצות הברית, 2020); "הנהגת של מר יוסוקה (יפן, 2021); "במערב אין כל חדש" (גרמניה, 2022); "אמיליה פרז" (צרפת, 2024); ו-"אני עדיין כאן" (ברזיל, 2024). 

האקדמיה פסלה את הסרט הפלסטיני "התערבות אלוהית" (2002) מלהתחרות על הפרס בנימוק שכלליה אינם מכירים בפלסטין כמדינה הרשאית לשלוח סרט לתחרות. החלטה זו זכתה למחאות מצד פעילים פרו-פלסטיניים על רקע החלטות קודמות של האקדמיה לאשר סרטים מהונג קונג ומפוארטו ריקו. שלוש שנים מאוחר יותר הצליח "גן עדן עכשיו" (2005) לזכות במועמדות לפרס כנציגה של פלסטין, אך לאחר מחאות מצד ארגונים פרו-ישראליים ויהודיים החליטה האקדמיה להכיר בסרט כנציגה של הרשות הפלסטינית ולהכריז עליו כך במהלך הטקס. מאוחר יותר, הוצג הסרט "עומאר" (2013) שנבחר כמועמד לפרס, כנציג פלסטין.

שטח שהיה שנוי במחלוקת הוא פוארטו ריקו. אשר מהווה שטח חסות של ארצות הברית, ולתושביה יש אזרחות אמריקאית. בשנת 1989 סרט מהאי היה מועמד לפרס זה, אך בשנת 2011 האקדמיה החליטה כי פוארטו ריקו לא תוכל להגיש עוד מועמדים לקטגוריה.

 זוכים ומועמדים 
השנה המצוינת היא שנת יציאת הסרט לאקרנים, והמדינה המצוינת היא זו שיוצגה על ידי הסרט בטקס האוסקר. הסרטים ששמם מצוין בלועזית הם אלה ששמם מעולם לא תורגם לעברית. שיאי הזכיות והמועמדויות, נכון ל-2013, שייכים לאיטליה שזכתה ב-14 פרסים (11 פרסים תחרותיים ושלושה פרסי כבוד) מתוך 28 מועמדויות ולצרפת שזכתה ב-12 פרסים מתוך 34 מועמדויות. ישראל היא המדינה שמחזיקה בשיא המועמדויות ללא זכייה (10 מועמדויות ללא זכייה). פורטוגל מחזיקה בשיא הגשות הסרטים ללא מועמדות (30 הגשות סרטים)

