נבל ברשות התורה

ביהדות, נבל ברשות התורה הוא ביטוי המתאר אדם המקפיד על קיום מצוות התורה מבחינה פורמלית, אך התנהלותו סותרת את רוח התורה וזרה לכוונתהּ; אדם שעושה מעשי נבלה, ולשון החוק משמשת לו כעלה תאנה מוסרי.

מקור הביטוי וכוונתו המקורית
הראשון שהשתמש בביטוי זה וכנראה אף טבע אותו היה הרמב"ן על פי הפסוק  ועל פי פרשנות המדרש: "כשם שאני קדוש – כך תהיו אתם קדושים. כשם שאני פרוש – כך תהיו אתם פרושים", (תורת כהנים). הפסוק עוסק בדברים שאין איסורם מפורש בתורה בצורה מפורטת, אלא כללית בלבד:

 להיות פרושים מן המותרות 
בספרי ההלכה הקודמים לרמב"ן הרעיון שמבטא הביטוי 'נבל ברשות התורה' מופיע כעיקרון מוסרי-כללי. לדוגמה: בספר תורת חובות הלבבות מאת רבנו בחיי אבן פקודה. (ספרד המאה ה-11) שער הפרישות.רבנו בחיי מדגיש כי התורה לא ציוותה על איסור גורף של המותר, אלא על איזון ומיתון בשימוש בו. הפרישות לא באה כדי לענות את הגוף, אלא כדי למנוע את הפיכת האדם לנבל המשועבד לתאוותיו.

הרמב"ם בספרו 'הלכות דעות' (פרק א, הלכה ד) אותו כתב במצרים במאה ה-12 טוען כי האדם צריך ללכת תמיד בדרך הביניים, הרחק משני הקצוות (חֶסֶר ויֶתֶר). הוא לא צריך להיות גס רוח וליצן (הקצה הרע של היתר), אך גם לא עגום ומצומצם מדי. הליכה בדרך האמצע מונעת מהאדם להיות "נבל", שהוא מי שאינו שולט בתאוותיו ונוטה לגסות.

במשך מאות שנים לאחר הרמב"ן לא הופיע הביטוי בספרות ההלכה והמחשבה היהודית, אך יחד עם זאת הוא לא נעלם לחלוטין מן השיח. ספרי המוסר כגון אורחות צדיקים מהמאה ה-15 הטמיעו את העיקרון בתוך דינים ספציפיים המדגישים את הצורך בריסון גם בדברים המותרים כדי להימנע מנבלות. הספרות החסידית הסבירה שכל שימוש בדברים מותרים חייב להיות לשם שמיים, כדי להעלות את הניצוץ האלוקי שבהם; אחרת הם יורדים לידי קליפה והאדם נשאר 'נבל'. תניא – ליקוטי אמרים, פרק ז.

 נבל ברשות התורה בעידן המודרני 
בעידן המודרני (המאה ה-20 וה-21) חזר המושג לשיח היהודי והפך לכלי ביקורתי העוסק במתח שקיים בין הדין ההלכתי כלשונו לבין רוח התורה המדברת על צדק חברתי, אתיקה ועוד.

המושג גם שינה את פניו ועבר תהליך של הַחְלָנָה (חילון) והרחבה לתוך השיח הציבורי הכללי בישראל. הוא משמש כביקורת על התנהלות האדם, שאמנם עומדת "בשורה של דין" אך מנוגדת ל"לפנים משורת הדין" או לערכים מוסריים. הביטוי הורחב לנושאים ציבוריים, חברתיים וכלכליים והתבטא בניצול פרצות חוקיות ובשימוש בהלכה ו/או בחוק כ"עלה תאנה". ניתן למצוא את הביטוי "נבל ברשות התורה/החוק" במיוחד בבתי המשפט ובפסקי הדין.

 דוגמאות 

תחום המזון: הרב יעקב אריאל מביא דוגמה של עישון סמים בידי בעלי תשובה, שאין מקור הלכתי מפורש לאיסורו, אלא איסורו יוצא מכלל זה של נבל ברשות התורה. עוד הוא מפרט את תפיסתו של הרמב"ן, ומתאר אדם שמקפיד על הלכות כשרות ואוכל רק בשר בהשגחה הכי מהודרת, אבל כל מעייניו מושקעים באכילת בשר, או אדם שמקפיד על כשרות היין ללא כל חשש ערלה וטבל, אך עינו בכוס בלבד, והוא שותה ומשתטה, זולל וסובא.

גיור והתבוללות: הרב אליעזר ולדנברג מציין לגבי אישה המבקשת להתגייר כדי להתחבר ליהדות או כדי להינשא לבעלה היהודי, שאם היא עושה זאת רק מהמטרה השנייה היא "נבל ברשות התורה".

דיני משפחה: בעקבות רומן בין אישה נשואה למאהב נשוי נולד ילד. האישה תבעה מהמאהב להכיר בנולד והגבר ביקש למנוע בדיקת אבהות בטענה שרצונו להגן על הילד מהגדרת "ממזר". בית הדין קבע כי טובת הילד אינה עומדת בבסיס הבקשה של הגבר וטען כי "בקשתו מהווה חוסר תום לב ועולה כדי היותו של המבקש "נבל ברשות החוק".

ראו גם
 הערמה
 היתרי מכירה בהלכה

 קישורים חיצוניים 

 דברי הרמב"ן המלאים בפירושו – גליונות נחמה ליבוביץ (אמצע העמוד)
 הרב אהרן ליכטנשטיין, מוסר והלכה במסורת היהודית, באתר 'דעת'


 הערות שוליים 

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:רמב"ן