ציקלותימיה

ציקלותימיה היא הפרעה נפשית השייכת לקבוצת הפרעות מצב הרוח בעלות מאפיין דו־קוטבי. ההפרעה קרובה מבחינות רבות להפרעה דו-קוטבית, אך חמורה פחות ממנה. השם ציקלותמיה נובע מהאופי המחזורי של הגלים בהם יש תסמינים קליניים פעילים (עם תסמינים דיכאוניים או היפומאניים).

 אבחנה 
לפי DSM 5, אבני הבוחן לאבחנה של ציקלותימיה הן:
 במשך שנתיים (שנה בילדים ומתבגרים) יש תקופות שבהן מתקיים מספר רב של גלים היפומאניים, שאינם עונים על הקריטריונים של גלי היפומאניה מלאים. ותקופות של מספר רב של גלי דיכאון שאינם עונים על הקריטריון של דיכאון מז'ורי.
 במשך שנתיים (שנה בילדים ומתבגרים) לפחות במחצית הזמן קיימים גלים היפומאניים וגלי דיכאון, התקופות לא נמשכות יותר מחודשיים רצופים.
 התסמינים של דיכאון מז'ורי או אפיזודות של מאניה והיפומאניה לא מתמלאים אף פעם.
 התסמינים לקריטריון א לא עונים להפרעה סכיזואפקטיבית, סכיזופרניה, הפרעה סכיזופרנופורמית, הפרעה דלוזיונלית או הפרעות פסיכוטיות אחרות.
 התסמינים לא מיוחסים להשפעת גורמים פיזיולוגיים כמו סמים, תרופות או מחלה גופנית.
 התסמינים גורמים לסבל ניכר, לנכות חברתית ותעסוקתית או לנכות בכל שטח תפקוד חשוב אחר.

 מאפיינים קליניים 
ההפרעה זו מתאפיינת בגלים מתונים של היפומאניה וגלים דיכאוניים שאינם עונים להגדרה הקלינית של דיכאון מז'ורי. בין גלי הדיכאון וההיפומאניה האדם שב למצב תפקוד רגיל, בדרך כלל למשך מספר חודשים רצופים. עם זאת ישנם מקרים שבהם יש גלי היפומאניה וגלים דיכאוניים ללא הפסקות או עם הפסקות קצרות מאוד שלא מאפשרות זמן רב לחזרה לתפקוד. ההפרעה נחשבת לאגוסינטונית, כלומר האדם רואה את ההפרעה יותר כמאפיין אישיות ופחות כמשהו חיצוני.

 מהלך ההפרעה 
הפרעה מתפתחת בדרך כלל בשנות הבגרות הראשונות. בילדים הגיל הממוצע להתחילה הוא 6.5. עם זאת ההפרעה יכולה להופיע גם בגילאים מבוגרים יותר. גורמי דחק פסיכו-חברתיים עשויים להוות 'טריגר'. ככלל ההפרעה גורמת לפגיעה בינונית בתפקוד. ייתכנו מקרים, כאשר המרווח בין הגלים הדיכאוניים או ההיפומאניים הוא קטן מדי, וכן כאשר האדם נוטה להתנסות בסמים או אלכוהול (במה שמכונה טיפול תרופתי עצמי).

 גורמי סיכון 
קיים דיווח על דפוסים של תנודות במצב הרוח (בין רגזנות, זעם ועוינות) לבין תלות, עייפות, חולשה ותסמינים פוביים, המופיעים אצל מי שמאובחנים עם הפרעת אישיות נרקיסיסטית, הפרעת אישיות גבולית, והפרעת אישיות היסטריונית. ייתכן שיש בכך כדי לבטא השפעה של גורמים גנטיים האופייניים להפרעה דו־קוטבית. קיימת סברה לפיה אלו תסמינים המבשרים את התפתחות הפרעה דו־קוטבית מלאה שתתרחש בעתיד. גורם סיכון נוסף הוא שימוש בסמים ואלכוהול, לעיתים מתוך ניסיון להקהות את התסמינים הדיכאוניים.

 שכיחות לאפידמיולוגיה 
השכיחות לאורך החיים בקרב כלל האוכלוסייה נעה בין 1% ל 0.4%. אין הבדל בין המגדרים מבחינת שיעורי האבחנה. עם זאת נשים פונות יותר לטיפול. קיום של הפרעת מצב רוח, חד־קוטבית (דיסתימיה או דיכאון מז'ורי) או הפרעה דו־קוטבית (סוג 1 או 2) אצל קרובים מקרבה ראשונה מהווה גורם סיכון להתפתחות ההפרעה. ההפרעה שכיחה יותר בקרב אנשים שלהם קרוב משפחה מקרבה ראשונה המאובחן עם הפרעה דו־קוטבית מסוג 1, מאשר בכלל האוכלוסייה.

 אבחנה מבדלת 
 מצב רפואי (דוגמה היפר-תירואידיזם עלול לגרום לתסמינים היפומאניים, בעוד שהיפותירואידיזם עלול לגרום לתסמיני דיכאון).
 מצב שמקורו בתרופות או סמים: סמים מסוימים עלולים לגרום לירידה במצב הרוח ואילו סמים אחרים כמו מתאמפיתמינים יכולים לגרום למצב דמוי מאניה.
 הפרעה דו־קוטבית עם מאפיין של Rapid Cycling - במקרה כזה הגלים המאניים / היפומאניים והדיכאוניים יענו על הקריטריונים של הפרעה דו־קוטבית מבחינת משך ועוצמה.
 הפרעת אישיות גבולית - הפרעת אישיות גבולית וציקלותימיה עשויות להופיע יחד כקומורבידיות. גם בהפרעת אישיות גבולית כמו בציקלותימיה ייתכנו שינויים מהירים במצב הרוח, אך התמונה הקלינית בהפרעה זו שונה מאשר בציקלותמיה.

 מחקר 
הספרות המחקרית הספציפית על הפרעה זו היא מעטה מאוד ורובה אינה ספציפית דווקא להפרעה זו. ישנם הרבה תיאורי מקרה ומעט מאוד מחקר, הנוגע לטיפול הפסיכותרפי והטיפול התרופתי.

 טיפול 
ישנה חשיבות רבה להתחלה בטיפול מוקדם ככל האפשר, בעיקר אם ההפרעה התפתחה בילדות או בנעורים.

טיפול תרופתי: יכול לכלול מייצבי מצב רוח. אין די עדות להצלחה בשימוש בנוגדי דיכאון.

פסיכותרפיה: ישנה עדות להצלחה בטיפול קוגניטיבי התנהגותי. כמו כן יש עדות להצלחה בשימוש בפסיכו-חינוך . כמו כן יש עדות להצלחה בטיפול בWBT ((WellBeing Therapy

ראו גם
דיסתימיה
היפומאניה
מאניה
הפרעה דו־קוטבית

קישורים חיצוניים
 ציקלותימיה, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
 פרופ' אברהם ויצמן, ד"ר מיכאל פוירובסקי וד"ר ורד טל, מניה-דפרסיה  (על הציקלותימיה - בעמ' 10)

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הפרעות אפקטיביות
קטגוריה:הפרעות נפשיות והתנהגותיות