שנות ה־401947 "מצחצחי הנעליים" – ויטוריו דה סיקה 1948 "Monsieur Vincent" – מוריס קלוש 1949 "גונבי האופניים" – ויטוריו דה סיקה 
שנות ה־501950 "Le mura di Malapaga" – רנה שלמנט 1951 "רשומון" – אקירה קורוסאווה 1952 "משחקים אסורים" – רנה שלמנט 1954 "Gate of Hell" – טיינוסיוק קינוקאסה 1955 "סמוראי: אגדת מוסאשי" – הירושי אינאגקי 1956  "לה סטרדה" – פדריקו פליני "ג'רווייז" – רנה שלמנט "האלוף מקפניק" – הלמוט קאוטנר "הנבל הבורמזי" – קון איצ'יקאווה "קיוויטוק" – אריק באלינג1957 "לילות כביריה" – פדריקו פליני "אמא הודו" – מהבוב ח'אן "בלילה, כשהשטן בא" – רוברט סיודמק "שערי פריז" – רנה קלייר "תשע נפשות" – ארנה סקואן1958 "זה הדוד שלי" – ז'אק טאטי "אנו הגנבים" – מריו מוניצ'לי "הדרך שאורכה שנה" – ג'וזף דה סנטיס "נשק והאדם" – פרנץ פיטר וירת "נקמה" – חואן אנטוניו בארדם1959 "אורפאו נגרו" – מרסל קאמוס "הגשר" – ברנהרד ויקי "המלחמה הגדולה" – מריו מוניצ'לי "ילד משני עולמות" – אסטריד הנינג-ינסן "כפר ליד הנהר" – פונס רדמקרס
שנות ה־601960 "מעיין הבתולים" – אינגמר ברגמן "קאפו" – גילו פונטקורבו "האמת" – אנרי-ז'ורז' קלוזו "המעגל התשיעי" – פרנס שטיקליק "מקאריו" – רוברטו גוואלדון1961 "מבעד לזכוכית האפלה" – אינגמר ברגמן "אהבה נצחית" – קייסוקה קינושיטה "האיש החשוב" – איסמעיל רודריגז "הארי והמשרת" – בנט כריסטנסן "פלסידו" – לואיס גרסיה ברלנגה1962 "רק בימי ראשון" – סרז' בורגיניון "ארבעת הימים של נאפולי" – נאני לוי "הפנינה של טלאיוקאן" – לואיס אלקוריסה "מקיים ההבטחות" – אנסלמו דוארטה "אלקטרה" – מייקל קקואניס1963 "שמונה וחצי" – פדריקו פליני "הפנסים האדומים" – ואסיליס גאורגיאדיס "התאומות מקיוטו" – נובורו נאקאמורה "לוס טרנטוס" – פרנסיסקו רובירה בלטה "סכין במים" – רומן פולנסקי1964 "אתמול, היום ומחר" – ויטוריו דה סיקה "אישה בחולות" – הירושי טשיגהארה "מחוז קורפן" – בו וידרברג "מטריות שרבורג" – ז'אק דמי "סאלח שבתי" – אפרים קישון1965 "החנות ברחוב הראשי" – יאן קדר ואלמר קלוס "דם על האדמה" – ואסיליס גאורגיאדיס "נאהב מהמכתב" – לארס מגנוס לינדגרן "נישואין נוסח איטליה" – ויטוריו דה סיקה "קאידן" – מאסאקי קובאיאשי1966 "גבר ואישה" – קלוד ללוש "אהבותיה של בלונדינית" – מילוש פורמן "הקרב על אלג'יר" – גילו פונטקורבו "פרעה" – יז'י קוואלרוביץ' "שלוש" – אלכסנדר פטרוביץ'1967 "רכבות שמורות היטב" – ג'ורג' מנזל "אהבה מכושפת" – פרנסיסקו רובירה בלטה "דיוקנה של צ'ייקו" – נובורו נאקאמורה "לחיות בשביל לחיות" – קלוד ללוש "פגשתי צוענים מאושרים" – אלכסנדר פטרוביץ'1968 "מלחמה ושלום" – סרגיי בונדרצ'וק "הנערה עם האקדח" – מריו מוניצ'לי "הנערים מרחוב פאל" – זולטאן פאברי "נשיקות גנובות" – פרנסואה טריפו "נשף מכבי האש" – מילוש פורמן1969 "Z" – קוסטה גברס "אדלן 31" – בו וידרברג "האחים קרמזוב" – קיריל לברוב, איוואן פירייב ומיכאיל אוליאנוב "הלילה שלי אצל מוד" – אריק רוהמר "קרב נרטבה" – וליקו בולאיץ'
