ג'ורג' מאלורי

ג'ורג' הרברט לי מאלורי (באנגלית: George Herbert Leigh Mallory; 18 ביוני 1886 – 8 או 9 ביוני 1924) היה מטפס הרים בריטי, שהשתתף בשלוש המשלחות הבריטיות הראשונות לאוורסט, בשנות ה-20 המוקדמות של המאה ה-20.

מאלורי ושותפו אנדרו אירווין נעלמו במהלך הטיפוס על ההר מן הצד הצפוני (טיבט) במשלחת של 1924. בשנת 1999 נמצאה גופתו על ההר. שלוש המילים המפורסמות בעולם הטיפוס –  () הן תשובתו של מאלורי לשאלה "למה אתה רוצה לטפס על האוורסט?".

שנותיו המוקדמות
ג'ורג' מאלורי נולד בצ'שייר. אביו היה כומר, היו לו שתי אחיות, ואחיו הצעיר, טרפורד לי מלורי, היה לימים מפקד בכיר בחיל האוויר הבריטי במלחמת העולם השנייה. כבר בילדותו הרבה לטפס על גגות בניינים, גדרות ומרזבים. החל מספטמבר 1900 למד בקולג' וינצ'סטר והצטיין בענפי הספורט השונים, כמו גם בלימודיו. המחנך בווינצ'סטר, שהיה מטפס הרים, קירב את מאלורי לנושא, ובאוגוסט 1904 הוא הצטרף למשלחת טיפוס בהרי האלפים. במסגרת אותה משלחת העפיל, בין היתר, לפסגת המון בלאן. במהלך השנים הבאות מאלורי השתתף בשבע משלחות טיפוס נוספות באלפים.

קיימברידג' וצ'רטרהאוס
החל מאוקטובר 1905 מאלורי, אשר נהנה ממלגה, חבש את ספסל הלימודים בקיימברידג'. במהלך שהותו שם הכיר – ועם חלקם אף התיידד – אינטלקטואלים, רבים מהם חברים בקבוצת בלומסברי: ג'ון מיינארד קיינס, אחיו ג'פרי, ליטון סטרייצ'י, אחיו הפסיכואנליטיקן ג'יימס, דאנקן גרנט, המשורר רופרט ברוק ועוד. ידידות זו לבשה לעיתים צורה של הומוארוטיקה. במהלך לימודיו, בהם בלט גם בענפי ספורט שונים, הצטרף אל האגודה הפביאנית המקומית וכן היה מתומכי התנועה הסופרג'יסטית. לאחר שסיים את לימודיו בהיסטוריה, החל בספטמבר 1910 לעסוק בהוראה, ועד 1914 לימד היסטוריה, מתמטיקה, לטינית וצרפתית בצ'רטרהאוס (Charterhouse) שבסארי. בשנותיו בקיימברידג' ובשנים הבאות הצטרף למשלחות טיפוס באלפים ובאיים הבריטיים. כך למשל, באפריל 1906, מאלורי הצטרף למשלחת שהעפילה על בן נוויס. ב-1907, הצטרף למשלחת שטיפסה בוויילס ועוד.

נישואין ומלחמת העולם הראשונה
מלורי נישא לכריסטיאנה רות טרנר ב-29 ביולי 1914, מספר ימים לפני שבריטניה נכנסה למלחמת העולם הראשונה, ומנישואין אלה נולדו לזוג שתי בנות ובן. מאלורי הצטרף לשורות הצבא הבריטי בדצמבר 1915. לאחר מספר חודשי הכשרה מתאימה, מאלורי שירת לרוב כקצין תותחנים, בעיקר בקרבות החזית המערבית, כולל הקרב על הסום. הוא השתחרר מן הצבא בינואר 1919, ובסוף אותו חודש חזר ללמד בצ'רטרהאוס.
ממוזער|upright=.8|left|כריסטיאנה רות מאלורי (לשעבר טרנר)

האוורסט

בתום המלחמה, אם כי חזר לעבודתו בהוראה, ואף יצא לכמה מסעות טיפוס באלפים ובאיים הבריטיים, מאלורי חש חוסר סיפוק ושאף, בין השאר, להקדיש זמן רב יותר לטיפוס הרים.

במקביל, נוצרו תנאים שאפשרו לבריטים, שהיו באותה העת, מספר שנים לאחר שרוברט פלקון סקוט הפסיד במרוץ אל הקוטב הדרומי, חדורי מוטיבציה, לנסות להעפיל לראשונה על האוורסט. ב-1920 זכתה טיבט בעצמאות, לא מעט בזכות סיוע בריטי, והדלאי למה העניק למטפסים בריטים גישה בלעדית למדרונותיו הצפוניים של ההר. בינואר 1921, הקימו ארבעה נציגים מן המועדון האלפיני (Alpine Club), מועדון הטיפוס הוותיק בעולם, וארבעה נציגים מן החברה הגאוגרפית המלכותית את 'ועד הר האוורסט' (Mount Everst Committee), שייעודו ארגון ומימון משלחת אל ההר. כבר באותו חודש פנה הוועד למאלורי בהצעה, אליה נענה, להצטרף למשלחת שתצא לאוורסט ביוני של אותה שנה, על מנת לסייר בו ולקבוע את הדרך הטובה ביותר להעפיל לפסגתו. בעקבות היענותו, מאלורי התפטר בפברואר 1921 ממשרת ההוראה בצ'רטרהאוס, וב-8 באפריל הפליג מאנגליה.

