הנפת הדגל הסובייטי מעל בניין הרייכסטאג

חיילי הצבא האדום מניפים את הדגל הסובייטי מעל בניין הרייכסטאג הוא תצלומו הידוע ביותר של הצלם היהודי-סובייטי יבגני חאלדיי. התמונה שצולמה ב-2 במאי 1945 במהלך הקרב על ברלין, התבררה כמבוימת ומרוטשת.

במהלך כיבוש ערים בצבא האדום התפתחה מסורת של הנפת דגל במקום הראשי של העיר. באספת מועצת העיר של מוסקבה ב-6 בנובמבר 1944 יוסיף סטלין נאם על הצורך בסיום המלחמה תוך הנפת הדגל האדום מעל ברלין. מפקד הארמייה השלישית נתן הנחיה להכין תשעה דגלים וכל אחד מהם קיבל מספר. בהמשך, דגל מס' 5 יקבל את התואר "דגל הניצחון". בלילה של 22 באפריל הדגלים הועברו לנציגי היחידות שהשתתפו במתקפה על הרייכסטאג.
220x220px|ממוזער|הדגל שהונף, דגל מספר 5 של רגימנט 79 של דיוויזיית הרובאים ה-150 של ברית המועצות

במהלך הקרבות על העיר דגלים אכן הונפו מעל בניין העירייה, שער ברנדנבורג, משרדו של אדולף היטלר ואתרים חשובים נוספים. היה צורך להחליט איזה דגל יהיה "הדגל הרשמי" אשר יסמל את הניצחון. הנחיית סטלין הייתה חד-משמעית - דגל מעל בניין הרייכסטג. במהלך המתקפה מפקדת חטיבה מס' 150 הודיעה כבר ב-14:25 של 30 באפריל שהבניין נכבש. הדבר הועבר לעיתונות ולשידור ברדיו. מעשית בשעה זו לא היה בבניין אף חייל סובייטי. החיילים הראשונים הצליחו לחדור לבניין רק לקראת השעה 10 בערב. קבוצה בפיקודו של סמל מינין הצליחה לעלות לגג הבניין ולהניף דגל. באותו זמן יגורוב וקנטריה שברשותם היה דגל מס' 5 נמצאו במטה של יחידה אחרת. לקראת חצות הגיע לבניין הרייכסטג מפקד אחת היחידות שהשתתפו במתקפה והתעניין איפה הדגל הרשמי. לקראת השעה 3 בבוקר ב-1 במאי הם הגיעו עם הדגל לגג הבניין והניפו אותו. לאחר שנה, ב-8 במאי 1946 קיבלו שמונה חיילים, שהניפו את הדגל, את התואר הגבוה גיבור ברית המועצות, מהם שלושה לאחר המוות. מסיבות שלא ברורות עתה, מינין וקבוצתו לא היו בין מקבלי האותות. מינין בעצמו קיבל את תואר גיבור הפדרציה הרוסית רק בשנת 1998 בתקופת נשיאותו של ילצין.

גאורגי ז'וקוב קיבל כ-20 פניות לתת אות גיבור ברית המועצות למניפי הדגל על בניין הרייכסטג. הוא החליט לא להעביר למוסקבה אף שם עד לבירור הנושא.

חאלדיי התקנא בצלם ג'ו רוזנטל, אשר צילם זמן קצר לפני-כן, ב-23 בפברואר 1945, את "הנפת הדגל באיוו ג'ימה". תצלום עבורו זכה רוזנטל בפרס פוליצר באותה שנה. על אף הטענות, שרוזנטל הכחיש בתוקף עד מותו, כי גם תמונתו בוימה, הרי שהדימוי ההרואי תרם להאדרת יוקרתו של הצבא האמריקאי, וחאלדיי שאף להעניק לצבא האדום תצלום ניצחון הרואי דומה. הוא הצטרף לצבא האדום ועם תחילת הקרב על ברלין, נסע לבירה הגרמנית כשבידיו דגל ברית המועצות. 
בניין הרייכסטאג, משכנו של הפרלמנט הגרמני, שוכן בליבה של ברלין. לאחר הצתת הבניין ב-1933 ושלילת סמכויות הפרלמנט ב"חוק ההסמכה" איבד הרייכסטאג כל משמעות מעשית פרט לסמליות שלו ולמיקומו הפיזי במרכז העיר. הבניין נבחר לשמש כרקע של תמונת הניצחון לאחר שנבחנו גם מקומות אחרים כמו שדה התעופה טמפלהוף ושער ברנדנבורג.