שנות ה־701970 "חקירתו של אזרח מעל לכל חשד" – אליו פטרי "אהבה ראשונה" – מקסימיליאן של "הואה-בין" – ראול קוטארד "טריסטאנה" – לואיס בוניואל "שלום על השדות" – ז'אק בויגלוט1971 "הגן של פינצי קונטיני" – ויטוריו דה סיקה "דודסקאדן" – אקירה קורוסאווה "המהגרים" – יאן טרול "השוטר אזולאי" – אפרים קישון "צ'ייקובסקי" – איגור טלנקין1972 "סוד הקסם הבורגני" – לואיס בוניואל "אני אוהב אותך רוזה" – משה מזרחי "גברתי היקרה" – חיימה דה ארמיניאן "הארץ החדשה" – יאן טרול "הזריחות כאן שקטות" – סטניסלב רוסטוצקי1973 "לילה אמריקאי" – פרנסואה טריפו "הבית ברחוב שלוש" – משה מזרחי "ההזמנה" – קלוד גורטה "הולך הרגל" – מקסימיליאן של "תשוקה אובססיבית" – פול ורהובן1974 "זיכרונות" – פדריקו פליני "המבול" – יז'י הופמן "הפסקת אש" – סרחיו רנאן "לקומב, לוסיאן" – לואי מאל "שעשועי חתולים" – קרולי מאק1975 "שומר היערות" – אקירה קורוסאווה "בושם נשים" – דינו ריזי "הארץ המובטחת" – אנדז'יי ויידה "מכתבים ממארוסיה" – מיגל ליטין "סאנדקון - בית מס' 8" – קיי קומאי1976 "שחור ולבן בצבעים" – ז'אן-ז'אק אנו "Cousin Cousine" – ז'אן-צ'ארלס טאצ'לה "יעקב השקרן" – פרנק באייר "לילות וימים" – יז'י אנטצ'אק "שבע היפהפיות" – לינה ורטמילר1977 "כל החיים לפניו" – משה מזרחי "איפגניה" – מייקל קקואניס "מבצע יונתן" – מנחם גולן "יום מיוחד" – אטורה סקולה "תשוקה אפלה" – לואיס בוניואל1978 "הכינו את הממחטות" – ברטראן בלייה "בים הלבן - האוזן השחורה" – סטניסלב רוסטוצקי "הונגרים" – זולטאן פאברי "תא הזכוכית" – הנס וו. גייסנדורפר "תחי איטליה" – מריו מוניצ'לי, דינו ריזי ואטורה סקולה1979 "תוף הפח" – וולקר שלונדורף "אמא בת מאה" – קרלוס סאורה "העלמות מווילקו" – אנדז'יי ויידה "לשכוח את ונציה" – פרנקו ברוסאטי "סיפור פשוט" – קלוד סוטה
שנות ה־801980 "מוסקבה אינה מאמינה בדמעות" – ולדימיר מנשוב "המטרו האחרון" – פרנסואה טריפו "הקן" – חיימה דה ארמיניאן "התוודעות" – אישטוואן סאבו "קאגמושה" – אקירה קורוסאווה1981 "מפיסטו" – אישטוואן סאבו "איש הברזל" – אנדז'יי ויידה "הספינה מלאה" – מרקוס אימהוף "נהר הבוץ" – קוהיי אוגורי "שלושה אחים" – פרנצ'סקו רוזי1982 "לאהוב מחדש" – חוסה לואיס גרסי "אלסינו והקונדור" – מיגל ליטין "חיים פרטיים" – יולי רייזמן "מעוף הנשר" – יאן טרול "מעוררי המהומות" – ברטראן טברנייה1983 "פאני ואלכסנדר" – אינגמר ברגמן "אהבה ממבט ראשון" – דיאן קוריס "אני אוהב אותך כרמן" – קרלוס סאורה "הנשף" – אטורה סקולה "מרד איוב" – אימרה גיונגיוסי וברנה קביי1984 "מהלכים מסוכנים" – רישאר דמבו "דאבל פיצ'ר" – חוסה לואיס גרסי "מאחורי הסורגים" – אורי ברבש "קמילה" – מריה לואיזה במברג "רומן מתקופת המלחמה" – פיוטר טודורובסקי1985 "הסיפור האמיתי" – לואיס פואנזו "מסע העסקים של אבא" – אמיר קוסטוריצה "קולנול רדל" – אישטוואן סאבו "קציר מר" – אגנישקה הולנד "שלושה רווקים ותינוקת" – קולין סרו1986 "התקיפה" – פונס רדמקרס "38 – גם זו הייתה וינה" – וולפגנג גליק "בטי בלו" – ז'אן-ז'אק ביין "כפר קטן שלי" – ג'ורג' מנזל "שיחות מלוכלכות" – דניס ארקנד1987 "החגיגה של באבט" – גבריאל אקסל "Pathfinder" – נילס גאופ "המטלה הושלמה" – חוסה לואיס גרסי "המשפחה" – אטורה סקולה "להתראות ילדים" – לואי מאל1988 "פלה הכובש" – בילה אוגוסט "המורה למוזיקה" – ג'רארד קורביו "הנוסן" – אישטוואן סאבו "נשים על סף התמוטטות עצבים" – פדרו אלמודובר "סלאם בומביי!" – מירה נאיר1989 "סינמה פרדיסו" – ג'וזפה טורנאטורה "Dansen med Regitze" – קספר רוסטרופ  "מה קרה לסנטיאגו" – ג'ייקובו מוראלס  "על צביעות ואהבה" – דניס ארקנד "קאמי קלודל" – ברונו נויטן
