המשחקים הגאים

המשחקים הגאים (באנגלית: Gay Games), או בשם הלא פורמלי אולימפיאדת הגייז, הם אירוע עולמי של תחרויות ספורט רב-ענפיות ואירועי תרבות מגוונים, המתקיים אחת לארבע שנים ומאורגן עבור נשים וגברים המזהים עצמם כלהט"ב.

 רקע 

המשחקים הגאים הראשונים התקיימו בשנת 1982 בסן פרנסיסקו ונוסדו על ידי ד"ר טום ואדל, רופא בכיר ואתלט אמריקאי, ומתקיימים מאז אחת לארבע שנים. אף שמדובר בתחרויות, אופי האירוע אינו תחרותי והמשחקים הם ברוח השוויון והשיתוף האוניברסליים. ואדל הגדיר את המשחקים הגאים כ"רעיון חדש, מהבחינה הזאת, שלמרות היותו ספורט הוא מבוסס על קבלה יותר מאשר על גירוש. כל אחד מורשה לקחת חלק במשחקים האולימפיים הגאים, בלי קשר לגזע, מין, מוצא, לאום, נטייה מינית או יכולת אתלטית". על מנת להתקבל למשחקים הגאים אין צורך בתקן מינימום להישגים, ודי ברצון להתחרות. כאירוע שהדגש בו הוא על תרבות של שוויון וקבלה יותר מאשר על תחרותיות, קרוי כל אירוע בשם ייחודי, הנילווה לשנת קיומו.

 רשימת אירועי המשחקים הגאים 

 מספר  שנה  עיר מארחת  שם האירוע  מועד פתיחה  מספר משתתפים  מספר מדינות  מספר ענפי ספורט 1 1982 סן פרנסיסקו   האתגר 28 באוגוסט - 2 בספטמבר  1600  12  17 2 1986 סן פרנסיסקו   הניצחון 10 - 17 באוגוסט  3500  17  18 3 1990 ונקובר   החגיגה 4 - 11 באוגוסט  9500  27  27 4 1994 ניו יורק   האחדות 18 - 25 ביוני  11,000  40  31 5 1998 אמסטרדם    החברוּת 1 - 8 באוגוסט  14,700   29 (ו-4 הדגמה) 6 2002 סידני   תחת שמיים חדשים 2 - 9 בנובמבר  12,000  מעל 70  34 7 2006 שיקגו   המקום בו נפגש העולם 15 - 22 ביולי  11,500  70  30 8 2010 קלן   היה חלק מכל זה 31 ביולי - 7 באוגוסט  12,000  68  35 9 2014 קליבלנד ואקרון   המשחק לכולם 9 - 16 באוגוסט  10,000  מעל 60  35 10 2018 פריז    כולם שווים  4 - 12 באוגוסט  10,317  91  36 11 2023 הונג קונג   גוודלחרה    אחדות בגיוון  נובמבר    12 2026 ולנסיה       

כרונולוגיה
 האירוע הראשון של המשחקים הגאים 

 האירוע השני של המשחקים הגאים 

 האירוע השלישי של המשחקים הגאים 
האירוע השלישי, החגיגה, נערך בוונקובר, קנדה מה-4 באוגוסט ועד ל-11 באוגוסט 1990.

בין המשתתפים היה השחיין אלוף אולימפי, אלוף משחקים הפאן-אמריקאיים ואלוף האוניברסיאדה ברוס הייז ובכך היה לאלוף האולימפי הראשון והיחידי שהשתתף וזכה במשחקים אלו.

 האירוע הרביעי של המשחקים הגאים 
האירוע הרביעי, האחדות, נערך בניו יורק, ארצות הברית מה-18 ביוני ועד ל-25 ביוני 1994. בין המשתתפים היה מארק צ'טפילד שיאן אולימפי.

