שמריה נח שניאורסון

הרב שמריה נח שניאורסון (ה'תר"ב, 1842 - ה'תרפ"ג, 1923) היה רב בבאברויסק ואדמו"ר לחסידי חב"ד-קאפוסט.

תולדות חייו
נולד בשנת ה'תר"ב (1842) בעיירה לובביץ' ברוסיה. היה בנו השלישי של האדמו"ר מקאפוסט יהודה לייב שניאורסון. למד אצל סבו רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק), אצל אביו, ואצל אחיו רבי שלמה זלמן שניאורסון. נישא לרבנית אסתר ליבא - בת דודו רבי ישראל נח מניעזין.

בשנת ה'תרל"א (לפי גרסה אחרת בתרכ"ח) התמנה, על פי בקשת דודו המהר"ש, לרב לעדת החסידים בעיר באברויסק. חלק מהחסידים שהיו חסידי חב"ד-ליובאוויטש התנגדו למינויו, כיוון שהוא היה שייך לשושלת של חב"ד-קאפוסט, אך עקב הוראת המהר"ש שקטה לבסוף המחלוקת.

בשנת תרמ"ג לאחר פטירת חותנו רבי ישראל נח ביקשו ממנו חסידיו למלא את מקום חותנו כאדמו"ר בניעז'ין אך אנשי קהילתו לא הסכימו שיעזוב את רבנותו בבאברויסק.

בשנת ה'תר"ס, עם פטירת אחיו רבי שלמה זלמן, שמילא את מקום אביו כאדמו"ר לחסידי קאפוסט, נתמנה הרש"נ לאדמו"ר. בתחילה שהה במרכז החסידות בקאפוסט, אך לאחר מכן חזר לבאברויסק והעיר הפכה למרכז החסידות. בתפקיד האדמו"ר כיהן במקביל לאחיו שלום דובער שניאורסון מרציצה.

בתפקידו כרב ולאחר מכן כאדמו"ר, כיהן קרוב לחמישים שנה, עד פטירתו. במקביל לכהונתו, כיהנו בבאברויסק רבנים לעדת המתנגדים. עם מינויו של הרידב"ז לרב בעיר (בשנת ה'תרל"ו), פרצה מחלוקת ביניהם לאחר שהרב החדש ערער על כשרות המקווה והשחיטה. עקב המחלוקת נתערער מעמדו של הרידב"ז בעיר עד שבשנת ה'תרמ"א עזב את העיר, ובמקומו נתמנה הרב רפאל שפירא.

בשנת ה'תרס"א ייסד את קיבוץ בוברויסק. הישיבה נוהלה בידי בנו הרב מנחם מנדל. הייתה זו מהישיבות החשובות ברוסיה. בישיבה הייתה מחלקה לצעירים, ומחלקה למבוגרים שכונתה "קיבוץ". סדר הלימוד בישיבה היה קרוב לסדר הלימוד של הישיבות הליטאיות, בצירוף של לימודי חסידות. הישיבה התקיימה תקופה ארוכה יחסית, גם לאחר המהפכה הרוסית, ועד לפטירת הרש"נ. היא הוציאה מתוכה עשרות רבנים ששירתו בקהילות שונות ברוסיה. בין מוסמכיו – ר' משה דון יחיא מאולא, ר' שמואל קיפניס מאוורוטש, והרב שלמה יוסף זוין.

בשנת ה'תר"ע התקיימה ועידת רבנים ברוסיה, שהשתתפו בה גדולי הרבנים ובהם הרש"נ, שלום דובער שניאורסון, חיים מבריסק, חיים עוזר גרודזנסקי. באספה זו הועלתה השאלה, שמכיוון שהרב הוא הממונה על רישום ספר הנולדים והנפטרים, שמנוהל בשפה הרוסית, הרי הכרח שיידע את השפה. באספה התקבלה דעתו, שהרב בכל קהילה יהיה מחויב בידיעה מינימלית של קריאה וכתיבה ברוסית. היה זה בניגוד להצעת הברון גינצבורג מטעם המשכילים שדרש שתהיה לרב ידיעה מקיפה ברוסית, ובניגוד לדעת החרדים ובהם בן דודו הרש"ב, שאין לחייב את הרב בשום ידיעה ברוסית, אמנם נוסף להחלטה סעיף נוסף בו נאמר שהרב ייבחר כל חמש שנים מחדש, הרש"נ השתדל לשנות את ההחלטה אך נכשל.

הרש"נ הוביל את הקו השמרני שפעל כנגד "החדר המתוקן", וכנגד השפעת הסוציאליזם על הנוער היהודי.

