ברוך מרזל

ברוך מאיר מרזל (נולד בט"ו בניסן ה'תשי"ט, 23 באפריל 1959) הוא פעיל ימין רדיקלי ישראלי. היה מזכיר סיעת "כך" בכנסת, יו"ר התנועה לאחר הירצחו של מאיר כהנא ואחד ממנהיגי ארגון הטרור היהודי "הוועד לביטחון בכבישים", המסונף לתנועת כך.

מרזל נעצר פעמים רבות בידי המשטרה והורשע בפלילים. מרזל היה פעיל בהקמת מספר התנחלויות, בהן עפרה, מצפה יריחו, קדומים, עצמונה, חצר אדר ובהקמת התנחלות בעיר שכם. עמד בראש מפלגת חזית יהודית לאומית. בבחירות לכנסת השמונה עשרה מוקם במקום השלישי ברשימת "עוצמה לישראל" ובבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום הרביעי במפלגת יחד. בשתי הפעמים לא נבחר לכנסת.

ביוגרפיה
מרזל נולד בבוסטון שבארצות הברית לשלמה מרזל ועלה לישראל עם משפחתו כתינוק. בגיל 20, לאחר סיום לימודיו בישיבת הסדר בימית, התגייס לצה"ל. במלחמת לבנון נלחם בגזרה המרכזית בחיל השריון והשתתף בקרבות בקרבת כביש ביירות-דמשק. במהלך שירותו הצבאי, שירת תחת פיקודו של העיתונאי בן כספית. בסיום שירותו הצבאי נשלח על ידי הצבא לארצות הברית כשליח הסברה וגיוס עולים ומתנדבים, במסגרת פרויקט 'שר-אל'.

 פעילות פוליטית 

מצעירותו היה מרזל פעיל שטח של "כך", תנועתו של הרב מאיר כהנא. כילד השתתף בפעילות התנועה, ולדבריו כהנא השתתף בחגיגת בר המצווה שלו. מרזל שימש דובר התנועה במשך קרוב לעשר שנים. כאשר נבחר כהנא בבחירות לכנסת האחת עשרה (1984), מונה מרזל למזכיר הסיעה בכנסת. בבחירות לכנסת השתים עשרה בשנת (1988) נאסר על "כך" להתמודד בנימוק שמצעה גזעני.

לאחר רצח כהנא ב־1990 התפצלה "כך" לשתי תנועות: "כהנא חי" בראשות בנימין זאב כהנא (בנו של מאיר כהנא) ו"כך", בראשות מרזל. כיו"ר התנועה ניסה לרוץ לכנסת, אך הרשימה נפסלה שוב על ידי ועדת הבחירות המרכזית ולא הורשתה להתמודד. מרזל השתייך למנהיגות התנועה עד שהתנועה הוכרזה כארגון טרור בשנת 1994 לאחר טבח מערת המכפלה.

בבחירות לכנסת השש עשרה חבר למיכאל קליינר כמספר 2 ברשימת "חירות - התנועה הלאומית". מספר גורמים ערערו על זכותו להתמודד לכנסת, עקב עברו כפעיל "כך", אך הערעור נדחה על ידי בית המשפט העליון. המפלגה קיבלה כ־36,000 קולות, כ־11 אלף קולות פחות מהנדרש על-פי אחוז החסימה, ולא נכנסה לכנסת. בשנת 2004 ייסד את מפלגת חזית יהודית לאומית (המוכרת מאז 2015 בשם עוצמה יהודית), והוא עמד בראשה בבחירות לכנסת השבע עשרה, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.

מודעת תמיכה במרזל וחזית יהודית לאומית לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה|שמאל|ממוזער
במסגרת מערכת הבחירות לכנסת ה-17 ובמחאה על אירועי עמונה, הכריז מרזל כי יבקר בסכנין במטרה "לבחון את הבניה הערבית הבלתי חוקית במקום". שיירתו של מרזל נבלמה על ידי משטרת ישראל במבואות העיר, והאירוע זכה להד תקשורתי.

מרזל עצמו לא התמודד בבחירות לכנסת ה-18, אך מפלגתו חברה למפלגת ארץ ישראל שלנו שהתמודדה במסגרת האיחוד הלאומי, והכניסה לכנסת את מיכאל בן ארי.

250px|ממוזער|שמאל|ברוך מרזל בכרזה בבחירות 2015
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הוצב כמקום השלישי ברשימת עוצמה לישראל - רשימה משותפת למפלגת התקווה וחזית יהודית לאומית. גם בבחירות הללו המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.

