יריב לוין

יריב גדעון לוין (נולד ב־22 ביוני 1969, ז' בתמוז ה'תשכ"ט) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כסגן ראש ממשלת ישראל וכשר המשפטים, כשר לשירותי דת, כשר העבודה וכשר ירושלים ומסורת ישראל וחבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד. בעבר שימש כיו"ר הכנסת, שר התיירות, השר לביטחון פנים, יו"ר הקואליציה, יו"ר ועדת החוץ והביטחון ויו"ר ועדת הכנסת. לוין הוא עורך דין במקצועו.

ביוגרפיה
לוין נולד בשכונת קטמון בירושלים ב־1969. אימו גאיל (לבית קפלן) הייתה מנהלת מחלקת אסיה ואפריקה בספרייה הלאומית, חברה בתנועת החרות, בתם של מיכאל וקייטי קפלן, שהיו חברי האצ"ל, ודודה אליהו לנקין היה ממפקדי הארגון. אביו, אריה לוין, היה פרופסור באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל לבלשנות. סנדקו היה השר מנחם בגין, לימים ראש ממשלת ישראל. לוין סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר בויאר בירושלים.

בצה"ל שירת ביחידה 8200 שבחיל המודיעין, עסק בתרגום מערבית ולאחר מכן היה מפקד מגמה באולפן לתרגום ערבית. ב־1995 חיבר מילון למונחים כלכליים עברי־ערבי־אנגלי, ערבי־עברי־אנגלי, אנגלי־ערבי־עברי, אשר יצא לאור בהוצאת קסת. מהדורה שנייה יצאה בהוצאת מינרוה בשנת 2010. המילון זכה בפרס "מילה בסלע" של חיל המודיעין לעבודות בתחום התרגום.

לוין הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ועסק כעורך דין בתחום המסחרי־אזרחי.

ראשית פעילותו הציבורית
פעילותו הציבורית של לוין החלה בתא הסטודנטים של הליכוד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם שימש דובר ולאחר מכן סגן יו"ר התא. בשנת 1997 עמד בראש צוות ההקמה של סניף הליכוד בעיר מודיעין, ובשנת 2003 נבחר לתפקיד יו"ר הסניף. לוין שימש ראש מטה יום הבחירות של חיים ביבס בבחירות לעיריית מודיעין ב־2003. היה נציג מתנגדי תוכנית ההתנתקות בוועדת הפיקוח על משאל המתפקדים שנערך בקרב חברי הליכוד, ומהפעילים הבולטים במאבק הפנימי שהתחולל בליכוד סביב תוכנית ההתנתקות, וייצג את חברי הכנסת שהתנגדו להתנתקות בהליכים משפטיים שונים.

בשנת 2006 מונה על ידי יו"ר הליכוד בנימין נתניהו לעמוד בראש המטה לביקורת השלטון שהוקם בליכוד, על מנת לרכז פעילות אופוזיציונית של התנועה מול ממשלת אולמרט. במסגרת פעילות זו עתר לוין לבג"ץ נגד ראש הממשלה, בדרישה למנות שר רווחה לאחר תקופה ארוכה בה לא אויש התפקיד, בטענת חוסר סבירות. כמו כן, היה חבר בפורום משפטי למען ארץ ישראל.

פעילותו בלשכת עורכי הדין
לצד פעילותו הציבורית במסגרת הליכוד, לוין היה שותף להקמתה של סיעת מח"ץ – משפטנים חדשים צעירים, אשר התמודדה לראשונה בבחירות למוסדות לשכת עורכי הדין בשנת 1999. לוין, שהוצב בראש רשימת הסיעה, נבחר כחבר המועצה הארצית של הלשכה וכחבר ועד מחוז ירושלים מטעמה. בבחירות שהתקיימו בקרב חברי המועצה הארצית, נבחר לוין לתפקיד סגן ראש הלשכה. בנוסף, עמד לוין בראש ועדת עורכי הדין השכירים של הלשכה. בבחירות שנערכו למוסדות הלשכה בשנת 2003 הגדילה סיעת מח"ץ את כוחה, ובעקבות זאת כיהן לוין בשנים 2003–2005 בתפקיד ממלא מקום ראש הלשכה. במסגרת פעילותו בלשכה היה שותף לפרויקט הסיוע המשפטי שלה, "שכר מצווה", וכן הוביל שורה של רפורמות בכללי האתיקה של עורכי הדין. לוין היה מיוזמי משוב השופטים, במסגרתו נבחנה התנהלות השופטים באולמות המשפט. תוצאות המשוב פורסמו על ידי לשכת עורכי הדין. כמו כן, בסוף כהונתו של אהרן ברק כנשיא בית המשפט העליון, סיכל לוין מסורת ארוכת שנים שבמסגרתה הלשכה מוציאה לאור ספר מיוחד לכבוד הנשיא היוצא. הייתה זאת הפעם הראשונה בה בוטל מנהג זה. בנוסף, בטרם נבחר לראשונה לכנסת היה לוין חבר בעמותת הפורום המשפטי למען ישראל.

בתקופה זו, קיים לוין קשרים עם הקבלן דוד אפל. המשטרה האזינה, בעקבות צו משפטי, לקווי טלפון בביתו של אפל, ובבקשות המשטרה נטען כי לוין הבטיח לקדם את מועמדיו של אפל בוועדה לבחירת דיינים. לוין עצמו כלל לא נחקר בעניין.

ראשית הקריירה הפוליטית (2006–2015)
לוין התמודד בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לכנסת השבע עשרה, הוצב במקום ה-43 ולא נבחר לכנסת. בבחירות לכנסת השמונה עשרה נבחר כנציג מחוז השפלה, הוצב במקום ה-21 ונבחר לכנסת. הוא כיהן כיו"ר ועדת הכנסת בו הוביל גיבוש של תקנון חדש לכנסת. בנוסף, כיהן כנציג הכנסת בוועדה לאיתור מועמדים למשרת היועץ המשפטי לממשלה, ויזם יחד עם ח"כ משה גפני את ביטול נציב הדורות הבאים. ארגון הגג הסביבתי "חיים וסביבה" וכן התאחדות הסטודנטים נאבקו נגד הצעת החוק, אולם הליך החקיקה הושלם בדצמבר 2010, ומרבית סמכויותיו הועברו למרכז המחקר והמידע של הכנסת. בנוסף, עמד בראש הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת החוקה, חוק ומשפט, שאישרה את חוק יסוד: משאל עם בנובמבר 2010. ביולי 2011 מונה ליו"ר קבוצת הידידות הפרלמנטרית עם סיירה לאון, במהלך כהונתו בכנסת השתתף בהגשת 129 הצעות חוק, מתוכן 40 אושרו.

בבחירות המקדימות לכנסת התשע עשרה הגיע למקום ה-9, הוצב במקום ה-17 ברשימת הליכוד – ישראל ביתנו ונבחר לכנסת. כיהן כיושב ראש הקואליציה, יו"ר סיעת הליכוד – ישראל ביתנו, נציג בוועדה למינוי היועץ המשפטי לממשלה, יו"ר השדולה למען ארץ ישראל (יחד עם ח"כ אורית סטרוק). בינואר 2014 מונה ליו"ר קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל־פנמה. במאי 2014 מונה ליו"ר ועדת הכנסת, כחלק מהסכם רוטציה בינו לבין ח"כ זאב אלקין. במקביל, מונה ליושב ראש הוועדה לתקציב הביטחון. בנובמבר 2014 החליף אותו ח"כ אלקין כיושב ראש הקואליציה. בדצמבר אותה שנה התחלפו השניים בתפקידיהם בוועדות, ולוין היה ליושב ראש ועדת החוץ והביטחון. בכנסת זו אושרו 38 חוקים שהיה בין יוזמיהם, ביניהם חוק יסוד: משאל עם וחוק יסוד: נשיא המדינה (תיקון – איסור שחרור רוצחים). בנוסף יזם יחד עם ח"כ איילת שקד את הצעת חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי, שהובילה לפולמוס בקואליציה, מנעה את הצגתה להצבעה בכנסת, והיה בין הסיבות להקדמת הבחירות לכנסת העשרים.

בבחירות המקדימות שהתקיימו לרשימת הליכוד לכנסת העשרים נבחר לוין במקום ה־9, ודורג במקום ה־10 ברשימת המפלגה. לאחר שנבחר שוב לכנסת, לוין שימש כחבר בצוות המשא ומתן הקואליציוני של הליכוד, וכן כיו"ר ועדת החוץ והביטחון הזמנית של הכנסת.

שר בממשלת ישראל (2015–2020)
ב־14 במאי 2015 מונה לוין בממשלת ישראל ה־34 לשר התיירות, לשר המקשר בין הממשלה לכנסת ולנציג ראש הממשלה בוועדת השרים לענייני חקיקה. בנוסף, שימש זמנית כשר לביטחון פנים עד למינויו של גלעד ארדן ב־25 במאי. כשר התיירות, גיבש תוכנית לפיתוח התיירות בישראל שהדגישה את ישראל גם כיעד לנופש לצד תיירות דתית והיסטורית. בתקופה זו שודרגו תשתיות מרכזיות, כולל חופים באזור המלונות הדרומי בים המלח. במהלך כהונתו גדל מספר התיירים ביותר מ-40%, מ-2.8 מיליון בשנת 2015 לכ-4.55 מיליון בשנת 2019, וההכנסות מתיירות נכנסת עמדו על כ-23 מיליארד ש"ח. כשר המקשר בין הממשלה לכנסת, קידם את חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי. ב־23 בדצמבר 2018 מונה לממלא מקום שר הקליטה, בעקבות פרישת סופה לנדבר, וסיים תפקיד זה ב־9 בינואר 2019 לאחר החלפתו ביואב גלנט, כדי שיישאר חבר קבינט.

בבחירות המקדימות שהתקיימו לרשימת הליכוד לכנסת העשרים ואחת, נבחר לוין במקום ה-6, ולפיכך דורג במקום ה־7 ברשימה. לאחר כישלונו של נתניהו בהרכבת ממשלה, הכנסת התפזרה, והתחיל משבר פוליטי שכלל בחירות תכופות. בבחירות לכנסת ה־22 נבחר לוין מהמקום ה־8 בגלל מיזוג עם מפלגת "כולנו" ושריונו של משה כחלון במקום ה-5, אך גם זו התפזרה במהרה. בבחירות לכנסת ה־23 שב למקום ה־7 בעקבות פרישת כחלון. בתקופה זו, שבה לא הוקמה ממשלה חדשה, הממשלה ה־34 המשיכה לכהן כממשלת מעבר, ולוין כיהן כשר התיירות וכשר המקשר בין הממשלה לכנסת.

כהונה ראשונה כיושב ראש הכנסת (2020–2021)
ממוזער|צילום של לוין כיו"ר הכנסת, 2020
עם תחילת כהונתה של הכנסת העשרים ושלוש, ולאחר שפעם נוספת לא הושגה הכרעה בבחירות, מועמדו הטבעי של הליכוד לתפקיד יושב ראש הכנסת היה היו"ר המכהן, יולי אדלשטיין. מאחורי הקלעים התנהל משא ומתן להקמת ממשלת אחדות לאומית של הליכוד עם מפלגת כחול לבן. רוב חברי הכנסת דרש לקיים בהקדם הצבעה על בחירתו של יו"ר. אדלשטיין סירב לקיים הצבעה טרם הקמת ממשלה חדשה, על־מנת למצות את המגעים להקמת ממשלת אחדות. לאחר פסיקת בג"ץ כי עליו לקיים בהקדם הצבעה שכזו, התפטר אדלשטיין מתפקידו מבלי לקיים את ההצבעה. בהצבעה, שהתקיימה בסופו של דבר, נבחר לתפקיד בני גנץ, יו"ר כחול לבן, עד להקמת ממשלה חדשה. במסגרת המגעים להרכבת הממשלה, שהפכו גלויים, כחול לבן דחתה על הסף את האפשרות שאדלשטיין ימונה שוב לתפקיד בשל סירובו לקיים את פסיקת בג"ץ. לאור זאת נבחר לוין על ידי סיעת הליכוד כמועמדה לתפקיד יושב ראש הכנסת. לאחר שנבחר בהצבעת הסיעה, התפטר מהממשלה, על־מנת לעמוד בעקרון הפרדת הרשויות. ב־17 במאי 2020, יום הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, ולאחר שגנץ התפטר מהתפקיד, נבחר לוין, ברוב של 73 חברי הכנסת העשרים ושלוש, לתפקיד יושב ראש הכנסת.