במהלך המשחקים, שני ספורטאים אולימפיים יצאו מהארון. אחד מגדולי הקופצים למים בכל הזמנים, האלוף האולימפי ואלוף העולם גרג לוגניס מארצות הברית וסגן האלוף האולימפי באגרוף (עד 60 ק"ג) מארק לדוק (ברצלונה 1992) מקנדה.

 האירוע החמישי של המשחקים הגאים 
האירוע החמישי, החברות, נערך באמסטרדם ארנה שבאמסטרדם, הולנד מה-1 באוגוסט ועד ל-8 באוגוסט 1998, לראשונה מחוץ לצפון אמריקה, באירופה. דנה אינטרנשיונל זמרת טרנסג'נדרית מישראל שזכתה באירויזיון שלושה חודשים לפני כן, הייתה הפרזנטורית של האירוע והופיעה בטקס הפתיחה.

בטקס הפתיחה הופיעו עוד: ז'אן-פול גוטייה, מרטינה נברטילובה נאמה מעל מסכי ענק, בנות וית'ר  עם הלהיט הגדול שלהן It's Raining Men ואמנים נוספים.

אלוף עולם בשחייה ואלוף הפאן פסיפיק בשחייה דן ויטץ' ואלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים בשחייה אלכס קוסטיץ' שניהם מארצות הברית, השתתפו וזכו במשחקים אלו.

 האירוע השישי של המשחקים הגאים 
האירוע השישי, תחת שמיים חדשים, נערך בסידני, אוסטרליה מה-2 בנובמבר ועד ל-9 בנובמבר 2002.

 האירוע השביעי של המשחקים הגאים, והפיצול בארגוני הספורט הלהט"בים 
בשנת 2001 קבעה התאחדות המשחקים הגאים כי האירוע השביעי במספר בשנת 2006 יתקיים בעיר מונטריאול, קנדה. בהמשך, בעקבות חילוקי דעות קשים, בסוף שנת 2003 בין ההתאחדות לבין הוועדה המארגנת במונטריאול, החליטה ההתאחדות לבטל את האירוע במונטריאול ולהעבירו לשיקגו, ארצות הברית. ההתאחדות ערכה מכרז בין לוס אנג'לס ושיקגו שהשתתפו במכרז הקודם לאירוח האירוע של שנת 2002.

שלוש נקודות מרכזיות היו במחלוקת:
 גודל האירוע
 גודל התקציב
שקיפות כלכלית

הוועדה המארגנת תכננה אירוע ענק עם 24,000 משתתפים, גדול פי שניים מהמשחקים הגאים שנערכו בסידני 2002, ואילו ההתאחדות הייתה מעוניינת באירוע קטן יותר ותקציב שמרני. כמו כן, התעוררה בעיה כלכלית ולא הייתה שקיפות כלכלית מספיקה לדעתה של ההתאחדות.

הוועדה המארגנת של מונטריאול לא ויתרה והחליטה לייסד אירוע ספורט ותרבות דומה בשם האאוטגיימס העולמי הראשון במימון התאחדות הספורט הבינלאומי של ההומואים והלסביות וכן תמיכה של מחוז קוויבק וממשלת קנדה. האירוע החדש נערך מ-26 ביולי ועד 5 באוגוסט והשתתפו בו כ-10,248 ספורטאים ו-1,500 משתתפים בכנסים בינלאומיים בנושאים להט"בים וזכויות אדם. את האירוע הפעילו 5,200 אנשים בהתנדבות. מארק טוקסברי אלוף אולימפי קנדי, שימש בוועד המנהל של האאוטגיימס העולמי הראשון שנערך במונטריאול ועוזר הנשיא.

בעקבות הפיצול, נאלצו רבים מהמשתתפים לבחור בין שני האירועים שנערכו בהפרש של שבוע ימים זה מזה. טקס הסיום של המשחקים הגאים בשיקגו נערך ב-22 ביולי ואילו טקס הפתיחה של האאוטגיימס העולמי הראשון החל ב-29 ביולי. הקרבה בין האירועים, הפיצול והאילוצים הספורטיביים גרמו לירידה באיכות התחרויות בשני האירועים גם יחד. עבור משתתפים שבאו מיבשות אחרות או מארצות רחוקות, הקרבה בין האירועים הן מבחינת הזמן והן מבחינת המיקום, היווה יתרון וחיסכון כלכלי.