ביוני 2024 פורסם כי אשתו של מרזל ופורשים נוספים ממפלגת עוצמה יהודית מקימים מפלגה חדשה.

 פסילה מהתמודדות בבחירות לכנסת 
לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הוצב מרזל כנציג עוצמה יהודית ברשימת יחד, לאחר שהרב מאיר מאזוז, מנהיגה הרוחני של המפלגה, לא אשר את מועמדותו של מיכאל בן ארי בטענה כי הוא נוהג לעלות להר הבית. ועדת הבחירות המרכזית פסלה את מועמדותו, אולם בית המשפט העליון דחה את ההחלטה. גם בפעם הזו לא נבחר, מכיוון שהמפלגה לא עברה את אחוז החסימה.

לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הוצב מרזל כנציג עוצמה יהודית ברשימת איחוד מפלגות הימין. מספר עתירות מטעם המרכז הרפורמי לדת ומדינה ומפלגות שמאל לפי סעיף 7א לחוק יסוד: הכנסת הוגשו לוועדת הבחירות המרכזית בנימוק שהתבטא בגזענות. היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט כתב חוות דעתו שלפיה יש לפסול את מרזל. בתום דיון סוער דחתה הוועדה את הבקשה. לאחר הדחייה הגיש המרכז הרפורמי לדת ומדינה ערעור לבית המשפט העליון ובו הציג מאות מסמכים, הקלטות, סרטונים ומאמרים של מרזל. בית המשפט העליון החליט לפסול את מועמדותו, בפסק הדין כתבה הנשיאה חיות כי: ״מרזל משוכנע כי כל הערבים, ללא הבחנה, הם 'אויבים'. אחת האמירות המובהקות ביותר, מבין האמירות שצוטטו לעיל, המבטאות את עמדתו זו היא האמירה לפיה 'אני לא מהגזעניים שעושה הבדל בין ערבי כזה לכזה, ערבים זה ערבים'.״

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצב במקום השני ברשימת "עוצמה יהודית", אך מועמדותו נפסלה בשנית בבית המשפט העליון בגין הסתה לגזענות.

 עמדותיו 
בשנת 2000, מרזל ארגן מסיבת פורים בקברו של ברוך גולדשטיין, שרצח 29 מתפללים מוסלמים ופצע כ-125 במעשה טרור יהודי הידוע כטבח מערת המכפלה.

לעיתים קרובות הוא מבקר חברי כנסת, שרים, גופי שלטון ושופטים באופן חריף. במסגרת זו אף קיים הפגנות רבות נגד חברי הכנסת של מפלגות הימין - האיחוד הלאומי והמפד"ל, ששיאן היה בימי המאבק בתוכנית ההתנתקות. כמו כן הוא הגיש, ביחד עם איתמר בן-גביר, מספר עתירות לבג"ץ. בשנת 2008 עתרו לבג"ץ בדרישה שיורה למשטרה לאפשר לו לקיים צעדה בעיר אום אל-פחם, כפי שמתקיים מצעד הגאווה בירושלים וכפי שאנשי שמאל מפגינים בחברון. בעקבות פסיקת בג"ץ התקיימו צעדות של אנשי ימין בפאתי העיר בשנים 2009 ו-2010. הצעדות לוו בעימותים בין תושבי העיר ובין המשטרה.

ברוך מרזל נתפס כדמות מרכזית בארגון "להב"ה – למניעת התבוללות בארץ הקודש", הפועל נגד נישואי תערובת. במהלך השנים, שלח מרזל מכתבים לנשים יהודיות שעמדו להתחתן עם לא-יהודים, ביניהן לינור אברג'יל ובר רפאלי, והפציר בהן שלא להתחתן איתם. במכתב ללינור אברג'יל, מרזל טען כי הוא "מטפל במשך עשרות שנים ביהודיות שהתחתנו עם גויים".

כמחאה נגד מצעד הגאווה בירושלים בשנת 2012, מרזל הביא לכיכר השבת שלושה חמורים, עליהם נכתב "גם אני גאה" ו"אני חמור גאה".

באוגוסט 2021 הורחק לצמיתות מהרשת החברתית "פייסבוק" לאחר שהוגדר כ"מסוכן" בעקבות תמיכתו בתנועות "כך" ו"כהנא חי" שנחשבות לארגוני טרור בישראל וארצות הברית.