מאחר שלא עבר חוק התקציב במועד הנקוב בחוק, אף הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוקדמו במהרה, והתקיימו כשנה לאחר הבחירות הקודמות. אף לקראת בחירות אלה לא התקיימו בחירות מקדימות לרשימת הליכוד, אך בשל כהונתו של גלעד ארדן כשגריר ישראל באו"ם ובארצות הברית ופרישתו מהמפלגה של גדעון סער, נבחר לוין לכנסת העשרים וארבע מהמקום החמישי ברשימה. לוין כיהן כיו"ר הכנסת עד 13 ביוני 2021, עת נבחר מיקי לוי לתפקיד.

חבר כנסת באופוזיציה (2021–2022)
ב־13 ביוני 2021, עם כינונה של ממשלת ישראל השלושים ושש, חזר לוין להיות ח"כ מן המניין בשורות האופוזיציה יחד עם כל חבריו לסיעת הליכוד, ונבחר להיות יו"ר הסיעה ומרכז האופוזיציה.

מעט יותר משנה לאחר מכן, בבחירות המקדימות בליכוד שנערכו לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, נבחר לוין למקום הראשון מבין המתמודדים ברשימה הארצית, מה שמיקם אותו במקום השני ברשימת הליכוד לבחירות.

כהונה שנייה כיושב ראש הכנסת (2022)
לאחר הבחירות לכנסת העשרים וחמש המליצו 64 חברי כנסת על בנימין נתניהו לתפקיד ראש הממשלה. כחלק מההסכמים בין נתניהו לשותפיו הקואליציוניים הוחלט לקדם חקיקה עוד לפני השבעת הממשלה. עקב התנגדותה של האופוזיציה המסתמנת לשינויי חקיקה אלה, ורצונו של גוש נתניהו לשלוט בסדרי החקיקה, ביקשו רוב חברי הכנסת מיושב ראש הכנסת המכהן, מיקי לוי, לקיים הצבעה לבחירת יו"ר כנסת חדש עוד לפני הקמתה של ממשלה חדשה. מכיוון שבשלב זה עדיין לא הוחלט בקואליציה המסתמנת את מי למנות לתפקיד, סוכם עם יריב לוין שהוא ימונה לתפקיד, אך יתפטר ממנו לפני השבעת הממשלה, על מנת שיהיה ניתן לבחור חבר כנסת אחר לתפקיד.

בהתאם לכך, ב־13 בדצמבר 2022 בחרה הכנסת העשרים וחמש בלוין כיו"ר הכנסת. שבועיים לאחר מכן, ב־27 בדצמבר, התפטר לוין מתפקידו, על־מנת שיוכל להתמנות לשר המשפטים יומיים לאחר מכן עם השבעת הממשלה החדשה.

שר המשפטים (2022–היום)
ב־29 בדצמבר 2022 מונה יריב לוין לשר המשפטים ולסגן ראש הממשלה. שישה ימים לאחר מכן, ב־4 בינואר 2023, הציג רפורמה מקיפה במערכת המשפט שכללה שינוי בהרכב הוועדה לבחירת שופטים, הגבלת סמכות בתי המשפט לפסול חוקים, פסקת התגברות ברוב 61 חברי כנסת, צמצום עילת הסבירות והפיכת חוות דעת היועצים המשפטיים להמלצות בלתי מחייבות, ובכך מיקד את עיקר עשייתו. הרפורמה עוררה מחאה ציבורית רחבה והפגנות קבועות ליד ביתו. במאי 2023 טען לוין כי המוחים פועלים בשיתוף ממשלת ארצות הברית, והאשים את מתנגדיו בשליטה במערכת המשפט, בכלכלה ובתקשורת. ארגוני המחאה טענו כי לוין מפיץ תאוריות קונספירציה, ודבריו זכו לביקורת פוליטית מצד בני גנץ, אביגדור ליברמן, והכחשה מצד וושינגטון. ביולי 2023 אישרה הכנסת את החוק הראשון במסגרת הרפורמה – תיקון לחוק יסוד: השפיטה המונע שימוש בעילת הסבירות לביקורת שיפוטית על החלטות ממשלה ושרים. למרות פנייה אליו מצד שר הביטחון יואב גלנט, לוין התנגד להצעות פשרה. במרץ 2023 אישר לוין כי גרסתה המקורית של התוכנית, תאורטית אפשרה מצב של שליטת הממשלה על הרשויות האחרות.