המשחקים הגאים בשיקגו הסתיימו ללא חוב כספי וכל החשבונות שולמו. לעומתו האאוטגיימס העולמי הראשון סיים בגירעון של 5.3 מיליון דולר קנדי. האאוטגיימס העולמי השני, נערך מ-25 ביולי ועד 2 באוגוסט 2009 בקופנהגן, דנמרק והאאוטגיימס העולמי השלישי, נערך מ-31 ביולי ועד 11 באוגוסט 2013, באנטוורפן, בלגיה.

 האירוע השמיני של המשחקים הגאים 
ב-16 במרץ 2005 התאחדות המשחקים הגאים הודיעה שהערים המועמדות לאירוח האירוע השמיני הן: קלן, יוהנסבורג ופריז. בסופו של דבר, במפגש השנתי שנערך בשיקגו ב-14 בנובמבר 2005 זכתה העיר קלן, גרמניה לארח את המשחקים הגאים מספר שמונה בשנת 2010.

 האירוע התשיעי של המשחקים הגאים 
ב-17 במרץ 2009 התאחדות המשחקים הגאים הודיעה שהערים המועמדויות לאירוח האירוע התשיעי הן: בוסטון, מסצ'וסטס, קליבלנד ווושינגטון די. סי.. בסופו של דבר, במפגש השנתי שנערך בקלן ב-29 בספטמבר 2009 זכתה העיר קליבלנד, אוהיו לארח את המשחקים הגאים מספר תשע בשנת 2014.

 האירוע העשירי של המשחקים הגאים 
באוקטובר 2013 התאחדות המשחקים הגאים הודיעה שהערים המועמדות לאירוח האירוע התשיעי הן: פריס, לימריק ולונדון. במפגש השנתי שנערך בקליבלנד העיר פריס לארח את המשחקים הגאים מספר עשר בשנת 2018

 האירוע ה-11 של המשחקים הגאים 
המשחקים הללו נועדו להתקיים כבר ב-2022 אך נדחו לנובמבר 2023 בין השאר בשל מגבלות הקורונה בעיר המארחת הונג קונג. כמו כן הוחלט לפצל את המשחקים וכך יארחו אותם במקביל הונג קונג וגוודלחרה במקסיקו וענפי הספורט יפוצלו בין המארחות.

 ישראל במשחקים הגאים 
עד שנת 1998 לא יצאה מישראל נבחרת מסודרת כלשהי. בתחרויות עצמן השתתפו ספורטאים ישראלים בודדים באופן פרטי. אך למרות הנוכחות הצנועה של ספורטאים גאים מישראל במשחקים העולמיים, העיר תל אביב המקדמת תיירות בינלאומית גאה, הגישה הצעה לאירוח המשחקים ב-2022 כשבהמשך נסוגה משלבי הבחירה הסופיים והצהירה כי בכוונתה להתמודד על אירוח המשחקים ב-2026 אך לא נכללה גם בין המועמדות הסופיות לאירוח ב-2026.

 המשחקים הגאים 1994 - "האחדות", בניו יורק 
יונתן דנילוביץ' השתתף בריצת מרתון.

שמאל|ממוזער|250px|המשלחת הישראלית למשחקים הגאים, 1998
שמאל|ממוזער|150px|ברברה בקר (מימין) והדס סנדלר לאחר זכייתן במדליות הראשונות לישראל, 1998

 המשחקים הגאים 1998 - "החברוּת", באמסטרדם 
לראשונה בתולדות מדינת ישראל יצאה נבחרת, שיזם והוביל שלמה שאול (שחייה), בת 39 ספורטאיות וספורטאים להשתתף באירוע, במימון עצמי. הנבחרת כונתה "גלית" ("Gay And Lesbian Israel Team"). הנבחרת השתתפה בענפי ספורט רבים, בהם: אופניים, אתלטיקה, באולינג, כדורסל נשים, סקווש, ריקודים סלוניים ושחייה. הבמאי רן קוצר צילם סרט תעודה על המשלחת "משחקים עליזים" שיצא לאקרנים בשנת 1999.