שנות ה־901990 "מסע של תקווה" – חאווייר קולר "דלתות פתוחות" – ג'אני אמליו "ילדה רעה" – מייקל ורהובן "סיראנו דה ברז'ראק" – ז'אן-פול רפנו "ג'ודואו" – ג'אנג יי-מו ויאנג פנגליאנג1991 "מדיטראנו" – גבריאלה סלבטורס "Börn náttúrunnar" – פרידריק ת'ור פרידריקסון "Obecná škola" – יאן סבראק "Oxen" – סוון נייקוויסט "הפנסים האדומים" – ג'אנג יי-מו1992 "הודו-סין" – רז'יס וורנייה "אורגה — תחום האהבה" – ניקיטה מיכאלקוב "Daens" – סטיין קוניקס "Un lugar en el mundo" – אדולפו אריסטאריין  "" – הלמוט דיטל1993 "התקופה היפה בחיי" – פרננדו טרואבה "מסיבת נישואין" – אנג לי "ניחוח הפפאיה הירוקה" – טראן אן הונג "שלום לפילגש" – צ'ן קאיגה "Hedd Wyn" – פול טרנר1994 "שמש בוגדנית" – ניקיטה מיכאלקוב "אוכל שתייה גבר אישה" – אנג לי "לפני הגשם" – מילכו מנצ'בסקי "פארינלי" – ג'רארד קורביו "תותים ושוקולד" – תומאס גוטיירז אלאה וחואן קרלוס טאביו1995 "שושלת אנטוניה" – מרלין גוריס "זוג ועוד זוג" – פאביו בארטו "מוכר החלומות" – ג'וזפה טורנאטורה "Poussières de vie" – ראשיד בושרב "Lust och fägring stor" – בו וידרברג1996 "קוליה" – יאן סבראק "השבוי מן ההרים" – סרגיי בודרוב "משהו מגוחך" – פטריס לקונטה "Søndagsengler" – ברית נשיים "შეყვარებული კულინარის 1001 რეცეპტი" – ננה ג'ורג'דזה1997 "שאלה של אופי" – מייק ואן דיים "לשבור את השתיקה" – קרולינה לינק "Вор" – פאבל צ'וכראי "O Que é Isso, Companheiro?" – ברונו בארטו "Secretos del corazón" – מונטשו ארמנדריז1998 "החיים יפים" – רוברטו בניני "טנגו" – קרלוס סאורה "ילדי גן עדן" – מג'יד מג'ידי "תחנה מרכזית ברזיל" – וולטר סאלס "The Grandfather" – חוסה לואיס גרסי1999 "הכל אודות אמא" – פדרו אלמודובר "הימלאיה" – אריק ואלי "ממערב למזרח" – רג'יס וורנייה "Solomon & Gaenor" – פול מוריסון "Under the Sun" – קולין נאטלי
שנות ה־20002000 "נמר, דרקון" – אנג לי "אהבה נושכת" – אלחנדרו גונסלס איניאריטו "על אהבה וטעמים אחרים" – אנייס ז'אווי "מחולקים ניפול" – יאן הז'בייק "Everybody's Famous!" – דומיניק דרודר2001 "שטח הפקר" – דניס טאנוביץ' "אמלי" – ז'אן-פייר ז'נה "הבן של הכלה" – חואן חוזה קמפנלה "לגאאן" – אשוטוש גוואריקר "Elling" – פיטר נס2002 "אי שם באפריקה" – קרולינה לינק "איש ללא עבר" – אקי קאוריסמקי "גיבור" – ג'אנג יי-מו "חתונה על תנאי" – פאולה ואן דר אוסט "פשעו של האב אמרו" – קרלוס קאררה2003 "שיחות נפש" – דניס ארקן "זלארי" – אונדריי טרוג'ן "סמוראי הדמדומים" – יוז'י ימאדה "רוע" – מיקאל האפסטרום "תאומות" – בן סומבוגארט2004 "הים שבפנים" – אלחנדרו אמנבר "אתמול" – דארל רודט "הנפילה" – אוליבר הירשביגל "כמו בגן עדן" – קיי פולק "כשהנערים שרים" – כריסטוף בארטייה2005 "צוצי" – גאווין הוד "גן עדן עכשיו" – האני אבו אסעד "החיה שבלב" – כריסטינה קומנצ'יני "חג שמח" – כריסטיאן קאריון "סופי שול - הימים האחרונים" – מארק רוטמונד2006 "חיים של אחרים" – פלוריאן הנקל פון דונרסמארק "אחרי החתונה" – סוסנה ביר "המבוך של