מאז תחילת כהונתו, נמנע לוין מלכנס את הוועדה לבחירת שופטים, מה שהוביל לירידה במספר השופטים בבית המשפט העליון (מ-15 ל-11) ובערכאות נוספות. עם פרישת הנשיאה אסתר חיות לא מונה נשיא קבוע לעליון לראשונה מקום המדינה והמשנה לנשיא עוזי פוגלמן שימש כממלא מקום נשיא בית המשפט. בנובמבר 2023 הוסכם על החזרת שופטים שפרשו כ"שופטים עמיתים". לוין המשיך לקדם את הרפורמה המשפטית שלו גם בזמן כהונתה. הצעדים הללו עוררו ביקורת ציבורית, כי הם נתפסו כהפרה של ההבטחה של הממשלה להתמקד רק במלחמה. לאחר שלוין נמנע במשך חודשים רבים מכינוס הוועדה לשם בחירת נשיא בית המשפט העליון, בג"ץ חייב אותו לאפשר בחירת נשיא קבוע, ולוין הציע את כלל שופטי העליון, מלבד פוגלמן שעמד לפרוש. בספטמבר 2024 הורידה חברת הדירוג "מוד'יס" את דירוג האשראי של ישראל, בין היתר בשל עיכוב מינויי שופטים מצד לוין. בינואר 2025 בחרה הוועדה את יצחק עמית לנשיא בית המשפט העליון בישיבה שלוין וחברי קואליציה החרימו, ולוין הודיע שאינו מכיר במינוי ואף החרים את הנשיא עמית באירועים רשמיים. כחלק מחרם זה נמנע לוין מלכנס את הוועדה לבחירת שופטים.  כתוצאה מכך בבית המשפט העליון חסרים ארבעה שופטים, ובית המשפט המחוזי מרכז ובית המשפט המחוזי בבאר שבע מתפקדים ללא נשיא. בפברואר 2026 ציינה היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב מיארה בתגובתה לעתירה שהוגשה בנוגע לאי כינוס הוועדה לבחירת שופטים כי לוין "פועל בניגוד לחוק ופוגע בציבור, כאשר הוא מונע בחירת שופטים לבתי משפט השלום והמחוזי למעלה משנה, למרות העומס החריג על מערכת המשפט בישראל". מספר השופטים שמינויים מעוכב מוערך ב-150, כ-15% מתקני השפיטה במערכת. ב-15 בפברואר הוציא בג"צ צו על תנאי המורה ללוין לנמק עד ה-8 במרץ, מדוע אינו מכנס את הוועדה לבחירת שופטים.

לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2024 קידם את מועמדותו של נציג הליכוד, העבריין המורשע רפי חיים־קדושים למועצת העיר הרצליה.

ב־9 במאי 2024 סיים את תפקידו נציב תלונות הציבור על השופטים השופט בדימוס אורי שהם לראשונה מבלי שמונה לו מחליף, בעקבות מחלוקת בין בין לוין, שביקש למנות את השופט המחוזי בדימוס דוד רוזן, לממלא מקום נשיא בית המשפט העליון עוזי פוגלמן, שדרש למנות לתפקיד שופט בית המשפט עליון בדימוס. שהם שלח מכתב חריף לשופטים בו האשים את לוין בפגיעה בשלטון החוק ובאמון הציבור במערכת המשפט. במרץ 2025 שינתה הכנסת את הרכב הוועדה לבחירת הנציב, כך שלא תידרש הסכמת נשיא בית המשפט העליון למינוי. בעקבות כך מינה לוין לתפקיד את אשר קולה, סגן נשיא בית המשפט המחוזי בנצרת בדימוס.