 הזוכים במדליות 
אופניים
 אמיר ברטורה (קטגוריית גיל 29-18)
 20px רכיבה של 1.5 שעות

שחייה
התחרות נערכה בבריכה אולימפית
 הדס סנדלר (קטגוריית גיל 29-25):
 20px 100 מטר גב
 20px 200 מטר גב
 20px 400 מטר חופשי
 20px 200 מטר חופשי
 ברק עטר (קטגוריית גיל 34-30)
 20px 800 מטר חופשי בתוצאה של 9:31.75 דקות
 20px 400 מטר חופשי בתוצאה של 4:32.96 דקות
 ברברה בקר (קטגוריית גיל 54-50)
 20px 50 מטר גב
 זהבכסףארד סה"כ4318

 המשחקים הגאים 2002 - "תחת שמיים חדשים", בסידני 
נבחרת בת 10 ספורטאים וספורטאיות יצאה להשתתף באירוע, במימון עצמי. הנבחרת השתתפה בענפי ספורט בהם: אתלטיקה, באולינג, טריאתלון, סקווש ושחייה. אחראי על הנבחרת היה יובל חץ.

 הזוכים במדליות 
שחייה
התחרות נערכה בבריכה האולימפית במרכז ספורט המים הבינלאומי סידני
 ברק עטר (קטגוריית גיל 39-35)
 20px 1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:15.65 דקות
 20px 800 מטר חופשי בתוצאה של 9:35.48 דקות
 20px 400 מטר חופשי בתוצאה של 4:33.41 דקות
 20px 200 מטר גב בתוצאה של 2:26.90 דקות

אופניים
 יובל חץ (קטגוריית גיל 34-30)
 20px מרוץ נגד השעון ל-15 ק"מ (21.54 דקות)
 20px מרוץ נגד השעון קבוצתי (קבוצה מעורבת ממספר מדינות) ל-22.5 ק"מ.
 רות (קטגוריית גיל 44-40)
 20px 8.5 ק"מ בתוצאה של 22.09 דקות
 20px מרוץ נגד השעון קבוצתי (קבוצה מעורבת ממספר מדינות) ל-15 ק"מ.
 זהבכסףארד סה"כ1258

 המשחקים הגאים 2006 - "המקום בו נפגש העולם", בשיקגו 
לא יצאה משלחת מסודרת מישראל, אך באירוע עצמו השתתפו 7 ספורטאים וספורטאיות מישראל באופן פרטי.

אופניים
 יובל חץ
 20px מרוץ נגד השעון ל-10 מייל בתוצאה של 29.31 דקות
 20px מרוץ כביש ל-40 ק"מ
 20px מרוץ נגד השעון קבוצתי, ביחד עם עוד שלושה רוכבים מסנט לואיס, ארצות הברית.

 זהבכסףארד סה"כ0213

 המשחקים הגאים 2010 
משלחת בראשותם של יניב ויצמן ואדיר שטיינר ועשרה ספורטאים מישראל השתתפו במשחקים בתחרויות בשחייה, באתלטיקה, ובטריאתלון בתמיכתה של עיריית תל אביב יערך במשחקים ערב תרבות תל אביבי-ישראלי בהפקתו של די ג'יי יואב ארנון, שבמסגרתו הופיעו זמרים, אמני דראג ודי ג'יי תל אביביים מובילים.

הנבחרת הישראלית זכתה במדליית כסף אחת.

 המשחקים הגאים 2014 
משלחת ישראלית מטעם אגודת הלהט"ב השתתפה באירוע, בראשות מנכ"לית האגודה ומיכל שר חברת הוועד המנהל ובחסות "אדידס". המשלחת כללה 7 ספורטאים שזכו כולם במדליות, 10 מדליות בסך הכל, מהן 4 מדליות זהב, 4 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד.

במסגרת אירועי התרבות במהלך המשחקים הופיעה הזמרת הישראלית מיטל דה רזון. אליה הצטרפו משלחת של אמנים, ביניהם אמיר פרישר גוטמן ודי ג'יי יואב ארנון.

 הזוכים במדליות 
אתלטיקה
 אביב קולן
 20px חצי מרתון בתוצאה של 1:24:22 שעות
 20px ריצת 5000 מטר בתוצאה של 18:46.5 דקות
 חני כרמל
 20px ריצת 10000 מטר בתוצאה של 48:40 דקות

טריאתלון
 ברק גרשון
 20px טריאתלון בתוצאה של 1:27:54 שעות

שחייה
התחרות נערכה בבריכה אולימפית.
 יקיר מלול
 20px 50 מטר חזה בתוצאה של 31.30 שניות
 20px 100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.63 דקות
 20px 200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:28.20 דקות
 שגיא קריספין
 20px 50 מטר חזה (36.06 שניות)
 דניאל שליבו
 20px שחייה במים פתוחים ל-4 ק"מ

שיט
 אלעד שטרומאיר
 20px צוות מעורב עם שייט מאוסטרליה ושייט מארצות הברית

 זהבכסףארד סה"כ2529

 המשחקים הגאים 2018 
המשלחת הישראלית הגדולה ביותר עד כה, 46 ספורטאים.

טניס
 גיל גבעוני
 20px טניס לזוגות (רמה c)

שחייה
משלחת של 22 שחיינים, חברי TLV Nemos - קבוצת השחייה הגאה של תל אביב.
התחרות נערכה בבריכת 25 מטר.
 נועה קלרמן (קטגוריית גיל 34-30)
 20px 100 מטר חופשי בתוצאה של 1:21 דקות
 20px 200 מטר חופשי בתוצאה של 3:03.92 דקות
 20px 200 מטר גב בתוצאה של 3:32 דקות
 איתי איתמר (קטגוריית גיל 29-21)
 20px 200 מטר חזה בתוצאה של 2:41.03 דקות
 20px 400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:27.39 דקות
 20px 50 מטר חזה בתוצאה של 33.59 שניות
 20px 200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.3 דקות
 גלעד קרוננברג (קטגוריית גיל 39-35)
 20px 200 מטר חופשי בתוצאה של 2:10.71 דקות
 20px 400 מטר חופשי בתוצאה של 4:43.01 דקות
 20px 800 מטר חופשי בתוצאה של 10:06.37 דקות
 שגיא קריספין (קטגוריית גיל 44-40)
 20px 200 מטר חופשי בתוצאה של 2:19.96 דקות
 אבי אורן (קטגוריית גיל 39-35)
 20px 50 מטר חופשי בתוצאה של 25.2 שניות
 20px 100 מטר חזה
 שליחים (אבי אורן, גלעד קרוננברג, איתי איתמר וגלעד רונן)
 20px משחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.67 דקות
 שליחים (איתי איתמר - גב, אבי אורן - חזה, שגיא קריספין - פרפר ואריאל דרוקמן - חופשי)
 20px משחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:38.20 דקות
 שליחים (גלעד קרוננברג - גב, אבי אורן - חזה, טל קרמר - פרפר, גלעד רונן - חופשי)
 20px 4x50 מעורב בתוצאה של 2:02.38 דקות

 ראו גם 
 להט"בים במשחקים האולימפיים
 מצעד הגאווה
 אולימפיאדה

 קישורים חיצוניים 


 אתר התאחדות המשחקים הגאים - Federation of Gay Games

  גאווה לאומית: מפגן העוצמה של הספורטאים הלהט"בים, באתר YouTube, 5 באוגוסט 2018

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרבות להט"ב
קטגוריה:תחרויות ספורט רב-ענפיות
*