רומן פריסטר

רומן פְרִיסְטֶר (17 בינואר 1928 – 9 בפברואר 2015) היה סופר ועיתונאי פולני-ישראלי.

ביוגרפיה
פריסטר נולד בשנת 1928 בעיר ביילסקו (בייליץ) שבשלזיה, פולין כבן יחיד למשפחה אמידה. 

בזמן מלחמת העולם השנייה הצליחה המשפחה להימלט מהגטו על ידי התחזות לנוצרים, ועברה אחר כך לגור בקרקוב. אמו שדיברה גרמנית, עבדה כמזכירה במועדון קצינים נאצים, ורומן שימש כנער-שליח עבורם. סבו וסבתו נלקחו לגטו קרקוב, אך פריסטר הצליח להבריח אותם החוצה במדי כמורה. מספר חודשים אחר כך נתפסו במזרח פולין ונרצחו. ב-1943 בעקבות הלשנה נחשפו פריסטר והוריו כיהודים. אמו נרצחה לנגד עיניו בכלא קרקוב. יחד עם אביו נשלח למחנה עבודה שם נפטר אביו מטיפוס. 

הוא נשלח אחר כך לאושוויץ בירנקאו ושרד עד סוף המלחמה. בספרו "דיוקן עצמי עם צלקת" מתאר דילמות מוסריות קיצוניות שעיצבו את דרכו להישרדות. פריסטר מתאר כי נהג לבקר את אביו בצריף החולים מדי יום, לא מתוך דאגה או אמפתיה, אלא כצייתנות לציפיות החברה ה"רגילה" להתנהגות של בן כלפי אביו. עם זאת, הוא מתוודה כי המניע האמיתי והכנה שלו היה פרוסת הלחם שאביו שמר מתחת למזרן. פריסטר המתין שאביו ימות כדי לקחת את הלחם, ומציין כי מעט האנושיות שנותרה בו מנעה ממנו לגנוב אותה כל עוד אביו היה בחיים, אף שהיה ברור לשניהם כי האב לא יוכל עוד לאכול אותה. כאשר הגיע פריסטר לצריף ערב אחד וגילה שאביו איננו, ופרוסת הלחם נעלמה אף היא, הוא הגיע למסקנה כי כדי לשרוד, עליו לשכוח מחוקי המוסר והערכים שהכיר בעבר. 

תיאור נוסף ממחיש את המסקנה הזו באופן טרגי. כאשר אסיר ששכב לידו גנב את כומתתו, פריט חובה שהיעדרותו במסדר הבוקר משמעותו גזר דין מוות, פריסטר התהלך בייאוש. הוא הבחין באסיר ישן כאשר כומתתו מונחת לצידו וידו נחה עליה. פריסטר ניצב בפני דילמה בלתי אפשרית: אם ייקח את הכומתה, יגרום למותו של האסיר השני; אם לא ייקח אותה, הוא עצמו יוצא להורג. במציאות נטולת בחירה זו, הוא בחר לקחת את הכומתה. הוא מספר שלאחר מכן עמד בשורה הראשונה במסדר, וכששמע את הירייה התאמץ שלא להביט לאחור, כדי לא לראות את פניו של האסיר שנרצח. בחירתו נבעה מחוק התמוטטות המוסר האנושי במחנה, שבו הפך "אדם לאדם זאב" לחוק בלתי כתוב, שהכתיב כי הדרך היחידה לשרוד היא על ידי ויתור על המוסר. פריסטר נידון לבחירה בין חייו לחיי האחר, ובחר, מתוך צו ההישרדות, בחיים.

 בישראל 
לאחר המלחמה שב לפולין ועסק בעיתונאות.  ב-1957 עלה לישראל במסגרת עליית גומולקה, למד עברית באולפן שארגנה אגודת העיתונאים לעיתונאים עולים, והחל לעבוד בעיתון "על המשמר". בשנת 1965 החל לעבוד כעיתונאי ב"הארץ". בשנת 1968 מונה לסגן עורך "מוסף הארץ", אחר כך כעורך המוסף, עד שנת 1983. בשנת 1990 עזב את עיתון "הארץ" ושימש כיועץ של איל העיתונות רוברט מקסוול בפולין במשך כשנה, בעת שתכנן להוציא לאור עיתון במדינה. בשנת 1959 כתב תסריט לסרט פולני בשם "הדב הלבן", שזכה בפרס הראשון בפסטיבל אדינבורו לקולנוע, ותסריט לסרט ישראלי בשם "שלוש פנים לחיים", שלא הופק לבסוף.

מ-1991 ועד 2007 ניהל את בית הספר לעיתונאות "כותרת", שנתמך על ידי קרן ברטלסמן הגרמנית. ב-2006 עבר בית הספר לחסות אוניברסיטת תל אביב. פריסטר היה פעיל באגודת העיתונאים בתל אביב, וב-1983 נבחר לממלא מקום יושב ראש האגודה. בנוסף היה פעיל באיגוד הארצי של עיתונאי ישראל. בסוף שנות ה-80 היה חבר בוועדת העורכים כנציג עיתון "הארץ".

פריסטר כתב שבעה ספרים בעברית שחלקם תורגמו לפולנית ואנגלית, ושלושה ספרים בפולנית. בשנת 1987, עלה מחזה בתיאטרון הקאמרי המבוסס על פי ספרו "הזהות הגנובה". בנוסף כתב מספר תסריטים ותסכיתים. בין השאר, תסכית על התזמורת היהודית באושוויץ, ומחזה דוקומנטרי לטלוויזיה על משפט בייליס שנקרא "האשמה".

בשנות חייו האחרונות התגורר בוורשה, ושימש ככתב "הארץ" בפולין.

חיים אישיים
פריסטר היה נשוי שלוש פעמים. מאשתו הראשונה מירה נולד לו בן. היה נשוי לאלזביטה פריסטר, בעבר מנהלת המכון הפולני בישראל.

פרסים והוקרה
בשנת 1959, שנתיים בלבד לאחר שעלה לישראל ולמד עברית, זכה בפרס על שם "עמוס לב" מטעם אגודת העיתונאים על תחקיר שכתב בעיתון "על המשמר".

בשנת 1973 זכה בפרס שרה רייכנשטיין לעיתונאות.

לפריסטר הוענקו "עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפולנית" (Order Zasługi Rzeczypospolitej Polskiej) בשנת 1993. בשנת 1995 הוענק לו "צלב אושוויץ" (Krzyż Oświęcimski), עיטור ממלכתי פולני שהוענק לאסירים לשעבר של מחנות הריכוז הנאציים.

 ספריו 
 שנים סוערות (הוצאת ארץ התנ"ך), 1973 - ספר לכבוד חצי יובל למדינת ישראל
 בכל לבו (ספרית פועלים), 1975 - ביוגרפיה של ישראל ברזילי
 ההגדה לבית לוי (הוצאת זמורה ביתן), 1980
 עשירי למניין (הוצאת זמורה), 1983 - סיפור הגבורה של מוצב פורטוגל ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. פריסטר הגיע למוצב הנצור עם יחידת חרמ"ש ששחררה את הנצורים, וכתב את הספר על פי שיחות אתם.
 הזהות הגנובה (הוצאת זמורה), 1985
 ללא פשרה (הוצאת זמורה), 1987 - ביוגרפיה של יצחק גרינבוים
 דיוקן עצמי עם צלקת (הוצאת דביר): אוטוביוגרפיה, 1993

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:ניצולי השואה: פולין
קטגוריה:ילדים בשואה: פולין
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בוורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015