בשעות הערב של 30 באפריל 1945, יום לאחר תחילת הקרב לכיבוש הרייכסטאג וסביבתו, וכשההגנה הגרמנית בשיאה, עשתה קבוצה בת ארבעה חיילים סובייטים את דרכה במעלה הבניין עד לגגו, כשבידם דגל ברית המועצות. הקבוצה בחרה באחד מהפסלים שבגג כנקודה בה יניפו את הדגל, וחיברו את מוט הדגל לבקע שמצאו בפסל. וכך, בשעה 22:40, טיפס מיכאיל מינין על הפסל והניף את הדגל. שום צלם לא היה באזור והרגע לא הונצח.

ביומיים שלאחר ההנפה הראשונה המשיכו הקרבות העזים בבניין, כשהסובייטים עוברים מחדר לחדר ונלחמים בחיילים הגרמנים האורבים להם. ההתקדמות הרוסית אמנם לא נבלמה, אך מאידך, השכילו החיילים הגרמנים לסלק את הדגל מגג הבניין. ב-2 במאי נכנעו הגרמנים ומרביתם נטשו את הבניין, כשרק חילופי אש קלים ממשיכים להתחולל. חאלדיי ניצל את ההזדמנות ואסף קבוצה של שלושה חיילים סובייטים, ויחד הם עלו לגגו של בניין הרייכסטאג, שם הניפו את הדגל, כשחאלדיי מצלם 36 תצלומים של המאורע. כיום ידוע על לפחות שלושה צלמים אחרים שצילמו חיילים סובייטים מניפים דגלי ניצחון על גג הרייכסטאג ב-1 וב-2 במאי, ברם, אף אחד מהם לא זכה למידת הפרסום לה זכה תצלומו של חאלדיי. בתצלום נראים שני חיילים: מליטון כנתריה אשר מחזיק בדגל, ומיכאיל ייגורוב התומך בו (חייל שלישי, אַלֶכְּסֵיי בֶּרֶסְט, נראה בתצלום אחר (החייל הימני ביותר)).

ממוזער|התמונה המעובדת של הנפת הדגל. השעון הימני רוטש, ועובה העשן המיתמר מעל ברלין
על אף שהתצלום בוים, הוא הפך לאחד המפורסמים בהיסטוריה של הצילום. לתצלום גרסאות שונות, כאשר שני שינויים בולטים במיוחד; בתמונה המקורית מבצבצים שני שעונים על ידו של החייל שתומך במניף הדגל, שהיו ככל הנראה שלל ביזה. על מנת שלא לבייש את הצבא האדום רוטשה התמונה ואחד השעונים הועלם. התצלום שפורסם במגזין אוֹגוֹנְיֵיק (Огонёк) תשעה ימים לאחר ההנפה ב-13 במאי כבר כלל שינוי זה. בעיבוד נוסף, שהתבצע מאוחר יותר, הוסיף חאלדיי עשן לתצלום כדי להאדיר את הרושם.

 קישורים חיצוניים 

 סיפור רקע מורחב על התצלום ונסיבותיו, באתר Famous Pictures
 כתבה על התצלום וחאלדיי באתר דר שפיגל 
 68 שנה אחרי: נחשף הצילום המקורי שנערך על ידי סטלין באתר שטורעם.נט


הערות שוליים

קטגוריה:תצלומי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:תצלומי גברים
קטגוריה:דגלים היסטוריים
קטגוריה:1945 בברית המועצות
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1945
קטגוריה:טיים מגזין: 100 התמונות המשפיעות ביותר בכל הזמנים
קטגוריה:הרייכסטאג