ויליאם סטיין

ויליאם הווארד סטיין (באנגלית: William Howard Stein; 25 ביוני 1911 – 2 בפברואר 1980) היה ביוכימאי יהודי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1972 (במשותף עם סטנפורד מור ולצד כריסטיאן אנפינסן), "על תרומתם להבנה של הקשר בין המבנה הכימי לפעילות הקטליטית של מולקולת הריבונוקלאז".

 ביוגרפיה 
סטיין נולד, גדל וחי כל ימיו בניו יורק. הוא היה בנם של זוג יהודים, ביאטריס ססיליה (לבית בורג), פעילה יהודייה אמריקאית למען זכויות הילד ופרד מייקל סטיין, בנקאי יהודי אמריקאי. למד באוניברסיטת הרווארד בה סיים תואר ראשון בכימיה בשנת 1933. הוא החל את לימודיו בהרווארד לתואר שני בכימיה אורגנית אך לאחר השנה הראשונה עבר לאוניברסיטת קולומביה בה התמחה בביוכימיה.

לאחר סיום הדוקטורט המשיך במחקר במעבדתו של הכימאי מקס ברגמן באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק, שם נעשה חלק ניכר מעבודתו החשובה ביותר. סטנפורד מור הצטרף למעבדה של ברגמן בשנת 1939, שם הוא ושטיין החלו במחקר שהתמקד בחומצות אמינו. לדברי מור, "במהלך השנים הראשונות של שיתוף הפעולה שלנו, שטיין ואני פיתחנו מערכת של שיתוף פעולה שנמשכה לכל החיים". עבודתם בתחום זה שובשה עם תחילת מלחמת העולם השנייה, והם נפרדו זמנית כדי לסייע למאמצי המלחמה, כאשר שטיין נשאר עם ברגמן כדי לחקור את ההשפעה בקנה מידה מולקולרי של חומרי שלפוחיות על גוף האדם. עם זאת, הם החלו לשתף פעולה שוב לאחר שברגמן נפטר בשנת 1944 וניתנה להם הזדמנות ממנהל מכון רוקפלר, הרברט ס. גאסר, להמשיך את עבודתו של ברגמן על חומצות אמינו.

שטיין ומור פיתחו שיטה לכמת ולהפריד חומצות אמינו באמצעות כרומטוגרפיית עמודות, תוך שימוש בעמילן תפוחי אדמה כפאזה נייחת. הפרקציות, שנאספו במקור באופן ידני, נאספו באספן הפרקים האוטומטי שפיתחו, וכמות כל חומצת אמינו נקבעה על ידי תגובת צבע מותאמת עם נינהידרין. הם החלו לבחון שיטות הפרדה אחרות, כגון כרומטוגרפיית חילוף יונים, כדי להפחית את זמן הניתוח, שכן ניתוח חלבון אחד באמצעות עמודות העמילן לקח שבועיים. כרומטוגרפיית חילוף יונים הפחיתה את הזמן ל-5 ימים במהלך הניסויים הראשוניים, ובסופו של דבר שטיין ומור צמצמו את התהליך עוד יותר בעזרתו של דריל ספאקמן, מה שהוביל ליצירת מכשיר הניתוח האוטומטי הראשון של חומצות אמינו. יחד עם עבודתם הידועה ברצפי חלבונים, מכשיר הניתוח האוטומטי הזה שימש גם במחקר של שטיין על חומצות אמינו בשתן אנושי ובפלזמת דם.

עם הצלחתם בשיפור זמן הניתוח של חומצות אמינו, שטיין ומור החלו לקבוע את המבנה של מולקולת חלבון שלמה, ובמיוחד ריבונוקלאז בקר, בתחילת שנות ה-50. הם קבעו את הרצף המלא של הריבונוקלאז עד 1960. רצף זה בשילוב עם ניתוח קרני רנטגן של הריבונוקלאז המגובש הוביל לקביעת האתר הפעיל של הנוקלאז. שטיין זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1972 יחד עם מור וכריסטיאן בוהמר אנפינסן, על עבודתם על ריבונוקלאז ו"על תרומתם להבנת הקשר בין המבנה הכימי לפעילות הקטליטית של מולקולת הריבונוקלאז".

קישורים חיצוניים

 ויליאם סטיין, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות.



קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:כימאים יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רוקפלר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980