האל האב (נצרות)

שמאל|ממוזער|200px|פסל של השילוש הקדוש בקתדרלת סן דני בצרפת: האב במרכז אוחז ומחבק את ישו בדמות שה האלוהים, ומעליו רוח הקודש בדמות יונה
האל האב בנצרות הוא אחת משלוש הפנים של השילוש הקדוש, המהוות את האלהים האחד והשלם. האמונה באלהים כשילוש היא דוגמה עליונה בכל הכנסיות ומבחן ראשי לאורתודוקסיה, וכל שוללי עיקר זה מוקעים ככופרים, לפחות באופן רשמי מאז ועידת ניקיאה ב-325, אם לא אפילו בברית החדשה בעצמה. הנצרות מאמינה כי אף שקיים רק אלהים אחד, הוא מופיע כשלוש פנים שונים: האב, הבן שהתגשם בבשר בישוע, ורוח הקודש.

בדתות פוליתאיסטיות רבות, האל העליון מתואר כ"אביהם של האלים ובני האדם". ביהדות, אלהים מכונה "אבינו" משום שהוא הבורא והיוצר, קובע החוקים והמגן, בדומה לתפקידו המסורתי של אב במשפחה. בדומה לכך, בנצרות ניתן לאל האב תואר זה מסיבות אלו, אך נוסף על כך הוא אב לישוע באופן אלוהי. קשר זה בין האל האב ובין האל בנו היחיד, הוא מערכת יחסים אינטימית ובלעדית, שלא קיימת ביהדות.

האל האב במקורות המוקדמים
בברית החדשה
רעיון אבהותו של האל על ישוע בנו התגבש בנצרות בשלב מוקדם. ניתן ללמוד על קשר זה ועל משמעותו הייחודית והאינטימית, ממקומות רבים בברית החדשה. כך לדוגמה בבשורה על-פי לוקאס, המביאה את מעשה הבשורה למרים:

וכך באיגרת אל העברים:

רעיון אבהותו של האל נזכר הן בדבריו של ישוע, והן בדברי האב, בבשורה על-פי מתי:



בתפילת אני מאמין
תפילת "אני מאמין" שנוסחה כהצהרת אמונים שנאמרת לפני הטבילה, מזכירה את עקרון האבהות בפשטות:

בוועידת ניקיאה שנערכה בניקיאה בשנת 325, התגבש נוסחה של תפילת "אני מאמין" בנוסח המוכר כ"נוסח ניקיאה". נוסח זה הרחיב את נוסח השליחים והוסיף עליו. הוא הקדיש את עיקר האמונה הראשון לאל, ואת העיקר השני לאבהות:

האל האב בנצרות
על פי האמונה הנוצרית, כל שלושת חברי השילוש הם דמויות ראויות לתפילה משום היותם אלהים אחד, כלומר אפשר להתפלל לשלושתם, אך חלק מהנוצרים נוהגים להתפלל רק אל האב, בכל זאת בשם ישוע המשיח, ודרך רוח הקודש. תפילת האדון, למשל, מתחילה בפנייה אל "אָבִינוּ שֶׁבַּשָּׁמַיִם", תואר לאלהים לדומה לזה ביהדות.

בברית החדשה אינה מצויה תפילה הפונה אישית לרוח הקודש, אך כן מצויה תפילת סטפנוס הקדוש הפונה לבן ישוע בשעת מותו, בספר מעשי השליחים:

כל הכנסיות בעל אמונה בשילוש מסכימות על כך שהאב הוא מקור הבן ורוח הקודש, כלומר מקור אלוהותם נמצא בו., בכנסייה הקתולית ובזרמים הפרוטסטנטים, אשר מהווים יחדיו את כנסיות המערב, האב מושך את רוח הקודש לבדו, כלומר ללא הבן.בכנסייה האורתודוקסית, האורתודוקסית האוריינטלית, והאשורית, אשר מהוות יחדיו את כנסיות המזרח, האב מושך את רוח הקודש לבדו, כלומר ללא הבן. (ראו - ומן הבן)

אב הכנסייה יוחנן הקדוש מדמשק (676–749) כתב על היחס בין האל האב לשתי החברים האחרים בשילוש הקדוש:

מרבית הנוצרים מאמינים כי יחסו של אלהים כלפי האנושות משקף את יחסו של האב לבנו, ובני האדם מכונים לעיתים "ילדיו של אלהים" או "בני אלהים" בדרך אימוץ. לפי הנצרות, מקורו של רעיון המשפחה הוא ביחס האל לברואיו:

בני אנוש יכולים להשתתף במערכת היחסים הנצחית בין האב לבנו, באמצעות ישוע, אשר ירש חלק מתכונותיו האלהיות של האל ומוגדר כיורשו:

ראו גם
 האל האב
 השילוש הקדוש
 רוח הקודש (נצרות)

קישורים חיצוניים

מאמרים, mp3 וסרטונים בנושא דמות האל בנצרות עם מראי מקום מהברית החדשה 
מספר מאמרים על האל בראייה הנוצרית 


קטגוריה:תאולוגיה נוצרית