בערב חג החנוכה ה'תשפ"ד (7 בדצמבר 2023) ארגן מרזל תהלוכת מחאה בירושלים תחת השם "צעדת המכבים", בה קרא לשינוי הסטטוס קוו בהר הבית. התהלוכה קיבלה אישור ממשטרת ישראל, תחת מגבלות, למרות עיסוקה בזירת יהודה ושומרון במלחמת חרבות ברזל באותה עת. בשלב ההתכנסות בכיכר צה"ל לקראת התהלוכה הפרו המשתתפים את התנאים שהוצבו, ועקב כך החליטה המשטרה שלא לאפשר את המשך התהלוכה, למניעת חיכוך ושמירת הסדר הציבורי במקום.

 מעצרים, משפטים ועתירות
הרשעתו הראשונה של מרזל הייתה בגיל 17 ומאז הורשע מספר פעמים. במאי 1988 נידון למאסר בן שלושה חודשים שנועד לרצות בשירות לציבור על תקיפת צוות טלוויזיה בחלחול. ביולי 1988 נפסקו עליו חצי שנה נוספת בעבודות לציבור. בשנת 1990 נעצר עם טירן פולק ונועם פדרמן בחשד של איומים על מעסיקי ערבים, אך שוחרר על ידי בית המשפט. ב-1992 היה בין מארגני המהומות בבת ים לאחר רצח הלנה ראפ ועל כך נידון ל-8 חודשי מאסר על תנאי. באותה שנה קרא בבית משפט לפייסל חוסייני רוצח ועל כך נידון לעונש מאסר בעבירת בזיון בית המשפט, אך בעקבות ערעור לבית המשפט העליון הומר לשלושה חודשי עבודות שירות.

ב-1994 הוחזק במעצר מנהלי במשך כמה חודשים לאחר טבח מערת המכפלה שביצע ברוך גולדשטיין. לאחר ששוחרר היה נתון במעצר בית מנהלי במשך שלושה חודשים.

ב-23 במרץ 2000 נעצר מרזל, יחד עם נועם פדרמן, טירן פולק, יהודה עציון וברוך בן יוסף, כאשר ביקשו למחות על פגישת האפיפיור יוחנן פאולוס השני עם הרבנים הראשיים לישראל בהיכל שלמה במסגרת ביקורו בישראל. הם הועמדו לדין ונמצאו זכאים, ואף נפסקו להם פיצויים על הפגיעה בחירותם.

ב-2003 הורשע בתקיפת שוטר בעת פינוי בחוות גלעד ונידון לחודשיים וחצי עבודות שירות ולקנס על סך 5,000 ש"ח.

בשנים 2006–2008 עתר לבג"ץ, עם איתמר בן-גביר, בבקשה לבטל את ההיתר לערוך את מצעד הגאווה בירושלים. העתירות נדחו.

במאי 2023 הורשע מרזל בהשתתפות בתגרה ונגזרו עליו שבוע מאסר על תנאי.

ביולי 2024 הטיל האיחוד האירופי סנקציות על מרזל ומתנחלים אחרים בשל "הפרות חמורות ושיטתיות של זכויות אדם נגד פלסטינים בגדה המערבית" מרזל נכלל ברשימה בטענה שקרא בגלוי לטיהור אתני של פלסטינים.

בנובמבר 2025 הטילה גם סינגפור סנקציות על מרזל, בשל "מעורבותו במעשי אלימות נגד פלסטינים בגדה המערבית".

חיים אישיים
נשוי לשרה (אחותו של מנחם נויברגר ממורשעי המחתרת היהודית), ולהם תשעה ילדים. הוא מתגורר עם משפחתו בשכונת אדמות ישי בתל רומיידה שבחברון.שמאל|ממוזער|260px|איתמר בן גביר וברוך מרזל בהפגנה נגד הפסקת האש במבצע צוק איתן. ירושלים, 15 ביולי 2014

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אישי ציבור ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:היישוב היהודי בחברון: אישים
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בישראל
קטגוריה:מורשעים בפגיעה בעובד ציבור בישראל
קטגוריה:עצירים מנהליים בישראל
קטגוריה:ראשי מפלגת עוצמה יהודית
קטגוריה:פעילי ימין רדיקלי ישראלים
קטגוריה:פוליטיקאים שנפסלו מהתמודדות לכנסת
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:פעילי כך
קטגוריה:טרוריסטים יהודים
קטגוריה:טרוריסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959