כמו סבו הצמח צדק, ניסה גם הוא לפעול ליסוד מושבה חקלאית ברוסיה, על מנת להכשיר את היהודים בעבודת האדמה, אך מלחמת העולם הראשונה סיכלה את תוכניתו. עמד בראש כולל חב"ד בארץ ישראל.

בתרע"ז, כשהוקמה הממשלה הזמנית ברוסיה, הוכרז על בחירות לקונגרס יהודי שייצג את כל חוגי היהודים, כהכנה לבחירות התקיימה ועידת רבנים במוסקבה בה השתתפי רוב גדולי יהדות רוסיה, בוועידה הוחלט להקים מפלגה שתאחד את כל החוגים החרדיים בשם "אחדות ישראל", המפלגה אמנם הצליחה בבחירות שהתקיימו בשבט תרע"ח (ינואר, 1918) אך הקונגרס מעולם לא התכנס בגלל מהפכת אוקטובר שביטלה את הדמוקרטיה ברוסיה.

בשנותיו האחרונות, עם גבור הלחץ של השלטון הרוסי החדש, נחלש הרש"נ וביום ט"ו בטבת שנת ה'תרפ"ג נפטר.

צאצאיו ומחליפו ברבנות בברויסק
שניים מבניו נפטרו בצעירותם. בנו הגדול, הרב מנחם מנדל, היה יד ימינו בכל ענייני הציבור, וכן עמד בראש הישיבה. הוא נרצח בזמן המהפכה, בשנת תרע"ט. חתנו ר' דוד ברבש נפטר גם הוא באותה שנה. בצוואתו ביקש הרש"נ מקהל החסידים בעירו ומחסידי קאפוסט-באברויסק למנות או את בן בנו, הרב משה דוד שניאורסון, או את בן חתנו, הרב ישראל משה ברבש, שאחד מהם ימלא את מקומו. לאחר עשרה ימים מפטירת הרש"נ, בכ"ו טבת תרפ"ג התאספו הנבחרים מכל בתי הכנסת של החסידים בעיר והחליטו "בהחלטה גמורה" למנות את הרב ברבש כרב העיר מצד החסידים וכאדמו"ר חסידות קאפוסט-באברויסק, אך המינוי לא יצא אל הפועל נוכח סירובו. גם בן דודו סירב לקבל את התפקיד.

תושבי באברויסק פנו לבעל נכדתו – הרב שמואל בעזפאלוב לקבל עליו את עול הרבנות והאדמורו"ת. הוא קיבל על עצמו את הרבנות של העיר, וכיהן כרב העיר עד להירצחו בשואה, אך לא היה מוכן לקבל על עצמו "נשיאות" (מינוי לאדמו"ר) בהיותו מקושר לאדמו"רי חב"ד-ליובאוויטש. כך, עם פטירת הרש"נ נסתיימה התקופה של הפיצול בתנועת חב"ד, וחסידי חב"ד כולם קיבלו עליהם את נשיאותו של האדמו"ר הריי"צ.

נכדו הרב יהודה אריה ברבש, היה חתנו של הרב חיים יצחק פוקר, חתנו של ה"בית הלוי".

ספריו ומשנתו
בצוואתו ביקש שצאצאיו ידפיסו את דרשותיו, ורק את אלו שאמר בתחילת שנות נשיאותו - משנת תרס"א. הספר יצא בשני כרכים עבים בהם דרשות ארוכות כסגנון המקובל בחב"ד.
 שמן למאור חלק א, תשכ"ד
 שמן למאור חלק ב, תשכ"ז

באדר א' תשפ"ב (פברואר 2022) העלתה ספריית חב"ד לאתר האינטרנט של הספרייה סריקה של כמה כרכים מתורתו, מאוסף כתבי היד של הספרייה.

אילן שושלת אדמו"רי חב"ד

לקריאה נוספת
 אנציקלופדיה לחסידות בהוצאת מוסד הרב קוק, בערכו.
 עמרם בלוי, המאור הגדול: קורות חייו של הרה"ק רבי שמרי' נח שניאורסהן מבאברויסק. היכל הבעש"ט כרך כ"ב, ניסן תשס"ח, עמודים צ"ה-קל"א.

 קישורים חיצוניים
 ספר הזיכרון לקהילת באברויסק עמ' 276–279




הערות שוליים

ה
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:משפחת שניאורסון
קטגוריה:בוברויסק: רבנים
קטגוריה:אזרח נכבד לדורותיו (של האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אישים שנולדו בלובביץ'
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1923
קטגוריה:נשיאי קופת מעות ארץ הקודש