גורם הלם

גורם הלם או גורם שוֹק (באנגלית: Shock value) הוא יצירה או אמצעי ביטוי העלולים לעורר שאט נפש, כעס, פחד או רגש שלילי דומה אחר.

 בתרבות 
אמנים מוזיקליים שמשלבים מוזיקת רוק עם מרכיבים תיאטרליים מזעזעים ביצירותיהם ובהופעותיהם מסווגים לעיתים קרובות כ"שוק רוק". אמנים כאלה כוללים את סקרימינג ג'יי הוקינס, אליס קופר, ומאוחר יותר קיס, מרילין מנסון וסליפנוט. בקולנוע קיימת סוגת סרטי ההלם, כאשר אחת הדוגמאות הבולטות היא "הבית האחרון משמאל". בהומור קיימת תת-הסוגה "הומור מזעזע" (יצירה הומוריסטית ברוח זו מכונה "קומדיה שחורה") שכוללת בדיחות המציגות נושא שהוא מזעזע באופן קיצוני, לכאורה עד כדי גיחוך. בדיחה מפורסמת כזו היא "האריסטוקרטים". לעיתים קרובות משולב מרכיב ההלם בתעשיית הפרסום ("Shock advertising"), כאשר נעשה שימוש במרכיב מזעזע שאינו קשור למוצר עצמו וכל מטרתו להותיר את חותמם של המוצר או של החברה בזיכרונו של המתבונן. בנוסף קיים המושג "shock site" ("אתר הלם") המתאר אתר אינטרנט שכל מטרתו לזעזע את הגולש בו. אתרים כאלה מופצים לעיתים קרובות בדרכי רמייה דרך דואר אלקטרוני או אתרי צ'ט, ובדרך כלל כל תוכנם הוא תמונה או סרטון בודד בעלי אופי פורנוגרפי או אלים ביותר.

 השפעות נפשיות ודיון חברתי 
השיח הציבורי והמחקרי על גורם הלם עוסק גם בהשפעות של חשיפה מתמשכת לתכנים מזעזעים. מחקרים מצביעים על כך שחשיפה חוזרת לתכנים אלימים או טראומטיים במדיה, במיוחד ברשתות החברתיות, עלולה להוביל לקהות רגשית ולהגברת תחושות של חרדה ודיכאון, תופעה המכונה לעיתים "תסמונת העולם האכזר". תופעה זו מתבטאת בירידה באמפתיה ובתחושת חוסר אונים מול אירועים קשים, במיוחד בקרב צעירים החשופים לתכנים אלו באופן יומיומי.

מנגד, יש המתייחסים לשימוש בהלם ככלי חשוב בהעברת מסר, במיוחד בקמפיינים ציבוריים שנועדו לעורר מודעות ולשנות התנהגות. שימוש ב"פרסום מזעזע" (Shock Advertising) נפוץ בקמפיינים נגד עישון, אלימות או תאונות דרכים, כאשר מטרתו היא לעורר תגובה רגשית חזקה שתוביל לשינוי התנהגותי. עם זאת, יש המזהירים מפני השפעות שליליות אפשריות של גישה זו, כגון יצירת חרדה מיותרת או התנגדות למסר בשל תחושת אי נוחות.

הערות שוליים

קטגוריה:השפעה חברתית
קטגוריה:מסרים שקריים
קטגוריה:טכניקות אמנותיות