במרץ 2025 החל לוין לקדם את הדחת היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב־מיארה על ידי ועדת שרים בראשות עמיחי שיקלי, לאחר שהממשלה כשלה בניסיונה לאייש ועדת איתור המורכבת ממומחים שתדון בהדחתה של בהרב-מיארה. הוועדה המליצה על פיטוריה של בהרב־מיארה, וב-4 באוגוסט 2025אישרה הממשלה את ההמלצה. בספטמבר 2025 הורה בג"ץ לממשלה לנמק את ההחלטה על ההדחה וקבע כי ההכרעה בנושא צריכה לעבור לוועדת האיתור. הממשלה הגיבה כי תסכים לחזור לוועדת גרוניס רק בתנאי שהוועדה תוכל להתכנס ללא שר משפטים לשעבר או יועץ משפטי לשעבר, זאת לאחר שלא הצליחה למצוא אחד כזה שיתמוך בהדחה. באוקטובר דחה בג"ץ את התנאי שהציבה הממשלה ופסק כי הממשלה צריכה לדבוק בהליך פיטורים באמצעות הוועדה.

ב־29 ביולי 2025, לאחר פרישת שרי ש"ס מהממשלה על רקע אי־קידום חוק הגיוס, מונה לוין לממלא מקום שר בשלושה משרדים – משרד הפנים, המשרד לשירותי דת ומשרד העבודה. וב־7 בספטמבר 2025 מונה להיות ממלא מקום השר במשרד ירושלים ומסורת ישראל במקום מאיר פרוש מיהדות התורה.

ב-6 בנובמבר 2025 מינה את נציב תלונות הציבור על שופטים, השופט בדימוס אשר קולה, ללוות את חקירת הדלפת הסרטון משדה תימן, אך בג"ץ פסל את המינוי ואִפשר ללוין למנות "עובד מדינה בכיר, משפטן מובהק, שתחום עיסוקו, בעבר או בהווה, כרוך בהפעלת שיקול דעת בתחום התביעה או החקירה הפלילית", וללא שיוך פוליטי, בעבר או בהווה. לוין בחר לתפקיד זה את השופט בדימוס יוסף בן חמו, אך בג"ץ פסל גם את המינוי הזה, מכיוון שלא עמד בתנאים אלו.

ב-22 בינואר 2026 חשף לוין אסטרטגיה על פיה במקרה שהקואליציה תזכה בבחירות הבאות בית המשפט העליון יצטמצם ל-6 שופטים בלבד, בשל סיום קדנציות של שופטים רבים. כך יאלץ בית המשפט להסכים למינויים בהם תחפוץ הקואליציה ואם לא יסכים לכך יכחד.

עמדותיו
בנושא המדיני
לוין מחזיק בדעות ימניות בנוגע לשאלות הסכסוך הישראלי־פלסטיני, ארץ ישראל השלמה וההתנחלויות. הוא מתנגד להקמת מדינה פלסטינית ותומך במימוש זכותו של העם היהודי על כל ארץ ישראל.

לוין תמך במדיניות ראש הממשלה בנימין נתניהו להעברת כספים קטאריים לממשל חמאס ברצועת עזה. הוא נימק את תמיכתו בכך שהמהלך מהווה "ניסיון נוסף כדי למנוע עימות" רחב היקף, והצדיק את המדיניות ככזו שהוכיחה את עצמה בשמירה על הגבולות תוך הימנעות מפעולות צבאיות. עמדה זו, הדוגלת בהימנעות מהסלמה צבאית רחבה באמצעות הסדר כלכלי, עוררה ביקורת ציבורית, כשהעברת הכספים התפרשה כ"דמי פרוטקשן" וכניעה לאיומי החמאס.

בשנת 2013 אמר לוין, על רקע המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים, שאילו ראש הממשלה בנימין נתניהו יקדם הסדר מדיני הכולל פינוי יישובים, הוא יתפטר מהכנסת.

