גידור (המשפט המקובל)

גידור (באנגלית: Enclosure) הוא התהליך במשפט המקובל, שיטת המשפט שמקורה בבריטניה, שבו קרקע שבה יש לציבור זכויות הופכת לקרקע בבעלות פרטית מלאה ולשימוש פרטי. קרקע שבה יש לציבור זכויות (באנגלית Common Land) היא קרקע בבעלות פרטית, שלאנשים אחרים יש בה זכויות מסורתיות מסוימות, כמו הזכות לעיבוד חקלאי של הקרקע או לרעיית עדרים. בתהליך הגידור, בונים גדר מסביב לקרקע, וכל הזכויות על הקרקע עוברות לידי הבעלים.

באנגליה ובוויילס, בהן התחולל התהליך תחילה, החל תהליך של גידור כבר במאה ה-12, ומהלכו הואץ במאות ה-15–17 והגיע לשיאו מ-1750 לערך. באמצע המאה ה-19 כבר הושלם התהליך במידה רבה. באדמות הבלתי־מגודרות, היו רצועות נחלה פזורות ברחבי האדמה המנוריאלית, כשבעליהן החזיק בשליטה בלעדית עליהן בעונת הגידול, ואחרי הקציר היו האדמות פתוחות למרעה עבור כלל האיכרים, עד תחילת העונה הבאה. תהליך הגידור בשלביו הראשונים (עד המאה ה-17) הונע בין היתר משאיפתם של בעלי אדמות מנוריאליות להגדיל את שטחי המרעה הקבועים שלהם. מהמאה ה-18 ואילך היה המניע העיקרי לגידור השאיפה לנצל באופן יעיל יותר את האדמה החקלאית.

התהליך הונע בעיקר בפועל על ידי הפרלמנט הבריטי בהוראות הגידור ועם חוקי האיחוד של 1707 התחיל במאה ה-18 גם בסקוטלנד ובין השנים 1604 ל-1914 6.8 מיליון אקר של אדמה חקלאית עברו תהליך של גידור.

תהליכים של גידור התרחשו במדינות אירופה האחרות בשלב מאוחר הרבה יותר, בעיקר מאמצע המאה ה-18, אז הונהגה מדיניות של עידוד הגידור בצרפת ודנמרק. במזרח אירופה החל תהליך הגידור רק במאה ה-19.

מחקרים מוקדמים שעסקו בגידור, ביניהם בולטים אלו של סלייטר, ובייחוד ספרם המשפיע של ג'ון וברברה האמונד, ראו בגידור תופעה שהתרחשה בעיקר החל מ-1740, והשפיעה עמוקות על החקלאים, ובמיוחד על האיכרים הזעירים, עובדים בעלי אדמות (cottager) ונטולי אדמות (squater). האיכרים בכפר אמנם נשאו בעלויות כבדות של מעשר, מס עובד (קורווה) ודימה, אך "היו שייכים לקהילה שיכלה לעמוד בפני הסניור". הגידור דחק את רגליהם של אותם איכרים, נטל מהם את מקור פרנסתם, וגרם להם לנטוש את הכפרים לטובת הערים והעבודה במפעלי התעשייה החדשים שהוקמו בתקופת המהפכה התעשייתית.

היסטוריונים רבים מצביעים על ההשפעה החיובית של תהליך הגידור כחלק מהתפתחות המשפט המקובל באנגליה על התפתחות תמריצים לפיתוח טכנולוגיה חקלאית שקדמה למהפכה החקלאית הבריטית, תהליכים שלא היו אפשריים בקרקעות שעובדו כרכוש משותף בהיעדר תמריץ להגדלת פריון האדמה, לרוב בשיטת "שדה פתוח" בה השדה היה שייך לחקלאי הכפר כולם, אך לא לאף אחד מהם פרטית. בנוסף, תהליך הגידור בבריטניה במהלך ולפני המהפכה החקלאית הבריטית אפשרו תמריצים לחקלאים להשבחת בקר בקנה מידה מסיבי באמצעות ברירה מלאכותית.

עקב ההשפעה המסיבית של המהפכה החקלאית הבריטית ועזיבת חקלאים את האדמות המשותפות בחיפוש אחר חיים בעיר, רבים מצביעים על תהליך הגידור כאחד הגורמים המשמעותיים ביותר להתפתחות המהפכה התעשייתית.

היסטוריונים מאוחרים דחו בחלקם טענה זו, בהצביעם על היעדר קשר סיבתי ברור בין תהליכי הגידור לתיעוש המוקדם. וורדי הראה כי תהליך הגידור התקיים לאורך מאות שנים, וכי עד שנת 1700 כבר גודרה כ-70 אחוז מהאדמה. על תהליכים איטיים וממושכים, שאין להם קשר לתיעוש מצביעים גם ברדלי ותומפקינס, ותפישה דומה עולה גם ממחקריהם של מרטין, ילינג ואחרים לפי גולדסטון סיבה משכנעת יותר להאצה וההאטה בתהליכי עיור ואובדן בעלות על אדמה הייתה שינויים במחירי האדמה ולא תהליכים של גידור.

קישורים חיצוניים


ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:המשפט המקובל
קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:היסטוריה של החקלאות