פאן" – גיירמו דל טורו "ימים של תהילה" – ראשיד בושארב "מים" – דיפה מהטה2007 "הזייפנים" – סטפן רוזוביצקי "12" – ניקיטה מיכאלקוב "בופור" – יוסף סידר "מונגול" – סרגיי בודרוב "קאטין" – אנדז'יי ויידה2008 "פרידות" – יוז'ירו טאקיטה "בין הקירות" – לורן קאנטה "ואלס עם באשיר" – ארי פולמן "כנופיית באדר מיינהוף" – אולריך אדל "נקמה" – גץ שפילמן2009 "הסוד בעיניהם" – חואן חוזה קמפנלה "חלב הצער" – קלאודיה לוסה "סרט לבן" – מיכאל הנקה "עג'מי" – סכנדר קובטי וירון שני "נביא" – ז'אק אודיאר
שנות ה־20102010 "בעולם טוב יותר" – סוסנה ביר "ביותיפול" – אלחנדרו גונסלס איניאריטו "האישה ששרה" – דני וילנב "שיני כלב" – יורגוס לנתימוס "Outside the Law" – ראשיד בושארב2011 "פרידה" – אסגאר פרהאדי "אדון לז'אר" – פיליפ פלארדו "באפילה" –  אניישקה הולנד "הערת שוליים" – יוסף סידר "ראש שור" – מיכאל אר. רוסקאם2012 "אהבה" – מיכאל הנקה "לא" – פבלו לריין "מכשפת המלחמה" – קים נגוין "סיפור מלכותי" – ניקולאי ארסל "קון-טיקי" – יואכים רונינג ואספן סנדברג2013 "יפה לנצח" – פאולו סורנטינו "התמונה החסרה" – רית'י פאהן "ניצוד" – תומאס וינטרברג "עומאר" – האני אבו אסעד "קריסת המעגל השבור" – פליקס ואן כרונינגן2014 "אידה" – פאבל פאבליקובסקי "טימבוקטו" – עבדרחמן סיסאקו "לוויתן" – אנדריי זוויאגינצב "מנדרינות" – זאזא אורושדזה "סיפורים פרועים" – דמיאן סיפרון2015 "הבן של שאול" – לאסלו נמש "ד'יב" – נאג'י אבו נוואר "ילדות פרא" – דניס גמזה ארגובן "חיבוק הנחש" – סירו גרה "מלחמה" – טוביאס לינדהולם2016 "הסוכן" – אסגאר פרהאדי "איש ושמו אובה" – הנס הולם "ארץ המוקשים" – מרטין זנדבליאט "טאנה" – מרטין באטלר ובנטלי דין "טוני ארדמן" – מארן אדה2017 "אישה פנטסטית" – סבסטיאן לליו "אהבה חסרה" – אנדריי זוויאגינצב "העלבון" – זיאד דואיירי "הריבוע" – רובן אוסטלונד "על גוף ונפש" – אילדיקו אניידי2018 "רומא" – אלפונסו קוארון "אהבה בימים קרים" – פאבל פאבליקובסקי "המשפחה שלי" – הירוקאזו קורה־אדה "יצירה ללא מחבר" – פלוריאן הנקל פון דונרסמארק "כפר נחום" – נאדין לבקי2019 "פרזיטים" – בונג ג'ון-הו "ארץ הדבש" – תמרה קוטבסקה וליובומיר סטפנוב "כאב ותהילה" – פדרו אלמודובר "עלובי החיים" – לאדג' לי "קורפוס כריסטי" – יאן קומסה
שנות ה־20202020/21 "עוד סיבוב" – תומאס וינטרברג "האיש שמכר את עורו"  – כאותר בן הניה "ימים טובים"  – דרק צאנג "לאן את הולכת, אאידה?"  – יסמילה זבניץ' "קולקטיב"  – אלכסנדר ננאו2021 "הנהגת של מר יוסוקה" – ריוסוקה המגוצ'י "האדם הגרוע בעולם"  – יואכים טרייר "יד האלוהים" – פאולו סורנטינו "לברוח" – יונאס פוהר רסמוסן "לונאנה: יש יאק בכיתה" – פאוו צ'וינינג דורג'י2022 "במערב אין כל חדש" – אדוארד ברגר "אי-אה" – יז'י סקולימובסקי "ארגנטינה, 1985" – סנטיאגו מיטר "נערה שקטה"  – קולם בארט "קירבה" – לוקאס דהונט2023 "אזור העניין" – ג'ונתן גלייזר "אחוות השלג" – חואן אנטוניו ביונה "חדר המורים"  – אילקר קטאק "ימים מושלמים" – וים ונדרס "קפיטאנו" – מתאו גארון2024 "אני עדיין כאן" – וולטר סאלס "The Girl with the Needle" – מגנוס פון הורן "אמיליה פרז" – ז'אק אודיאר "זרע התאנה הקדושה" – מוחמד רסולוף "עם הזרם" – גינטס זילבלודיס