חוק ומשפט
יריב לוין נמנה עם מבקרי מערכת המשפט בישראל. בראיון שנתן לעלון השבת של מפלגת "ארץ ישראל שלנו" ב־2012 אמר שעל המערכת המשפטית, ובעיקר על בית המשפט העליון, "השתלטה קבוצת מיעוט שמאלנית קיצונית, שמנסה להכתיב את ערכיה לחברה כולה". לשיטתו, קיים פער עמוק בין פסיקות העליון בנושאי דת ומדינה לבין התפיסות המסורתיות של מרבית הציבור, מצב שלדבריו מסכן את קיומה של המדינה. לוין שולל את תפיסת "שומרי הסף" ואת ה"אקטיביזם הייעוצי", שלטענתו מניחים כי נבחרי הציבור חשודים מראש, ומתנגד נחרצות להתערבות בג"ץ, כמו ביטול חקיקה ראשית של הכנסת או בפעולות הרשות המבצעת. אף על פי כן, באפריל 2023 הודה כי המצב אותו קידם במסגרת הרפורמה המשפטית, עולולה לאפשר מצב בו קואליציה תשתלט על בית המשפט העליון ותביא למצב ששלושת הרשויות הופכות לרשות אחת, מצב שאינו יכול להתקיים במדינה דמוקרטית. לצד זאת, הוא הדגיש את הצורך בשופטים המבינים את הצרכים הדמוגרפיים של הציבור היהודי, כפי שהמחיש בהתייחסותו לרכישת דירות על ידי ערבים ביישובים יהודיים בגליל לעומת בג"ץ קציר.

במישור הפלילי והאתי, לוין הביע תמיכה בשינוי אופן מינוי השופטים, כולל קיום שימוע ציבורי למועמדים לעליון. ביחס לתיק 1000, טען כי קבלת טובות הנאה על ידי בנימין נתניהו היא לכל היותר עבירת אתיקה ולא עבירה פלילית.

במישור הביטחוני, לוין קשר בין מערכת המשפט למחדלים ביטחוניים, וטען כי "הקונספציה המשפטית" הגבילה את יכולת התגובה הצבאית בגבול עזה. בסוגיית חקירת טבח השבעה באוקטובר, הוביל לוין התנגדות עקבית להקמת ועדת חקירה ממלכתית על ידי נשיא בית המשפט העליון יצחק עמית, בנימוק שבית המשפט עצמו צריך להיות מושא לחקירה. בנובמבר 2025 הועמד לוין בראש ועדת שרים לבחינת הקמת ועדת חקירה והרכבה, אך בדצמבר 2025 החליפו נתניהו בראשות הוועדה.

חיים פרטיים
לוין נשוי ליפעת, בתו של יעקב שמאי, שהיה חבר הכנסת מטעם הליכוד, ואב לשלושה ילדים. מתגורר במודיעין מכבים רעות.

קישורים חיצוניים

 פרופילים



 בתקשורת









 מזל מועלם, השר לוין: לבג"ץ קל יותר להורות על הריסת בית כנסת מאשר מסגד, באתר אל־מוניטור, 6 בנובמבר 2015


 רונית ורדי, כך כבש יריב לוין את מקומו בצמרת הפוליטית – פרופיל, במגזין ליברל, 6 ביוני 2016












 שר המשפטים לוין על המעצרים: "זה דבר שצריך לזעזע כל אחד", באתר ערוץ כנסת, 7 בפברואר 2024

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת התשע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ואחת
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושתיים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים ושלוש
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וארבע
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וחמש
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד-ישראל ביתנו
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:יושבי ראש הקואליציה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החוץ והביטחון
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכנסת
קטגוריה:חיילי יחידה 8200
קטגוריה:יושבי ראש הכנסת
קטגוריה:ירושלים: חברי הכנסת
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: חברי הכנסת
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים וארבע
קטגוריה:השרים המקשרים בין הממשלה לכנסת
קטגוריה:חברי הקבינט המדיני-ביטחוני
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים ושבע
קטגוריה:חברי הכנסת: משפטנים
קטגוריה:סגני ראש ממשלת ישראל
קטגוריה:נציגי הממשלה בוועדה לבחירת שופטים
קטגוריה:הרפורמה המשפטית בישראל
קטגוריה:שרי העבודה בממשלות ישראל
קטגוריה:השרים לשירותי הדת בממשלות ישראל
קטגוריה:השרים לענייני ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969