המשלחת הראשונה
המשלחת הראשונה ערכה במשך קיץ 1921 סקר מקיף של האוורסט, אשר כלל סיור בעבריו המזרחי והצפוני, מיפוי ואיתור הדרכים הטובות ביותר לטיפוס עליו. ואכן, משלחת זו שרטטה את המפות המדויקות הראשונות של אזור ההר. ב-18 באוגוסט, מאלורי וחברים נוספים מן המשלחת גילו דרך אפשרית להגעה לפסגת האוורסט. כחודש אחר כך, בעת ניסיון להתקדם עוד באותה הדרך, נקלעו המטפסים לסופה שמנעה כל אפשרות כזו, והם נאלצו להפסיק.

המשלחת השנייה
כבר בדרכו חזרה לביתו, המתין למאלורי מכתב ובו בקשה, שנענתה בחיוב, כי ייאות להשתתף במשלחת שתצא לאוורסט ב-1922.
בסוף 1921 מאלורי חזר לבריטניה, ובחודשים הבאים כתב והרצה אודות המסע שזה עתה סיים. בנוסף, השתתף בהכנות לקראת צאת המשלחת השנייה שנועדה זו הפעם להיות הראשונה המגיעה לפסגת ההר. אותן הכנות כללו בחינה של ציוד שנועד להיות בעזרם של חברי המשלחת בתנאים ובגבהים שמטפסים טרם התנסו בהם. ב-3 במרץ 1922 מאלורי יצא את אנגליה וב-1 במאי הגיעה המשלחת למחנה הבסיס על האוורסט. ב-20 במאי החלו שמונה מחברי המשלחת, ובהם מאלורי, לטפס מגובה 7,010 מ', והקימו מחנה נוסף בגובה 7,620 מ'. בבוקר יום המחרת המשיכו חברי המשלחת לטפס עד הגיעם לגובה 8,225 מ', מה שהיווה שיא עולמי באותה העת, אלא שקשיי מזג האוויר אילצו אותם לחזור למחנה. ב-27 במאי, זו הפעם ללא מאלורי, עשו כמה מחברי המשלחת ניסיון נוסף להעפיל לפסגה. הם הגיעו לגובה שיא של 8,321 מ', בטרם נאלצו לחזור. ב-7 ביוני נעשה ניסיון שלישי, ובו מאלורי נטל חלק. הניסיון נקטע עקב מפולת שלגים בה נספו שבעה מן הסבלים המקומיים. מאלורי חזר לאנגליה באוגוסט.
המשלחת השלישית
באוקטובר נודע ל'ועד הר האוורסט' כי שלטונות טיבט אישרו למשלחת נוספת לטפס על ההר. כדי לגייס את האמצעים הכספיים לארגון משלחת כזו, שמועדה נקבע לאביב 1924, נערך, בין היתר, מסע הרצאות באיים הבריטיים כאשר מאלורי אחד הדוברים העיקריים. בהמשך, בחודשים הראשונים של 1923, מאלורי ערך מסע הרצאות בצפון אמריקה. כשחזר לבריטניה, עסק זמן מה בהוראת היסטוריה בקורסים למבוגרים.

הטיפוס האחרון 
ב-29 בפברואר 1924, מאלורי ועוד כמה חברים מהמשלחת עזבו את ליברפול בדרכם להודו, אליה הגיעו באמצע מרץ. המשלחת כללה, בין היתר, את אנדרו אירווין, שהיה בן 22, מוכשר מאוד בכל הקשור לטיפול בציוד טכני, אשר השתתף במשלחת לשפיצברגן, אף על פי שלא היה לו ניסיון בטיפוס לגבהים כאלה. במהלך המשלחת שיפר אירווין במידה רבה את מערכות החמצן שהיו למטפסים והפך מומחה לציוד נשימה.

בבוקר ה-6 ביוני יצאו מאלורי ואירווין מן האוכף הצפוני, אוכף בגובה של 7,050 מטרים. הם תכננו לטפס עוד שלושה ימים. מאלורי ואירווין נראו בפעם האחרונה בשעה 12:50, ב-8 ביוני. מנהיג המשלחת, נואל אודל (Noel Odell) ראה אותם כשהעננים התפנו לרגע. הם היו מתחת לאחד הקטעים התלולים שעל הרכס (ה"מדרגות" ) והוא אמר שנראו "מתקדמים במרץ" ("going strongly for the top"). הוא היה בטוח שהם יגיעו אל הפסגה. לאחר זמן קצר חזרו העננים לכסות את ההר ומאלורי ואירווין לא נראו עוד.

