סולטאן האימפריה העות'מאנית

סולטאן האימפריה העות'מאנית, או פאדישאה (טורקית Osmanlı padişahı), היה שליטה של האימפריה העות'מאנית (פרט לשלושת שליטיה הראשונים – עות'מאן הראשון, אורהן הראשון ומוראט הראשון – שנקראו ביי (Bey)). סולטאן הוא תואר של שליט מוסלמי בעל משמעות דתית ומוסרית המוגדרות בקוראן, והסולטאנים העות'מאנים נטלו לעצמם את התואר חליף ב-1517; אך למרות זאת, נוצרה הפרדה בין תפקיד הסולטאן, שפעל בכל תחומי האימפריה, לבין הח'ליפה, שהיה בעל תפקיד דתי בעיקר. דמות הסולטאן באימפריה העות'מאנית הייתה אוטוריטטיבית ומרכזית, והוא שימש כשליט חילוני בעל סמכויות צבאיות ומנהלתיות.

תפקידי הסולטאן וכוחו
בראש מערכת האימפריה העות'מאנית עמד השליט, הסולטאן, ובני משפחתו מ"בית עות'מאן". השושלת העות'מאנית שלטה למעלה משש מאות שנה ברציפות והעניקה את שמה לאימפריה. החל מהמאה ה-15 היה הסולטאן שליט אבסולוטי, ומעמדו ושלטונו התבססו על כוח בלבד. תפקידו היה לנהל את המדינה ואת המועצה האימפריאלית ולהוביל את הלוחמים בקרבות. הוא היה מוגבל אך ורק על ידי חוקי השריעה החלים על כל מוסלמי. הסולטאן יכול היה להחליט על שלום ומלחמה, למנות בכירים במערכת הבירוקרטית והדתית, לחוקק חוקים שאינם נוגדים את השריעה (קאנון) ולהוציא פירמנים בנושאים שונים. בנוסף החזיק הסולטאן ברוב אדמות המדינה (מירי) והיה זכאי לקבל מס של חמישית מכל שלל מלחמה לאוצרו הפרטי.

עד לתחילת המאה ה-17 בדרך כלל ירש את השליט אחד מבניו, דבר שהוביל לרצח בין אחים, חיסולי סולטאנים ומרידות בשלטון. הסולטאן חי במרכזו של משק בית שכלל את נשות ההרמון ואת שומריהן, משרתים אישיים, גננים ושומרי הארמון. האידאולוגיה העות'מאנית הדגישה את בלבדיות היחסים בין השליט לבין נתיניו. הסולטאן ייצג כוח מוחלט ורבים ממשרתיו היו באופן טכני עבדיו, אף על פי שהחזיקו בידיהם עוצמה רבה. עובדה זו הקנתה לו עוצמה רבה שכן אם רצה בכך יכול היה להוציא להורג גם את הבכירים ביותר באימפריה מבלי שהדבר יגונה על ידי אנשי הדת. מלאכתם העיקרית של הסולטאנים הייתה להגן על הקהילה האסלאמית כנגד העולם החיצון ולשמור על הצדק בתוך החברה המוסלמית. הסולטאן היה ראש הרשות המבצעת, האזרחית והצבאית של המדינה.

ירושה
אף על פי שלסולטאנים היו בנים ובנות, רק הבנים היו יורשים בכוח לכס הסולטנות. בין בני הסולטן התנהל לא פעם מאבק אלים על הירושה, והבן שידו הייתה על העליונה זכה בשלטון בשל כך ולא מכוח חוק. היה עיקרון מנחה אחד – האימפריה לא תחולק והשלטון לא יתחלק בין כמה יורשים, וזאת על מנת לשמור על אחדות האימפריה. עד המאה ה-16 רבים מן הסולטאנים נקטו במדיניות של רצח אחיהם כדי לשמור על כס הסולטנות ועל יציבות השלטון. מימי סולימאן המפואר, נהגו הסולטאנים להסתגר בארמונם גם לאחר עלייתם לשלטון. המועמדים לירושה לא היו נשלחים עוד לפרובינציות כדי לגדול כלוחמים, אלא הוחזקו בתוך הארמון בפיקוחן של הנשים, במקום שכונה קפס, או "הכלוב". למרות הכינוי, היה זה מתחם מחייה נוח ("כלוב זהב"), שניתק את המועמדים מן העולם החיצוני. החסרון בשיטה זו היה שהיא לא הכינה את הסולטאנים לקראת אתגרים שלטוניים ולא הכשירה אותם לתפקידם. השיטה "האבולוציונית" הופסקה, היורשים לא נאלצו לפלס את דרכם אל כס השלטון, וכתוצאה מכך הומלכו סולטאנים חלשים יותר. בתקופה שבין אמצע המאה ה-16 לאמצע המאה ה-17, תקופה המכונה "סולטנות הנשים", כאשר הנשים של ההרמון הקיסרי של האימפריה העות'מאנית השפיעו רבות על הפוליטיקה, על ענייני מדינה ועל הסולטאן העות'מאני, החל מתקופת שלטונו של סולימאן הראשון ("המפואר") עד סוף תקופתו של מהמט הרביעי.

