כושי

כושי היא מילה שמקורה בתנ"ך, שמתייחסת לאדם (לרוב האדם השחור ממוצא אפריקאי) בעל צבע עור כהה ביותר (קרוב לשחור). החל מהעשורים האחרונים של המאה ה-20 נוטה מילה זו להיחשב, בהתאם להקשר בו היא נאמרת, למילת גנאי גזענית, או לפחות לבלתי תקינה פוליטית. ההטעמה התקנית של המילה היא במלרע, אך דוברי עברית ישראלית הוגים אותה, בדרך כלל, במלעיל.

מקור המונח
המילה העברית "כושי" מתייחסת בתורה למי שבא מארץ כוש, שהיא, כנראה, סודאן של היום, ולמעשה, האזור המיושב מדרום למצרים. כוש בן חם היה בכורו של חם בן נח.

במהלך העת העתיקה כוש זוהתה כאתיופיה, עקב טעות שנוצרה בתרגום השבעים, בו "כוש" מתורגמת ל"אתיופיה". למעשה ממלכת כוש אכן הייתה קיימת אך באזור סודאן ולא באתיופיה. הבלבול נוצר כיוון שהאזור מדרום למצרים נקרא בפי המצרים בשם "כוש", על שם הממלכה הדומיננטית בו, ואילו היוונים קראו לאזור זה בשם "אתיופיה". מאוחר יותר, כאשר קיסרות אקסום החבשית התנצרה, היא אמצה לעצמה את השם "אתיופיה". כך נוצרה הטעות, הקיימת עד היום.

בתורה בספר בראשית מסופר על כנען, בנו האחר של חם שקולל על ידי נח:  (). אירופאים ניצלו מאוחר יותר פסוק זה כדי להסביר את שעבוד האפריקאים כהי העור לעבדות (אף על פי שהוא קילל את כנען ולא את כוש).

בספר במדבר () מסופר על מרים ואהרן, אחיו של משה רבנו, המרכלים , דבר שאינו מקובל בקרב בני ישראל. רש"י נותן כאן פרשנות החורגת מן הפשט, באומרו: "אשה כושית – מגיד שהכל מודים ביופיה, כשם שהכל מודים בשחוריתו של כושי", ומחזק את דבריו באומרו: "כושית – בגימטריה יפת מראה". בפירושו לדברי אברהם לשרי אשתו:  () כותב רש"י: "עכשיו אנו באים בין אנשים שחורים ומכוערים, אחיהם של כושים, ולא הורגלו באישה יפה". בספר עמוס משווה הנביא את יחסו של ה' לעם ישראל ליחסו לעמים אחרים, ובין היתר לכושים: . וכן בתהילים  () שלפי מדרש שוחר טוב, דוד המלך משתמש בכינוי גנאי לשאול המלך בן שבט בנימין.

שני מטבעות לשון מפורסמים עושים שימוש במילה כושי: ירמיהו הנביא מציג את השאלה "היהפוך כושי עורו?", שהפכה כביטוי למציאות שאינה יכולה להשתנות. את האמרה "הכושי עשה את שלו, הכושי יכול ללכת" טבע המחזאי פרידריך שילר בדרמה "קשר פיאסקו", שפורסמה בשנת 1783. בנוסף, תרגומו הראשון לעברית של המחזה השייקספירי "אותלו: המורי מוונציה" נעשה בידי יצחק סלקינסון בשנת 1874, והוא נקרא בשם "איתיאל הכושי".

"כושי" ככינוי גזעני
בעברית הישראלית לא שימש המונח "כושי" בתחילה ככינוי פוגעני. להפך, בשנים קודמות אף שימש לעיתים כשם חיבה לאדם כהה עור או ג'ינג'י (לדוגמה כושי רימון). מילים אחרות עשו שימוש בצבע העור ככינוי גנאי, דוגמת המונח "שוואַרצע" (יידיש: שחור).

