סוניה בלקינד

ממוזער|תעודת הנישואין של אלכסנדרה סוניה בלקינד ומנחם מנדל חנקין, 1928
ממוזער|סוניה ומנדל חנקין מרחצאות קרלסבד, 1930
סוניה (אלכסנדרה) בֶּלְקִינְד (1870, להויסק, פלך מינסק, מינסק, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) – 20 בספטמבר 1943 תל אביב), הייתה רופאת הנשים הראשונה בארץ ישראל. אחותם הצעירה של ישראל בלקינד, אולגה חנקין, שמשון בלקינד ופניה בלקינד (אשתו של ישראל פיינברג), כולם חברי תנועת ביל"ו.

קורות חיים
בלקינד עלתה לארץ ישראל ב-1888 עם הוריה, שפרה ומאיר בלקינד, לראשון לציון, שממנהּ גורשו לגדרה עקב מרידת המשפחה בפקידות הברון רוטשילד. היא הייתה מורה לצרפתית בבית הספר העברי הראשון ביפו שהקימו אחיה ישראל ואביה מאיר ב-1889

בשנת 1898 נסעה לז'נבה על מנת ללמוד רפואה, צעד נדיר עבור אשה יהודייה באותם ימים. עם סיום לימודיה שבה לארץ ישראל כרופאה, ועבדה בבית החולים שער ציון ביפו. בשנת 1905 נסעה לפריז על מנת להתמחות כרופאת נשים והייתה לרופאת הנשים הראשונה בארץ ישראל.

עם חזרתה לארץ ב-1907 שימשה כרופאת הגימנסיה הרצליה במקביל לעבודתה בבית החולים. כמו כן הייתה מבין מייסדי ההסתדרות הרפואית בישראל. ב-11.1.1912 השתתפה בישיבת הייסוד שנערכה בגימנסיה הרצליה לבחירת הוועד הראשון להסתדרות הרופאים, ונבחרה לחברת הוועד הראשון של הסתדרות הרופאים. היושב ראש היה הד"ר יהודה לייב פוחובסקי. בזמן מלחמת העולם הראשונה טיפלה במגורשי תל אביב במקומות נדודיהם השונים, כאשר רוב הרופאים גורשו או גויסו. ב-1917 נעצרה ונשלחה להישפט בדמשק בשל גילוי מחתרת ניל"י (שבני אחיה, נעמן ואיתן בלקינד היו בין פעיליה) היא זוכתה מאשמה וחזרה לתל אביב.

בלקינד הייתה בת זוגו של מנדל חנקין, אחיו של יהושע חנקין (בן זוגהּ של אולגה, אחותה של סוניה). האחים חנקין ומשפחותיהם גרו שניהם בבית ב"ים החולות" רחוב אלנבי 105 אשר נבנה על ידי סוניה שהתגוררה בקומה העליונה בעוד בקומה הראשונה גרו יהושע ואולגה, ולידם בדירה קטנה יותר דובה וביתה עכסה בלקינד. בבית הייתה חצר גדולה ובה גן בו גודל הדשא הראשון בארץ ישראל.

בלקינד הייתה פעילה בתחום הרפואה הציבורית והמונעת, וקידמה את רפואת הנשים. הייתה חברת הנהלה בבית ההבראה "שלוה" שייסדה אחותה אולגה חנקין ב-1938, שנועד למטופלים מעוטי אמצעים. היא פתחה מרפאה פרטית בתל אביב שבה טיפלה ביהודים וערבים, נוצרים ומוסלמים. נבחרה לחברת כבוד של ההסתדרות הרפואית בישראל.

לפני מותה ציוותה סכום כסף לשתי מטרות, הקמת בית מרגוע עבור רופאים שהזדקנו בראשון לציון והשלמת בניינו של "בית הרופא" בתל אביב.

לאחר פטירתהּ נקברה בבית העלמין הישן בראשון לציון.

"בית הרופא ע"ש ד"ר אלכסנדרה בלקינד" בראשון לציון נחנך עשרים שנה לאחר מותה, ב-1963.

 לקריאה נוספת 
 צפורה שחורי-רובין ושפרה שורץ, אלכסנדרה בלקינד: סיפורה של רופאה עברייה פורצת דרך, איתי בחור-הוצאה לאור, זכרון יעקב, 2012.

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

קטגוריה:יהודיות בלארוסיות
קטגוריה:נשות העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:משפחת פיינברג-בלקינד
קטגוריה:רופאות ביישוב
קטגוריה:גינקולוגים ביישוב
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הרפואית בישראל
קטגוריה:גירוש תל אביב: אישים
קטגוריה:רפואה בישראל: נשים חלוצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:גינקולוגיות
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1870
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1943