 הסולטאן והדת 
כח'ליף, נחשב הסולטאן העות'מאני למגן האסלאם והמקומות הקדושים, והיה מופקד על ארגון ועל הובלת העלייה השנתית לרגל למכה, החג'. חובתו הבסיסית של שליט מוסלמי, אשר חיזקה את בריתו עם האוכלוסייה המוסלמית, הייתה לתמוך בשריעה, החוק הדתי של האסלאם. הסולטאנים העות'מאניים העניקו לשריעה מידה רבה של תוקף, ואף ניסו להפוך אותה לחוקה ולהעניק לה את מלוא ההכרה והסמכות, כדי שהמערכת המשפטית תפעל על פיה. הכתרת סולטאן חדש הייתה מאורע חשוב, ולוותה בשני טקסים עיקריים: הושבה, בטקס זה נשבע הסולטאן אמונים; וחגירת החרב, טקס בעל אופי דתי שהתקיים במקום קדוש למוסלמים ובמהלכו נחגרה חרב עות'מאן למותנו של הסולטאן בידי שייח'.

שלטון ומיעוטים
באימפריה העות'מאנית עמדו בתוקף חוקי השריעה הדתיים והחוק העות'מאני החילוני. המשפט הציבורי התבסס על צווים חילוניים של הסולטאן שנקראו פירמנים ואשר קובצו לקאנון. הקהילות הנוצריות והיהודיות נהנו ממעמד מיוחד, והן היו רשאיות למנות מערכות משפט משלהן שעסקו בענייני אישות. במאה ה-16 החזיקו יהודים בתפקידים בכירים בשירות האוצר ובתחום הבנקאות, אולם נוצרים ויהודים לא התקבלו למשרות שלטוניות בחסות הסולטאנים. ד'ימי, הכינוי שניתן לבני הדתות המונותאסיטיות במדינה הנשלטת על פי חוקי האסלאם, הוענק גם ליהודים ולנוצרים באימפריה העות'מאנית, והם קיימו את אמונתם במקביל לאיסורים ולמגבלות שהבדילו אותם מן האוכלוסייה המוסלמית.

יהודים באיסטנבול וקרבתם לשלטון
שלושת הקריטריונים העיקריים אשר קבעו את מעמדו החברתי של יהודי באיסטנבול במאה ה-15 וה-16 היו קשריו בחצר העות'מאנית, עושרו ומקומו בקהילה היהודית. מי שהצליח להתקרב אל מרכז הכוח שהוחזק בידי פקידיו של הסולטאן, צבר כסף והשפעה. מנהיג הקהילה היהודית היה מקורב לחצר הסולטאן ומקרבה זו ינק את כוחו בקרב היהודים, אגב מספר מגבלות שנבעו ממבנה הקהילה היהודית. הידע אודות הקשרים בין היהודים לסולטאן עולה מכתביו של רבי משה אל-מוזנינו שהשאיר תיאורים מפורטים של חיי היומיום של הקהילה היהודית באיסטנבול בתקופת הסולטאן סלים השני. בין היתר רכשו היהודים את השפעתם בחצר הסולטאן בדרך של הענקת שירותים מקצועיים: הם שמשו כרופאים אישיים שליוו את הסולטאנים בחצר ובמהלך מערכות צבאיות, מילאו תפקידים בעלי אופי דיפלומטי, עסקו בענייניה הפיננסיים של המדינה ופעמים היו גם אנשי אמונם של הסולטאנים.

רבי משה קפשאלי שהיה הרב הראשי ליהודי איסטנבול והוכר על ידי הסולטאנים מהמט השני ובאיזיט השני, כסמכות התורנית העליונה בכל האימפריה העות'מאנית, נהנה מגישה חופשית לארמון הסולטאן, והצליח לפתור בעיות שהתעוררו בין היהודים והשלטון. יעקב חכים ביסס את קשריו אל חצר הסולטאן החל בכיבוש קונסטנטינופול. הוא תיפקד כרופאו של הסולטאן מוראט השני ושירת את בנו מהמט השני עד יום מותו ב-1481. הוא שימש גם כיועץ פיננסי, מתורגמן ויועץ כללי. בנוסף לכך הוא ליווה את הסולטאן בכל פעולה צבאית. הוא ניהל קשרים עם דיפלומטים איטלקים באיסטנבול, ובארכיון ונציאני הוא נזכר כמעורב בניסיונות להרוג את הסולטאן, וייתכן ותיפקד כסוכן כפול.

