ברכת יעקב

ברכת יעקב לבניו היא סיפור מקראי המובא בפרשת ויחי שבסוף ספר בראשית (), ובה יעקב מוסר לבניו אסופת אמירות אישיות כאשר חש שמותו קרב.

עוד בטרם מברך יעקב את בניו, הוא קורא ליוסף ולשני בניו מנשה ואפרים, קובע שבני יוסף הם כראובן ושמעון, כלומר: שבטי ישראל, ומברך אותם.
הברכות
פרשת הברכות מתחילה כך: 

 ראובן 
יעקב מתייחס בביקורת לראובן שחטא במעשה בלהה, וקובע שכתוצאה מכך הוא איבד את היתרונות שהיו ראויים לו כבכור:

.

ברש"י מוסבר שיעקב ברך את ראובן ולא נמצא מקום שבו זה הופיע.

 שמעון ולוי 
הוא מבקר בחריפות את שמעון ולוי, וקובע שהם יתפזרו בנחלות ישראל ולא יקבלו נחלה נפרדת: .

את הפסוק "כִּי בְאַפָּם הָרְגוּ אִישׁ וּבִרְצֹנָם עִקְּרוּ־שׁוֹר" מקובל לפרש על הריגת אנשי שכם או על מכירת יוסף, אך לדעת יעקב כדורי היא מביעה ביקורת כללית על מזגם של האחים שכאשר הם כועסים ("בְאַפָּם") הם מסוגלים גם לרצוח, ואפילו כשהם במצב רוח טוב ("בִרְצֹנָם") - הם מעקרים שור.

 יהודה 
אחר כך הוא מברך את יהודה, ומברך אותו בגבורה תוך שימוש בדימוי של אריה, במנהיגות, ובנחלה שתתברך ביין.

 זבולון 
זבולון מקבל ברכה של קרבה לים ומסחר ימי. 

 יששכר 
יששכר מקבל ברכה תוך שימוש בדימוי של חמור: 

 דן 
דן מקבל ברכה שהוא ידין את עמו, תוך שימוש בדימוי של נחש אשר מסוגל להכות סוס ולהפיל את רוכבו: 

 גד 
גד מקבל ברכה לניצחון בגדודי מלחמה: 

 אשר 
אשר מקבל ברכה על נחלה שופעת ומבורכת: 

 נפתלי 
נפתלי מקבל ברכה תוך שימוש בדימוי של איילה: 

 יוסף 
יוסף מקבל ברכה ארוכה ומפורטת אשר מתייחסת לייחודו של יוסף, לתלאות שעברו עליו ולקשר המיוחד שלו אל ישראל אביו. הוא מקבל ברכות אשר מזכירות את ברכות יצחק ליעקב: 

 בנימין 
הברכה האחרונה היא לבנימין תוך שימוש בדימוי של זאב: 

 סיום 
בסוף פרשת הברכות נכתב: 

 מהות דברי יעקב לבניו - דעות שונות 
פרשן המקרא רבי אברהם בן מאיר אֶבּן עזרא סבור, כי דברי יעקב אינם רק ברכות שכן חסרות ברכות ראובן, שמעון ולוי. לדבריו, ייתכן כי הברכות לכל שבט ושבט נאמרו בנפרד וכמו שכתוב בסוף דבריו: "כָּל־אֵלֶּה שִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל שְׁנֵים עָשָׂר וְזֹאת אֲשֶׁר־דִּבֶּר לָהֶם אֲבִיהֶם (עד כאן, ומעתה) וַיְבָרֶךְ אוֹתָם אִישׁ אֲשֶׁר כְּבִרְכָתוֹ בֵּרַךְ אֹתָם;". לעומת ה"אבן עזרא", רבי עובדיה ספורנו מציג בדרך שונה את מטרת דברי יעקב לבניו: "קַבְּלוּ אֶת הַדֶּרֶךְ שֶׁהורָה לָכֶם כָּל יָמָיו, אֲשֶׁר בָּהּ תִּהְיוּ בְּנֵי "יִשְׂרָאֵל" וְהוּא אֲבִיכֶם, כִּי תִּשְׂתָּרְרוּ עִם אֱלהִים וַאֲנָשִׁים, וְלא יאבַד מִכֶּם הַטּוב הֶעָתִיד לָבוא." כלומר, אמירות אלה היוו עצות של האב לבניו לגבי המשך הדרך כאשר ימות.

דון יצחק אברבנאל מציג מטרה אחרת לברכות יעקב. לדבריו מדובר בקביעה ברורה מי ינהיג את עם ישראל בעתיד. יעקב ביקש לקבוע לפני מותו מאיזה מבניו יצא מלכות ישראל, שכן הוא ניבא כי בשלב מסוים עם ישראל, שיתפתח משנים-עשר האחים, יבקש להמליך מלך ולכן כדאי כי מראש ייקבע מי יהיה הראוי לתפקיד כדי שתימנע קטטה. ובלשונו: "ובעבור זה עשה חיפוש וחקירה בכל אחד מבניו כפי טבעו ותכונתו מי הוא הראוי למלכות כי טבע הבנים אשר יולדו להם ראה שיהיה נוטה לטבע האבות". כלומר, הוא ביצע סקירה של תכונות הבנים, ולמטרת: "לא לתכלית הברכה ולא לתכלית התוכחה ולא להגיד עתידות ולא לספר מעלתם בארץ כי אם להודיע אם הם ראוי למלכות ולשררה אם לא."

לקריאה נוספת
 מרדכי ברויאר, פרקי בראשית, הוצאת תבונות, תשנ"ט, הפרק "ברכת יעקב ליוסף ולבניו", עמ' 705–715.
 משה דוד קאסוטו, "ברכה, ברכה וקללה, אנציקלופדיה מקראית ב', ירושלים, תשל"ג, עמ' 354–358.





 קישורים חיצוניים 


 פרופ' משה ציפור, ברכת יעקב (בראשית מט) בראי תרגום השבעים, בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך
 פירוש הברכות על פי רש"י 

 הערות שוליים 

קטגוריה:סיפורי ספר בראשית
קטגוריה:פרשת ויחי
קטגוריה:יעקב
קטגוריה:ברכות (מנהג דתי)
קטגוריה:ניבוי עתידות ביהדות
קטגוריה:בכורה