נחלת שבט אפרים

על גבולות הנחלה, ניתן ללמוד מהכתוב על נחלת שבט אפרים וכן מהכתוב על גבולות נחלות השבטים הצמודות: מנשה – מצפון ובנימין – מדרום.

 גבולות הנחלה על פי המקרא 
לאחר כיבוש הארץ, בהיות יהושע בן נון "זָקֵן בָּא בַּיָּמִים" ה' מצווה עליו לחלק את הנחלות לשבטי ישראל, על פי הגורל והכתוב מתייחס לנחלת שבט אפרים, בשני מקומות. הפעם הראשונה בספר יהושע:

ומיד לאחר מכן, הכתוב מתייחס רק לגבולות נחלת שבט אפרים:

בפסוק הבא, נכתב שבנוסף, היו לאפרים ערים מסוימות, בתוך נחלת שבט מנשה:  והכתוב חוזר ומזכיר זאת בתיאור נחלת שבט מנשה: 

בספר דברי הימים מוזכרים רק חלק מהמקומות:

 הגבול הדרומי של נחלת שבט מנשה – שמצפון לשבט אפרים 

מתיאור הגבול הדרומי של נחלת מנשה, ניתן ללמוד כי:

 גבול נחלת שבט מנשה עבר "על פני שכם" ולא כלל את העיר עצמה. שכם היא עיר של אפרים, בתוך נחלת מנשה.
 אזור תפוח היה לשבט מנשה, אך העיר תפוח עצמה הייתה לאפרים. תפוח היא עיר של אפרים, בתוך נחלת מנשה
 ערוץ נחל קנה היה הגבול: מצפון – מנשה, ומדרום – אפרים.
 על פי המפרשים השונים, פירוש המלה  הוא "לכיוון מערב" ולא עד הים עצמו. בתיאור נחלת שבט מנשה מוזכר הים – במפורש. אין תיאור כזה לא מוזכר בנחלת אפרים ומכאן ניתן להבין שנחלת אפרים לא הגיעה עד לחוף הים.

 הגבול הצפוני של נחלת שבט בנימין – שמדרום לנחלת אפרים 

מתיאור הגבול הצפוני של נחלת בנימין, ניתן ללמוד כי:
 אצל אפרים כתוב "יריחו" ובתיאור הגבול של בנימין כתוב רק: "כתף יריחו".
 מבקעת הירדן לכיוון בית אל, הקו עבר דרך "מדבר בית אָוֶן".

 זיהוי מקומות 
(במקרה של מספר אפשרויות, הן מוזכרות זו ליד זו)

אֻזֵּן שֶׁאֱרָה – מיקום לא ידוע

בֵּית אָוֶן – האזור שממזרח להר בית אל.

בית אל – במקום בו נמצא כיום הכפר ביתין.

בית חורון עליון – מזוהה עם הכפר בית עור א-פוקה, ליד כביש 443. לידו נבנתה ההתנחלות בית חורון.

בית חורון תחתון – מזוהה עם הכפר בית עור א-תחתה, ליד כביש 443. כשני ק"מ מערבית לבית עור א-פוקה.

גזר – תל גזר.

ינוחה – אזור כפר יאנון, כשני ק"מ צפונית לעקרבה.

יריחו – תל יריחו.
 כֶּתֶף יְרִיחוֹ – רכס הקרנטל שממערב ליריחו.

מכמתת –
ח'רבת מח'נה, מדרום לשכם, בין כפר קליל, לעווארתא.
ח'רבת אבן נד'יר (נצר), כק"מ מצפון מזרח לרוג'יב, שמדרום מזרח לשכם.

נחל קנה – נקרא כך גם היום. יובל של הירקון מכיוון הר גריזים.

לוז – בית אל עצמה, או מקום ליד בית אל. (ראו לעיל)
 כתף לוז – הר בעל חצור.

נערה, (או נערת) – כפר נועימה, כשני ק"מ מצפון ליריחו.

עטרות –
תל שיח' א-דיאב, ממזרח ובצמוד למושב פצאל,
תל א-צמאדי, באזור ג'יפתליק, כשני ק"מ צפונית למשואה.

עטרות אדר – מיקום לא ידוע

שכם – העיר שכם הקדומה.

תאנת שילה – 
תל שילה ליד היישוב שילה, 
ח'רבת טנא אל-פוקה, מזרחית לשכם, לכיוון הירדן, כשני ק"מ דרומית לבית דג'ן.

תפוח – תל שייח' אבו זרד, שבקרבתו הוקם כפר תפוח.

 גבולות הנחלה 
קו הגבול המזרחי – הירדן. מאזור פצאל, או הג'יפתליק בצפון ועד לאזור יריחו בדרום

קו הגבול הצפוני – מהירדן, באזור פצאל או הג'יפתליק, מערבה (צפון מערבה) לכיוון שכם ומשם דרומה לכיוון תפוח ומשם מערבה ולאורך נחל קנה.

קו הגבול הדרומי – מיריחו, הקרנטל, לכיוון צפון מזרח לבית אל, הר בעל חצור ומשם דרום מערבה לבית חורון ומערבה לעבר גזר (הגבול הדרומי אינו מגיע אל הים).

קו הגבול המערבי – לא ידוע

 ניסיון בית יוסף להרחיב את גבולות הנחלה 
אפרים ומנשה – "בני יוסף" מנסים לערער על גודל נחלתם ומבקשים נחלה גדולה יותר:

יהושע מסרב ושולח אותם להפיק יותר מהשטח שקִבּלו:

אפרים ומנשה לא מוותרים:

עם זאת, יהושע לא נענה לבקשתם וחותם את הוויכוח בתשובתו:

התחלת התנחלות בית יוסף
יהודה אליצור ויהודה קיל בספרם אטלס דעת מקרא מביאים את הפירוש הקדמון המיוחס לתלמיד רב סעדיה גאון בספר דברי הימים. לפיו, כיבושי שבט מנשה בעבר הירדן המזרחי, בגלעד ובבשן הן "ספורות לשעבר" – כלומר המקרא מספר דברים מן העבר, מימי שֶבֶת בית יוסף בארץ מצרים. מכיר בן מנשה, המכונה "איש מלחמה" ולימים יקרא בית מכיר "אבי גלעד" על שם אחוזתו בעבר. לכן, לפי הסבר זה, משה לא בא בטענות לשבט מנשה על בקשתם להתנחל בעבר הירדן המזרחי (הוא בא בטענות רק נגד שבט ראובן ושבט גד). תימוכין לסיפור זה אפשר למצוא בספר דברי הימים א', שם ניתן להבין שלשבט אפרים ולשבט מנשה, היו נחלות בארץ ישראל, עוד לפני כיבוש הארץ.

תרשים סכמתי של הנחלה
מרכז|ממוזער|500px|אתרי ערי הגבול: בכחול

ראו גם
 הר אפרים

לקריאה נוספת
 יהודה אליצור ויהודה קיל, אטלס דעת מקרא, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, 1993.
 זכריה קלאי, נחלות שבטי ישראל, ירושלים: מוסד ביאליק, 1967.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

*
קטגוריה:השומרון
קטגוריה:שבט אפרים