נונק דימיטיס

נונק דימיטיס (בלטינית: Nunc dimittis) המכונה גם שירו של שמעון או תפילת שמעון היא תפילה מתוך הבשורה על-פי לוקאס בברית החדשה () ואחת משלוש התפילות בבשורה זו (יחד עם המגניפיקט והבנדיקטוס). התפילה נקראת על שם מילותיה הראשונות בלטינית, שמשמעותן "עתה הרשה".

על פי המסופר בברית החדשה, בבשורה על פי לוקס, שמעון היה יהודי אדוק, אשר ביקש מרוח הקודש לא למות עד אשר יראה את בא המשיח. כאשר מרים ויוסף, הורי ישו הביאו אותו לבית המקדש השני לטקס פדיון הבן, שמעון ראה את הילד, לקח אותו בזרועותיו ואמר את התפילה.

נוסח התפילה
המקור ביוונית:

לטינית (הוולגטה):

אנגלית (תנ"ך המלך ג'יימס):

עברית (תרגום פרנץ דליטש, בשינויים קלים):

הלחנה
מלחינים רבים הלחינו את התפילה (לרוב יחד עם תפילת המגניפיקט) מאחר שהתפילה (כמו גם המגניפיקט) נאמרים כחלק מנוסח התפילה האנגליקני של תפילת ערבית ותפילת הלילה.

התפילה נאמרת גם בתפילת הקומפליטוריום של הכנסייה הקתולית ובתפילת הערבית של הכנסייה היוונית אורתודוקסית.

קישורים חיצוניים



קטגוריה:תפילות נוצריות