התנגשות הלוויינים אירידיום 33 וקוסמוס 2251

התנגשות הלוויינים אירידיום 33 וקוסמוס 2251 היא אירוע ההתנגשות החמור ביותר שהתרחש במסלול סביב כדור הארץ, בו היו מעורבים שני לוויינים. ההתנגשות בין הלוויינים התרחשה ב-10 בפברואר 2009, בגובה 776 ק"מ מעל סיביר. זו גם הפעם הראשונה בה שני לוויינים מתנגשים בחלל (בעבר אירעו התנגשויות בין לוויינים לפסולת חלל או שלוויינים נפגעו במכוון על ידי טילים).

הלוויינים המעורבים בהתנגשות
בהתנגשות היו מעורבים שני לוויינים:
אירידיום 33, לוויין אמריקני פעיל, חלק ממערכת לווייני התקשורת "אירידיום"; משקל הלוויין - 560 ק"ג.
קוסמוס 2251, לוויין תקשורת רוסי, שוגר ב-16 ביוני 1993 מקוסמודרום פלסצק והופעל על ידי חיל החלל הרוסי, הקיף את כדור הארץ במסלול קוטבי נמוך מסלול (LEO) בגובה משתנה בין 803 ל-778 ק"מ, חדל לתפקד בשנת 1999; משקל הלוויין: 950 ק"ג.

 תחזיות והתראת התנגשות 
פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה (NORAD), שבתחומי אחריותו מעקב אחרי גופים בחלל, כולל פסולת חלל, לא העביר התרעה לחברת אירידיום על התנגשות אפשרית עם הלוויין קוסמוס 2251.

גם חברת Analytical Graphics (AGI), המפעילה את התוכנה של מיזם סוקרטס (SOCRATES, ר"ת שלSatellite Orbital Conjunction Reports Assessing Threatening Encounters in Space), חזתה שהמרחק הקרוב ביותר בין שני הלוויינים יהיה 584 מטר ולא תתרחש התנגשות.

פסולת חלל שנוצרה

ההתנגשות בין הלוויינים שארעה במהירות גבוהה השמידה את שניהם, ויצרה שני ריכוזים של שברי לוויינים רבים, שנעו במסלולים ההתחלתיים של הלוויינים. עם הזמן, יתרחשו סחיפות במסלול התנועה של השברים והם ינועו בגבהים שונים ובנטיות שונות כלפי קו המשווה, דבר שיציב לוויינים נוספים או את תחנת החלל הבינלאומית בסכנת פגיעה תמידית. פיקוד החלל של ארצות הברית, העוקב אחר לוויינים ושברים שונים בחלל, דיווח מספר שעות לאחר ההתנגשות על למעלה מ-600 שברים גדולים יחסית, אולם מספר השברים שנוצר גדול בהרבה, ודרוש זמן מעקב נוסף על מנת לבחון את מספרם ולהתחקות בדיוק אחר מסלוליהם.

פסולת החלל שנוצרה מהווה איום משמעותי על חקר החלל ובעיקר על הלוויינים בחלל, שכן נשקפת להם סכנה בכל רגע שאחת מהחתיכות תפגע בלוויין, מה שיגרום ללווין לחדול מלהתקיים, ולהצטרף לפסולת בחלל שתמשיך בתהליך זה.

נכון ל-1 באוקטובר 2009, נשרפו באטמוספירה 50 שברים מתוך 1,800 שברים בגודל 10 ס"מ או יותר, שנוצרו בהתנגשות.
נכון לאפריל 2016, נשארו 1141 חלקים במסלול.

ההתנגשות כהדגמה לנשק חלל אמריקני
גנרל רוסי בדימוס טוען כי ההתנגשות בין הלוויינים לא הייתה מקרית, וכי ארצות הברית ביצעה ניסוי מכוון בו שימש הלוויין אירידיום 33 כנשק להשמדת הלווין הרוסי (שתפקד כלוויין צבאי ולא אזרחי ולכן יותר הגיוני כי ארצות הברית תפגע דווקא בו). לטענה זו אין כל סימוכין, ומסיבות רבות היא איננה סבירה.

ראו גם
אפקט קסלר
כוח משיכה (סרט, 2013)
קישורים חיצוניים

הדמיות של אירוע ההתנגשות
משרד תוכנית פסולת חלל של נאס"א
הודעת חברת אירידיום על אובדן הלוויין אירידיום 33 בהתנגשות

 הערות שוליים 

קטגוריה:2009 ברוסיה
קטגוריה:2009 בארצות הברית
קטגוריה:לוויינים אמריקאיים
קטגוריה:לוויינים אזרחיים
קטגוריה:לוויינים סובייטיים
קטגוריה:התנגשויות בין כלי טיס
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-2009
קטגוריה:אסונות בחלל