סרטים שנשלחו מטעם ישראל

ישראל החלה לשלוח לאקדמיה האמריקאית סרטים לשם התמודדות על הפרס ב-1964. אף סרט ישראלי לא זכה עד כה בפרס. נכון ל-2021 הועמדו לזכייה בפרס 10 סרטים ישראליים, כמות המועמדויות השנייה בגודלה עבור מדינה מיבשת אסיה במשותף עם ברית המועצות, כאשר ליפן 12 מועמדויות. ב-1964 נמנה הסרט הישראלי "סאלח שבתי" של אפרים קישון בין חמשת המועמדים הסופיים לפרס, ב-1971 זכה למועמדות סרטו של קישון "השוטר אזולאי", ב-1972 היה מועמד סרטו של משה מזרחי "אני אוהב אותך רוזה", ב-1973 סרטו של מזרחי "הבית ברחוב שלוש", ב-1977 סרטו של מנחם גולן "מבצע יונתן" (שהפסיד לסרטו של משה מזרחי "כל החיים לפניו" שזכה עבור צרפת) וב-1984 סרטו של אורי ברבש "מאחורי הסורגים". מאז 1991 ועד היום, הסרט המייצג את ישראל הוא הזוכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר, כאשר יוצאי הדופן הם "אביבה אהובתי" שזכה ב-2006 בפרס אופיר במשותף עם "אדמה משוגעת" ובהצבעה חוזרת הוחלט לשלוח את האחרון, ו"ביקור התזמורת" שכאמור נפסל ב-2007 על ידי האקדמיה האמריקאית מאחר שדיאלוגים רבים בו היו באנגלית, ועל כן לא התאים לקטגוריה. במקומו נשלח הסרט שהאקדמיה הישראלית זיכתה בכמות השנייה בגודלה של קולות, "בופור" של יוסף סידר, אשר היה למועמד הראשון מטעם ישראל לפרס מזה 23 שנים. מועמדות זו פתחה רצף של מועמדויות ישראליות לפרס כשלאחריה הגיעו מועמדויות ל"ואלס עם באשיר" של ארי פולמן ב-2008, ל"עג'מי" של סכנדר קובטי וירון שני ב-2009 ולסרטו של יוסף סידר "הערת שוליים" ב-2011.

ראו גם
 פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
 פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר
 מועמדים ישראלים לפרס אוסקר

 ביאורים 

 קישורים חיצוניים 


 ויש גם לא-אמריקאים, באתר "האוזן השלישית"


הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרס אוסקר
אוסקר, בינלאומי