יהדות העולם על ביתא ישראל: המאה ה-16 - המאה ה-18

במהלך תקופה זו שבין המאה ה-16 למאה ה-18 מגיעות ליהדות העולם עדויות ממקור ראשון על יהודים בחבש. כמו כן רבנים ממשיכים לכתוב על מוצאם של ביתא ישראל, במהלך אמצע המאה ה-16 אנו נתקלים בעדויות על עזרתם של היהודים לאימפריה העות'מאנית לאחר מכן הכתבים ממשיכים לתאר את ממלכת ביתא ישראל אף על פי שזו נכבשה וסופחה לאימפריה האתיופית במהלך האינקוויזיציה האתיופית (1624–1627) ככל הנראה הידיעה על תבוסת ממלכת היהודים לא הגיעה לתפוצות ישראל.

 תקופת ההישרדות 

 הרדב"ז 
לרבי דוד בן שלמה אבן זמרא ממגורשי ספרד ששימש כגדול רבני יהדות מצרים מגיעה שאלה הלכתית הנוגעת לאישה עגונה, שאלה זו שמתחילה ככזו נגמרת בפסק הלכה הקורא לפדות את יהודי ביתא ישראל שבויי המלחמה הנמכרים לעבדות והכרה מלאה בעדה בתור עדה יהודית מהמניין:

שאלה זו מוצגת לאחר שאישה זו מתבררת כיהודייה מביתא ישראל, יהודייה זו נשואה ובעלת משפחה וילדים, אויבים אשר מגיעים לביתה הורגים את כולם אך את הנשים והטף הם לקחו למכירה לעבדות, לאחר שיחה איתה יהודי זה שפדה אותה מגלה שהיא משתייכת ליהודי אתיופיה יהודי זה מביא ממנה ילדים, וכעת השאלה היא האם ילדי האישה שהיא עגונה יכולים לבוא בקהל ה'?

הרדב"ז לא מסתפק בתשובה ברורה, כותב על היהודים בממלכת ביתא ישראל שהם ככל הנראה משתייכים לקראים:

לאחר שאלה זו מובאת שאלה נוספת לפתחו של הרב לאחר שזה פסק הלכה הנותנת אישור שהקראים יבאו בקהל ישראל, בשאלה זו נשאל על עבד יהודי-אתיופי אשר נקנה על ידי יהודי אחר ומה דינו של עבד זה:

הרדב"ז עונה לאותו יהודי מכיוון שהוא קנה עבד יהודי לא חלים על אותו עבד דיני עבדות וכאשר יהודי זה קנה את היהודי הוא ביצע מצוות פדיון שבויים:

 קראים או פרושים 
לאור התנגשות בין פסקי ההלכה שהביא הרדב"ז הוא מביא תשובה סופית לגבי השתייכותם של ביתא ישראל לקראים או לרבנים שהרי אין מצווה להחיות את הקראים ולפדותם:

תשובתו של הרדב"ז הפותרת זו הייתה שביתא ישראל אינם משתייכים לקראים והם משבט דן מכיוון שהם אינם יודעים את המשנה שלא כמו הקראים ומתעלמים ממנה, בזאת הוא פוסק שביתא ישראל הם כתינוק שנשבה, הרדב"ז גם מביא תשובה לספק שיכול להיות שהם מהקראים ופוסק ששבט דן גלה קודם חורבן בית המקדש הראשון:

בהמשך מביא הרב בעיית חיתון נישואים עם בני העדה:

 המוהריק"ש 
הרב יעקב קשטרו (המוהריק"ש) אחד מתלמידיו של הרדב"ז חוזר על פסיקת רבו על ביתא ישראל שאין הם משתייכים לקראים:

הרב גם מביא דוגמאות ומקרים על ילדים שנולדו לגברים אשר לא ידעו שהנשים שפדו הם נשאות ובדבריו מביא תשובה:

 ישראל מפירושא 
רבי ישראל מפירושא כותב באחת מאיגרותיו (1517–1523) על פגישה עם יהודי מאתיופיה שנמכר לעבדות במצרים אך נפדה על ידי יהודי המקום, יהודי זה מספר לרב על מספר יהודי ממלכת ביתא ישראל כמו כן גם על שלטונם:

בהמשך רב זה כותב על חסרונם של התלמוד אצל יהודי אתיופיה כמו כן על השבטים אשר מתגוררים בממלכת היהודים כל זה הוא שמע מהנגיד של יהודי מצרים יצחק הכהן שולאל:

 משה באסולה 
רבי משה באסולה כתב (1521–1523) שפגש יהודי שבוי מאתיופיה שנמכר על ידי הערבים ליהודי מצרים והגיע לירושלים מספר לרב שמוצאם של יהודי אתיופיה הוא ממספר גולים משתי תקופות עיקריות:

 אברהם בן אליעזר הלוי 
המקובל רבי אברהם בן אליעזר הלוי, ממגורשי ספרד שעלה לארץ ישראל וחי בירושלים וכתב על הממלכה היהודית באתיופיה. הלוי, שהיה מתעסק לרוב בחישובי גאולה ובוא המשיח, חשב שהגאולה קרבה והמלחמה של יהודי אתיופיה כנגד האימפריה הנוצרית הם המבשרים על בואה. באחת מהאיגרות שלו משנת ה'רפ"ה (1525) כותב הלוי:

על פי הלוי, מיקומה של ממלכת היהודים - הנקראת בפי קיסרי אתיופיה הנוצרית בשם "פלאשה" ובאיגרתו בשם "פלאסה" היא בין שלושה לחמישה ימים מהעיר סואקי"ם המזוהה עם עיר הנמל סואכין  הנמצאת בסודאן דהיום.

 דוד הראובני 

 תקופת התבוסה 

 יצחק בן אברהם עקריש 
בספר "קול מבשר" מאת רבי יצחק בן אברהם עקריש (ה'ר"ן-ה'ש"ם, 1490–1580 לערך), שהתחקה אחר ידיעות ששלחו לוחמי האימפריה העות'מאנית כאשר נלחמו כנגד האימפריה האתיופית יחד עם בעלי בריתם המקומיים, בני ביתא ישראל. בהקדמה לספר מתאר עקריש בפרוטרוט ובשבועה שלוש ידיעות על הממלכה היהודית, מהן שתיים התפרסמו לדבריו במצרים ובקושטנדינא. תחילה מתאר ר' עקריש את מסעו בספינה מקושטנדינא למצרים בשנת השכ"ב (1562), כיהודי יחיד בין "ישמעאלים ותוגרמים וערביים". אחד הנוסעים הזקנים האחרים בספינה טען כי לחם מגיל 15 בשירות מושל מצרים דאז סולימאן הראשון. ר' עקריש מעיד כי לסיפורי הזקן ניכרה השפעה מפתיעה על אחד הנוסעים האחרים בספינה, שביקש מעקריש לתשאל את הזקן. לאחר דין ודברים ביניהם שואל הנוסע, המזוהה על ידי עקריש כיהודי אנוס, את הזקן:

הזקן החל לתת מידע קצת יותר מפורט ואומר שיש להם זה מלכות גדולה הנמצאת בהרים גבוהים:

בתשובה זו של הזקן אומר לו את המיקום של אותם יהודים אשר חיים באתיופיה, בהרי גבוהים שהם הרי סאמיאן, ממשיך ואומר שאין להם תועלת באנשים אלו אלא רק במקומם מושבם שהוא ממוגן היטב מפני התקפות:

המשנה כאן שואל אותם בבירור מי זה העם הזה והתייר עונה לו שהם יהודים, המשנה צחק ואמר שלא יכול להיות שהם יהודים והם גיברי מלחמה, יועצי המשנה החלו להרהר איך יכול להיות שהאימפריה העות'מאנית שכבשה שטחים רבים אנה יכולה בלי היהודים האלה ולמה היא לא כובשת אותם:

בהמשך מעיד רבי עקריש כי שמע מפי הרופא הרב שמואל סולם במצרים, כי חודש לפני כן זומן הרופא בדחיפות אל השר (כנראה הסולטאן סולימאן הראשון). לאחר חקירה תקיפה קצרה, מסר לו השר איגרת שהגיעה מ"דושדמור", המזוהה כעוזרמור, מפקד טורקי שלחם בחבשים בימי גלאוודיוס. באיגרת נכתב כי הכוח העות'מאני ניצל הודות לשר יהודי ששלח לעזרתם שנים עשר אלף פרשים:

 אברהם בן יצחק הלוי אבן מיגאש 
הרב אברהם אבן מיגאש כותב בספרו "כבוד אלקים" (1585) על ביתא ישראל ועל ממלכתם "פלאסה" כך:

 עידן הנאורות 
 מנשה בן ישראל 
הרב, הדרשן והמדינאי מנשה בן ישראל כותב בספרו "מקוה ישראל" שעוסק בחקר עשרת השבטים כותב על ביתא ישראל מפי עדויות ששמע מנוסעים מאתיופיה שהגיעו לאירופה, בן-ישראל כותב גם על מקור המנהגים היהודים בנצרות האתיופית וכן כותב על מקום מושבם של ביתא ישראל וכן על מלכם:

 לקריאה נוספת 
 מנחם ולדמן, דעת חכמי ישראל על יהודי אתיופיה, תחומין, כרך ד', (תשמ"ג) 1983
 אהרון זאב אשכלי, יהודי חבש בספרות העברית
 אהרון זאב אשכלי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק, תש"ג 1943
 יצחק בן אברהם עקריש, קול מבשר, ה'ר"נ - ה'ש"ם, 1490–1580 לערך

 קישורים חיצוניים 
 יעקב מלקמו, סולומון מברטו, זיוה מקונן, שושנה סמואל, אורלי אוסדון, רחמים מלקו, מורשת יהדות אתיופיה - קהילת "ביתא ישראל" באתיופיה ובישראל , המינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער במשרד החינוך, 2002
  מנחם ולדמן, דעת חכמי ישראל על יהודי אתיופיה, תחומין
  אברהם בן יצחק אבן מיגאש, כבוד אלקים
  מנשה בן ישראל, מקוה ישראל

 הערות שוליים 

קטגוריה:יחסי ביתא ישראל – יהדות העולם