סולטאני האימפריה העות'מאנית ותאריכי שלטונם
+לא ממוסגר|50x50 פיקסלים
סולטאני האימפריה העות'מאנית

כל הסולטאנים הם בני בית עות'מאן דיוקן למניין תואר שם בטורקיתטורה שנות שלטון הערות 100x100 פיקסלים 1 ביי עות'מאן הראשון Osman Gazi - 1299–1326 הכריז על עצמאות הנסיכות ב-1299 וקבע את בירתה בבורסה 101x101 פיקסלים 2 אורהן הראשון Orhan Gaziלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1326–1359 כבש את איזניק ואיזמיט בצפון-מערב אסיה הקטנה והשתלט על גליפולי, ובכך תקע טריז עות'מאני בתראקיה שבאירופה. 100x100 פיקסלים 3 מוראט הראשון I. Muratלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1359–1389 הנהיג את הדוושירמה, איסוף ילדים נוצריים ששימשו כעבדים וכחיילים. העביר את הבירה לאדירנה. 70px 4 סולטאן באיזיט הראשון Yıldırım Bayezidלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1389–1402 -תקופת בין המלכים (1402–1413) 107x107 פיקסלים 5 סולטאן מהמט הראשון I. Mehmetלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1413–1421 - 101x101 פיקסלים 6 מוראט השני II. Muratלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1421–1444 - 92x92 פיקסלים 7 מהמט השני "הכובש" Fatih Sultan Mehmedלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1444–1446 כבש את קונסטנטינופול ב-1453, שינה את שמה לאיסטנבול וקבע בה את בירת האימפריה. 101x101 פיקסלים(6) מוראט השני II. Muratלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1446–1451 כהונה שנייה 92x92 פיקסלים(7) מהמט השני "הכובש" Fatih Sultan Mehmedלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1451–1481כהונה שנייה 106x106 פיקסלים 8 באיזיט השני II. Bayezidלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1481–1512 קליטת מגורשי ספרד ברחבי האימפריה העותמאנית96x96 פיקסלים 9 סלים הראשון Yavuz Sultan Selimלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1512–1520 כבש את ארץ ישראל 70px 10 סולימאן הראשון "המפואר" Kanuni Sultan Süleymanלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1520–1566 תקופת הזוהר של האימפריה העות'מאנית
 בנה את חומות ירושלים
 בניית מסגד סולימאניה באיסטנבול (סינאן) 70px 11 סלים השני II. Selimלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1566–1574 בניית מסגד סלימייה באדירנה 70px 12 מוראט השלישי III. Muratלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1574–1595 - 70px 13 מהמט השלישי III. Mehmetלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1595–1603 - 102x102 פיקסלים 14 אהמט הראשון I. Ahmetלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1603–1617 בנה את המסגד הכחול באיסטנבול (מסגד סולטאן אהמט) 70px 15 מוסטפא הראשון I. Mustafaלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1617–1618 - 100x100 פיקסלים 16 עות'מאן השני II. Osmanלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1618–1622 - 70px(15) מוסטפא הראשון I. Mustafaלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1622–1623כהונה שנייה 70px 17 מוראט הרביעי IV. Muratלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1623–1640 - 70px 18 איברהים הראשון I. İbrahimלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1640–1648 - 70px 19 מהמט הרביעי IV. Mehmetלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1648–1687 - 104x104 פיקסלים 20 סולימאן השני II. Süleymanלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1687–1691 - 102x102 פיקסלים 21 אהמט השני II. Ahmetלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1691–1695 - 70px 22 מוסטפא השני II. Mustafaלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1695–1703 - 70px 23 אהמט השלישי III. Ahmetלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1703–1730 - 70px 24 מהמוט הראשון I. Mahmutלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1730–1754 - 70px 25 עות'מאן השלישי III. Osmanלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1754–1757 - 70px 26 מוסטפא השלישי III. Mustafaלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1757–1774 - 70px 27 אבדילהמיט הראשון I. Abdülhamitלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1774–1789 - 70px 28 סלים השלישי III. Selimלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1789–1807 - 70px 29 מוסטפא הרביעי IV. Mustafaלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1807–1808 - 70px 30 מהמוט השני II. Mahmutלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1808–1839 -70px 31 אבדילמג'יט הראשון Abdülmecitלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1839–1861 פעל לביטול עלילת דמשק
בנייתו של ארמון דולמאבהצ'ה

בניית מסגד אורטאקוי (ליד גשר הבוספורוס)

קיבע את הסטטוס קוו במקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל 70px 32 אבדילאזיז Abdülazizלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1861–1876 - 96x96 פיקסלים 33 מוראט החמישי V. Muratלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1876 - 93x93 פיקסלים 34 עבדול חמיד השני II. Abdülhamit (אבדילהמיט השני)לא ממוסגר|99x99 פיקסלים 1876–1909 טבח הארמנים 1894–1896 84x84 פיקסלים 35 מהמט החמישי (רשאט) Mehmet Reşatלא ממוסגר|99x99 פיקסלים 1909–1918 רצח העם הארמני 93x93 פיקסלים 36 מהמט השישי VI. Mehmetלא ממוסגר|100x100 פיקסלים 1918–1922 - 94x94 פיקסלים 37 ח'ליף אבדילמג'יט השני Halife Abdülmecit - 1922–1924 ח'ליף בלבד

קישורים חיצוניים

*
עות'מאנית, שליטי האימפריה ה-
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית