לוטוס

לוֹטוּס הוא כינוי לא טקסונומי בתרבויות שונות למספר מיני צמחים.

באגדות, בדתות וביצירות האמנות של מצרים העתיקה, הודו ויוון העתיקה נקראו בשם זה צמחי מים מתוקים ומליחים.

 במצרים העתיקה וכנען 
במצרים העתיקה נקראו בשם לוטוס צמחים מהסוג נימפאה (נימפאה כחולה (Nymphaea caerulea), נימפאת הלוטוס (Nymphaea lotus) ועוד). הנימפאה הכחולה, הנקראת גם "לוטוס כחול" או "לוטוס מצרי קדוש", מופיעה בציורי קיר ובתבליטים ממצרים העתיקה. נמצא כי המצרים הקדמונים נהגו לשתות את תמצית הפרחים, שהיא בעלת השפעה נרקוטית בשל החומרים הפסיכואקטיביים שבה, ומביאה את המשתמשים בה לתחושת אופוריה ולהזיות. אף על פי שהשם לוטוס מופיע בשמה המדעי של נימפאת הלוטוס, הרי שמציורי הקיר המצריים עולה כי הצמח אותו צרכו היה נימפאה כחולה.

כמוטיב אמנותי, מקורו של מוטיב הלוטוס הוא במצרים העתיקה, כסמל ליצירה והתחדשות, וכן כסמל בעל קונוטציה מלכותית. משם נפוץ ללבנט ולמסופוטמיה, גם שם לעיתים בהקשר מלכותי. הקונטציות המלכותיות היו חזקות במיוחד בכנען. הלוטוס מוחזק לעיתים קרובות ביד המלך; לוטוס חי הפונה מעלה כאשר המלך חי, אך כאשר המלך כבר מת (למשל בתבליט על ארון קבורתו), הלוטוס נבול ופונה למטה. שורות של פרח לוטוס וניצן לוטוס סגור לסירוגין היו נפוצות באמנות מסופוטמית ולבנטינית כסמל צמיחה, התחדשות וחיים, כאשר החזרתיות של הפרחים הגבירה את כוחם המיסטי.טַלַּי אורנן, "הציורים מכֻּנתילת עג'רוד", בתוך:  

פרחי לוטוס הופיעו גם במוטיבים אלוהיים בכנען ובמצרים, כגון בידיהן של דמויות אלות נשיות ערומות, או מתחת לרגליו של אל השמש הילד .

 ביוון העתיקה 
שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|אודיסאוס גורר בכח את אוכלי הלוטוס
בתרבות היוונית ייחסו לפרח הלוטוס את השכחה, על פי סיפור מתוך האודיסיאה של הומרוס, המספר כי חבריו של אודיסוס שאכלו את פרח הלוטוס אצל ה"לוטופאגים" ("אוכלי לוטוס") שכחו את מולדתם ולא רצו לשוב אליה.
ביוון העתיקה התייחס המונח היווני לוטוס למינים נוספים של צמחים, בנוסף לנימפיאה, שאינם צמחי מים:
 צמחי מספוא ממשפחת הקטניות, כגון מינים של תלתן (Trifolium fragiferum), גרגרנית יוונית (Trigonella foenum-graecum), ומינים מהסוג דבשה (Melilotus).
 המין Lotus corniculatus מהסוג לוטוס.
 מין של אפרסמון – Diospyros lotus.
 המין סיזיפוס לוטוס (Ziziphus lotus) ממשפחת האשחריים.
 המין מיש דרומי (Celtis australis) ממשפחת הקנאביים.

 בתרבות ההודית 
שמאל|ממוזער|200px|האלה ההודית לקשמי עומדת על צמח לוטוס, ראג'ה ראבי וארמה 
הלוטוס בשמו העממי הוא סמל חשוב בבודהיזם ובמיתולוגיה הברהמינית, שם הוא מסמל את הכוח האלוהי, את היופי, הטוהר וחיי הנצח, משום יופיו של הצמח והיותו צמח מים. כמו כן, מוזכרות דמויות רבות בדתות הללו, שנולדו מתוך פרח הלוטוס. בתרבויות אלו נהוג היה לפזר פרחי לוטוס על מצבות ובזמן טקסי כבוד לנשמות המתים. ביצירות אמנות ברהמה, בעל ארבעה ראשים המופנים לארבע רוחות השמים וארבע ידיים, מוצג יושב על פרח לוטוס.

בהודו, הצמחים שנקראו בשם לוטוס היו מהמין נלומבו נאכל (Nelumbo nucifera), הידוע גם כ"לוטוס הודי קדוש", המשתייך לסוג נלומבו, ממשפחת הנופריים, שבו מין נוסף: נלומבו צהוב (Nelumbo lutea), הנקרא גם לוטוס אמריקאי.

בתרבות הסינית

 במניכאיזם הסיני  בנסטוריאניזם הסיניממוזער|300px|זרתוסטרה , בודהה , ישו  ומַני  יושבים על כיסאות לוטוס ממוזער|250px|באיקונוגרפיה הנסטוריאנית הסינית, נהוג לצייר את הצלב הנסטוריאני  על גבי לוטוס

ראו גם
 לוטוס (סוג)
 תוצא לוטוס

קישורים חיצוניים

 הסוד הנקי של הלוטוס, באתר ארגון הביומימיקרי הישראלי

 הערות שוליים 

קטגוריה:שמות עממיים של צמחים
קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:יוון העתיקה: תרבות
קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:פרחים לאומיים
קטגוריה:סמלים הינדיים