אודל חשב שראה את מאלורי בקרבת הפסגה לרגע קצר, אך בשל הערפל לא יכול לדעת אם הוא התקדם אל הפסגה או ממנה. השאלה אם הם הגיעו לפסגה או שנהרגו בדרך אליה הייתה ועודנה תעלומה. רק בשנת 1960 הצליחה משלחת סינית להגיע לפסגה במסלול שעשו מאלורי ואירווין. המדרגה השנייה, מצוק תלול למדי בגובה 8,500 מטרים לערך, מהווה אתגר טיפוס קשה ביותר. ללא הסולם שנמצא שם היום, לא סביר שמאלורי ואירווין הצליחו לטפס קטע של 18 מטרים, בדירוג 6b, בגובה כזה.

 לאחר היעלמותו 
בשנת 1933, תשע שנים לאחר היעלמותם של מאלורי ואירווין, נמצא גרזן הקרח של אירווין בגובה 8,573 מטרים על ידי פרסי ווין-האריס (Percy Wyn-Harris), מטפס הרים בריטי נוסף. כלומר, כ-300 מטרים מתחת לפסגה. בשנת 1975 נראתה גופת מטפס בגובה מתחת לגרזן הקרח, והסברה המקובלת הייתה כי זוהי גופתו של אירווין.

בשנת 1999 יצאה משלחת במטרה לשפוך מעט אור על התעלומה. המשלחת מצאה גופה והתברר שזוהי גופתו של מאלורי. מאלורי נמצא עם רגל שבורה, פגיעות בגולגולת, וידיים פרושות לרווחה, כאילו ניסה לבלום נפילה.

בשנת 2009 פרסם הסופר האנגלי ג'פרי ארצ'ר ביוגרפיה של מאלורי בשם "שבילי התהילה". בביוגרפיה זו העלה ארצ'ר את האפשרות שמאלורי ואירווין אכן הגיעו אל פסגת האוורסט ביום בו מצאו את מותם ואילו המוות נגרם בשל תאונה שהתרחשה בדרכם מטה, אל המחנה הסמוך בו המתין להם אודל. לדברי ארצ'ר, הבטיח מאלורי במכתבו האחרון לאשתו רות, כי לכשיגיע אל פסגת האוורסט, יניח עליה את תמונתה, שהייתה שמורה עמו תמיד בארנקו. ב-1999, כשהתגלתה גופתו של מאלורי, מצא עליה המטפס הגרמני קונרד אנקר את הארנק, אך תמונת רות לא הייתה בו. יש הסבורים כי הדבר מעיד על כך שמאלורי אכן הגיע אל הפסגה טרם מצא את מותו.

ב-14 במאי 1995 הניח נכדו של מאלורי, ג'ורג' לי מאלורי השני, על פסגת הר אוורסט, תצלום מצופה ניילון של סבו וסבתו. במילותיו שלו, הוא השלים בכך עניין משפחתי קטן, לא סגור.ממוזער|ג'ורג' מאלורי, בערך ב-1916.

 אזכורים בתרבות 
בהשראת דמותו של מאלורי, נבנתה דמותו של קית' מאלורי, מפקדה של היחידה המיוחדת בתותחי נברון מאת אליסטר מקלין, הספר והסרט. לג'ורג' מאלורי היה קשר משפחתי למלחמת העולם השנייה, המהווה את הרקע לאותו ספר: אחיו, הגנרל סר טרפורד לי מלורי, שהיה אחד מבכירי טייסיה של בריטניה, נהרג בנובמבר 1944 כשמטוסו התרסק בהרי האלפים, כשהיה בדרכו לקחת על עצמו את הפיקוד על פעולות חיילות האוויר של בעלות הברית באוקיינוס השקט.

בשיר הקיץ האחרון, ניכרת באחת השורות השפעת אמירתו המפורסמת של מאלורי:
"אני רוצה לטפס על ההרים כי הם שם/ולבקר במדינות מעבר לים".

 לקריאה נוספת 
 ג'פרי ארצ'ר, שבילי התהילה, תרגום: בועז וייס, מודן הוצאה לאור, 2010

קישורים חיצוניים

 ג'ורג' מאלורי, באנציקלופדיית הטיפוס
  פרק 265: מי באמת כבש את פסגת האוורסט? על המסתורין של מלאורי וארווין בפודקאסט עושים היסטוריה בהגשת רן לוי





קטגוריה:מטפסי הרים
קטגוריה:אישים שנעלמו ואותרו
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1886
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1924