דוגמאות נוספות לשימוש חיובי שנעשה בעברית של אמצע המאה ה-20 ניתן למצוא בספר הילדים הידוע  דירה להשכיר של לאה גולדברג בו מתגוררת "חתולה כושית", בספר עצרת החיות של אריך קסטנר המתרגמת מרים ילן-שטקליס המתייחסת ל"ילד כושי" ועוד.

בחצי השני של המאה ה-20 קיבלה המילה "כושי" קונוטציה פוגענית, ולדעתו של רוביק רוזנטל היא "נחשבת למילה הגזענית הבוטה והמקוממת ביותר באוצר ביטויי הגזענות בשפה.". הדבר נבע בין השאר מהשוואה שגויה בינה לבין המונח באנגלית "ניגר" (שהוא כינוי גנאי) ו-"Negro" (שהייתה פעם מילה תקינה, אולם בשנות ה-60 של המאה ה-20, עם הצלחת מאבק השחורים בהובלת התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח בארצות הברית לשוויון זכויות, הפך לכינוי לא מקובל).

שינוי משמעותו של הכינוי "כושי" בא לידי ביטוי גם בתחום התרבות ובתחום הצרכנות: שיר הילדים "כושי כלב קט" נאסר זמנית לשידור בקול ישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20, מחשש לפגיעה ביחסי ישראל עם מדינות אפריקה. שמה של הגבינה שיוצרה בישראל ונקראה "כושי" שונה ל"אושי", וגם שמו של קרמבו, שנקרא "כושי" בראשית הפצתו בארץ ישראל, שונה.

 בישראל: כינוי גנאי ליהודי אתיופיה 

במהלך העלייה מאתיופיה ישראלים אשר הורגלו בביטוי זה החלו לקרוא לישראלים יוצאי אתיופיה בשם זה. התרבות האתיופית מבחינה במושגים השונים של כהי העור. העמים החבשים יושבי אתיופיה אינם רואים עצמם כשחורים, מכיוון שמוצא עמים אלו הוא שמי ולא אפריקאי, באתיופיה עצמה נעשתה הפרדה כמעט מוחלטת בין אפריקאים שחורים לחבשים, גם החבשים עצמם השתמשו במונח "טוקר" (שחור) כלפי אפריקאים כהי עור, עמים אלו ניצלו זאת כמו האירופאים לעבדות (אמהרית: "ברייה" - "עבד") של העמים האפריקאים הלא חבשים באתיופיה, האימפריאליזם החבשי בייחוד זה של המרוץ לאפריקה שבו אתיופיה השתתפה באופן בלתי רשמי גרם למוות של כ-5 מיליון אפריקאים שחורי עור על ידי הקיסר מנליק השני, דבר זה יותר מאוחר העלה לשלטון את הרודן מנגיסטו היילה מריאם שלא היה חבשי. מרחיב על כך החוקר דני בודובסקי:

בפסק דין מינואר 2007, הדן במקרה בו קרא נהג למאבטח "כושי", כתב השופט יצחק מילנוב את הדברים הבאים:

בדיון בעתירה לבג"ץ התייחסה נשיאת בית המשפט העליון דורית ביניש לקצין בחיל האוויר שכינה חייל בכינוי "כושי" וקבעה כי זו

 ראו גם 
 Nigger
 האדם השחור
 שנקלה
 "כושים" ככינוי לקהילת ביתא ישראל
 עשרה כושים קטנים
 "ליל הכושים" - ראו התקפת לח"י בחולון, 1946.
 Woman Is the Nigger of the World

לקריאה נוספת
 אברהם מלמד, "היהפוך כושי עורו: האדם השחור כאחר בתולדות התרבות היהודית", הוצאת זמורה ביתן והוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 2002.
 פרנץ פאנון, "ניסיונו הקיומי של השחור", בתוך: יהודה שנהב (עורך), קולוניאליות והמצב הפוסטקולניאלי, 2004, עמ' 25–46.

קישורים חיצוניים











 הערות שוליים 

*
קטגוריה:גזענות
קטגוריה:כינויי גנאי
קטגוריה:עברית ישראלית
קטגוריה:האדם השחור