ויזתא

ויזתא הוא הבן האחרון ברשימת עשרת בני המן. 
ביוגרפיה
ממוזער|שער עיתון פורימי, ריגא תר"ף בערך
ב ויזתא הבן האחרון ברשימת עשרת בני המן שנהרגו בי"ג באדר ונתלו למחרתו בי"ד אדר. לפי תרגום ראשון ויזתא נתלה בראש העץ ולפי תרגום שני ויזתא נתלה בתחתית העץ.

לפי חז"ל היו להמן בנים נוספים וייתכן גם צעירים יותר. אך ההנחה הפשוטה בפי רבים היא שויזתא הוא צעיר בניו. למרות שאין הוכחה לכך בפסוקים.

הרב יעקב מדן טען שבניגוד לתפיסה הרווחת שויזתא היה ילד במותו, סביר יותר להניח שהיה אדם בוגר, זאת בשל ההנחה שאדם כמו אביו – המן, לא התמנה בגיל צעיר לתפקיד בכיר. לדבריו, סביר גם שמילא תפקיד בבית אביו. בכך הסביר למה ויזתא נהרג. רש"י כתב סיבה נוספת להריגתו: לדבריו העשרה שנהרגו ונתלו מתוך בני המן הם אותם אלו שכתבו דברי שטנה על היהודים ועל ירושלים, כפי שכתוב ב. הרוקח למד מהסמכת הרג 500 האיש להרג עשרת בני המן, שבני המן היו שרי חמישים.

אגדה עממית גורסת שויזתא בנה ארמון וגשר בעיר ג'יזרה. יחיאל פישל קסטלמאן שליח צפת כתב (תרי"ט בערך) כי יהודי המקום אומרים ש"קבלה בידם שזה הפלטין והגשר בנה אותה עדיין וויזתא בן המן, כי היה מלך בעת ההיא בעיר הזאת". דוד דבית הלל באותה תקופה מספר גם הוא על אגדה דומה.
אטימולוגיה
הוצעו מספר אפשרויות לפירוש שמו. יש הסוברים ששמו הוא Vahyaz-data שפירושו מתנת הטוב, ואף נמצאה כתובת עתיקה עם שם זה. לעומת זאת, יש הסוברים שפירוש שמו הוא "בן הזקונים". המקור לטענה זאת מובא מכך שבהודית Vayo-Zata פירושו בן זקונים. עוד מה שמחזק טענה זאת זה שויזתא נכתב אחרון בבניו של המן.
בתרבות
ויזתא זכה ליחס מיוחד מהמון העם ושמו התקבע בסלנג היהודי ככינוי גנאי לשוטה וטיפש. כך במילון אבן-שושן נכתב: "ויזתא - כינוי עממי לטיפש ולשוטה" בעקבותיו נכתב כך במילונים נוספים. במילונים מודרניים המונח אינו מופיע מפני שהסלנג לא מקובל בעברית החדשה.

משמו נוצרו גם מספר ביטויים דוגמת:" ויזתא", " דלפון ,  ויזתא א חכם".

את תפוצת הביטוי ניתן למצוא רבות בעיתונות העבר כך גם במסכת פורים מאת צבי הירש זומרהויזן נכתב "הא הוי ויזתא, וקיימא לן, דשוטה גדול היה" קיימות גם גרסאות פרודיות נוספות של דיון תלמודי הטוענות לטיפשותו של ויזתא.

האזכור הראשון לדימוי הוא ב-1845. אבן שושן מציין שמקור הדימוי של ויזתא כשוטה מקורו ב"אגדה". רפאל ויס העיר שלא נמצא כן באגדה כלל.

יעקב ישראל סטל שיער שמקור הדימוי נובע מדברי האבן עזרא הטוען שויזתא היה גבוה באופן חריג. ובהסתמך על אמרה עממית הגורסת "כל ארוך שוטה". אסמכתא לדבריו היא כינוי נוסף לשוטה - "ויזתא ארוך".

בתרבות הספרדית-מזרחית ויזתא הוא כינוי לאדם גבוה ורזה. סטל טען שהדימוי נוצר מהאות ו של המילה ויזתא הנכתבת על פי ההלכה גבוהה.ממוזער|עשרת בני המן במגילת אסתר, ניתן לראות את הו' הארוכה שבשם ויזתאויזתא מופיע גם כשמות של ספרים ופרודיות לפורים, ובמספר שירים עממיים.

בהלכות המגילה
ב נאמר: " אָמַר רַבִּי יוֹחָנָן: וָיו דְּ"ַויְזָתָא" צָרִיךְ לְמִימְתְּחַהּ בִּזְקִיפָא כְּמוּרְדְּיָא דְלִבְרוּת. מַאי טַעְמָא — כּוּלְּהוּ בְּחַד זְקִיפָא אִזְדְּקִיפוּ". כלומר, צריך לכתוב במגילה את האות ו במילה ויזתא בכתב גדול – זקוף כמו משוט של ספינה. רבי יוחנן מנמק שעושים את זה כדי להגיד שכולם נתלו בטור אחד מעל השני.

ניתנו גם נימוקים דרשניים לאירוך של הו' דווקא בשמו של ויזתא. האבן עזרא כתב שבא לרמז שויזתא היה בן שש או שהיה גבוה יותר מאחיו. רמ"ד ואלי כתב שהיה רשע יותר משאר אחיו.
לקריאה נוספת

הערות שוליים

קטגוריה:המן
קטגוריה:אישים במגילת אסתר
קטגוריה:עמלק
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס