צה"ל במלחמת לבנון השנייה

מלחמת לבנון השנייה פרצה בקיץ 2006. במלחמה נלחמו כוחות צה"ל נגד כוחות חזבאללה.

 כוחות צה"ל במלחמה 
שמאל|ממוזער|250px|חיילים מחטיבת הנח"ל צועדים בחזרה מלבנון
בפרוץ המלחמה פיקוד הצפון (בפיקוד אודי אדם) מנה 2 אוגדות: עוצבת הגליל (אוגדה 91), אוגדה מרחבית בעלת כוחות מילואים אורגניים בגבול ישראל–לבנון (בפיקוד גל הירש) ועוצבת געש (אוגדה 36), אוגדה סדירה בעלת אחריות מרחבית בגבול ישראל–סוריה (בפיקוד אלי רייטר). במהלך המלחמה הוכפפו לפיקוד הצפון 3 אוגדות נוספות שפעלו בלבנון: עוצבת הפלדה (162) (בפיקוד גיא צור), עוצבת האש (98) (בפיקוד איל איזנברג) ועוצבת עמוד האש (143) (בפיקוד ארז צוקרמן). עוצבת געש נשארה בגבול ישראל–סוריה מסיבות אסטרטגיות.

בסך הכל, במהלך המלחמה גויסו כ-60,000 חיילי מילואים בכל החילות (כ-4 אוגדות), חלקם החליפו חיילים סדירים ביהודה ושומרון ובגבול רצועת עזה, שהופנו ללחימה בלבנון. בשום שלב לא היו על אדמת לבנון יותר מ-10,000 חיילי צה"ל בו בזמן. צה"ל הפעיל 372 טנקי מרכבה, ב-3 אוגדות משוריינות, מתוכם הצליח חזבאללה לפגוע ב-47 טנקים. ב-24 נחדרו אמצעות טילים וארבעה הושמדו, שניים באמצעות מטעני גחון. 8.5 אחוזים מהטנקים שנחדרו הושמדו. 26 אחוזים מטנקים שנפגעו פעלו לא במשימות שריוניות, וב-65 אחוזים ממקרי היפגעות הטנקים קדם נוהל קרב חלקי. 33 אנשי צוות נהרגו בפגיעות אלו.

בסיכום מטוסי ומסוקי חיל האוויר ביצעו 11,897 גיחות, בהן 6,900 תקיפות של יעדים, ומתוכם 3,000 תקיפות על מבנים ובונקרים, ו-2,400 על אתרי שיגור. למעשה מספר הגיחות של חיל האוויר היו יותר מאשר בכל מלחמת יום כיפור. מסוקי הקרב ביצעו 1,000 גיחות ואילו מסוקי התובלה 1,150 גיחות. כלי טיס ללא טייס ביצעו 1,350 גיחות מבצעיות לקבלת מודיעין בזמן אמת (ולפי מקורות זרים גם הפצצה). בממוצע בכל נקודת זמן שהו כ-20 מזל"טים בשמי דרום לבנון. סך הפצצות שהוטלו 13,916, מתוכם 7,732 חימושים חכמים, מבוססי לייזר, GPS וביות אלקטרו אופטי, שהיוו 36% מכלל הפצצות. יחסית למלחמת של"ג מספר החימושים החכמים גדול באחוזים פי 10, אך יחסית למלחמת עיראק השנייה הוא קטן בחצי. תותחי צה"ל ירו למעלה כ-160,000 פגזים ואילו ה-MLRS שיגרו כ-1,800 רקטות. מספר חסר תקדים שבוקר על ידי בכירי צבא לאחר המלחמה. במסגרת פקודת "מגן הארץ כחול" סטי"לים שמרו על הסגר הימי, ובמהלכו ביצעו כ-2,000 תשאולים של כלי שיט. עלות המלחמה בהיבט הצבאי הוערכה על ידי תא"ל משה ליפל, ראש אגף תקציבים במשרד הביטחון ב-11.2 מיליארד ש"ח.

 המוכנות של צה"ל למלחמה 
הציוד ואמצעי הלחימה
חיילי מילואים מחילות היבשה, שגויסו בצווי חירום לטובת המלחמה, הגיעו לימ"חים, ומצאו שחסר בהם ציוד חיוני, הדרוש להם לצורך ניהול הלחימה. בעיקר חסרו אמצעי ראיית לילה, נשק מדויק, וציוד קשר; אך גם פריטים פשוטים כמו משקפי אבק, וציוד רפואי כמו אלונקות וחוסמי עורקים. במקרים רבים קנו החיילים ציוד מכספם שלהם או מכספים שאספו במגביות שונות. לעומת זאת תפקודן של היחידות הסדירות מבחינת הספקה ואספקה היה יחסית טוב בהתחשב בעובדה שיחידות סדירות החזיקו את הקו.

האימונים

האינתיפאדה השנייה, שהחלה זמן קצר לאחר יציאת צה"ל מלבנון ב־2000, גרמה לצמצום ניכר בהיקף האימונים שבוצעו בצה"ל. הכוחות הסדירים הופנו בצורה כמעט מלאה לפעילות הביטחון השוטף והמבצעים השונים בשטחי הרשות הפלסטינית ולא התבצעו בו אימונים סדירים, ורוב האימונים שבוצעו לא היו במסגרות גדולות. אופי הפעילות השוטפת היה שונה באופיו מזה שנדרש ללחימה בלבנון.

עלות הלחימה והצורך בסדר כוחות גדול ללחימה השפיע על שירות המילואים. כוחות מילואים גדולים יותר נדרשו לשמירה על הביטחון, ולעיתים גם בוצע גיוס מילואים נרחב, בין השאר למבצע חומת מגן. צורך זה, בשילוב עם ירידה חדה בתקציב הפנוי, הובילו לירידה חדה בהקצאת ימי המילואים שהוקדשו לאימון יחידות המילואים למלחמה.

המודיעין
לפני תחילת המלחמה עמלו רבות אגף המודיעין וחיל מודיעין השדה על השגת מידע מודיעיני רב על מטרות חזבאללה בלבנון ועל התעצמותו הצבאית, מודיעין שהתגלה כמדויק ביותר ושימש את כוחות צה"ל לביצוע תקיפות בלבנון. עם זאת, התעוררו טענות מצד חיילים ומפקדים (בעיקר מקרב מערך המילואים), על חוסר במידע מודיעיני נקודתי. היו טענות שהתייחסו להיעדר תצלומי אוויר מעודכנים מן השנים האחרונות. היו שטענו שעיקר הבעיה הייתה בהפצת עזרי המודיעין לכוחות הלוחמים, שכן החומר הגולמי היה בידי זרועות המודיעין.

בריאיון עם קצין מודיעין ראשי, תא"ל יובל חלמיש, בינואר 2007 הוא אמר, כי תפקוד קציני המודיעין בשטח, במלחמת לבנון השנייה, נעשה בחוסר מקצועיות וברמה בינונית ומטה. הוא ציין תופעה שחלק מקציני המודיעין השאירו את החומרים בימ"חים בשל שגרת בט"ש. עוד סבר כי "יש פיגור בלתי מוצדק של כמה שנים ברמת העדכון של עזרי המודיעין בפיקוד הצפון". לדבריו, תמונת המודיעין שנבנתה בדבר פריסת מערך הקטיושות לטווח קצר הייתה, בינונית עד נמוכה. הוא ציין כי צה"ל הופתע מהיקף השימוש שעשה חזבאללה בטילי נ"ט במלחמה, ומירי הטיל הסיני על הסטי"ל אח"י חנית, עם שתופעת שמורות הטבע הייתה מוכרת, היא הייתה מפתיעה ברמת ההסתרה וההטמעה, כך שכוחות גילו אותם רק כאשר דרכו עליהם".

האספקה
המערך הלוגיסטי התקשה באספקת מזון ותחמושת לכוחות הלוחמים. צה"ל נמנע מהכנסת כלי רכב שאינם ממוגנים היטב לתוך לבנון, ומשום כך, התקשה להעביר אספקה לכוחות הפרוסים בשטח. היו ניסיונות להעביר אספקה באמצעות טנקים, וכן באמצעות כלי טיס, אולם לא בכמות מספקת. הבעיה הייתה מעבר לקו הכחול מכיוון שבימי הלחימה הראשונים של כוחות החי"ר לא הצליחו החטיבות (במיוחד באוגדה 91) לפתוח צירים לוגיסטיים. עד הקו הכחול היה שפע של מזון ומים וכן תחמושת וזאת תוך התארגנות במהירות מצד כוחות הלוגיסטיקה.

תפיסת ההפעלה
תפיסת ההפעלה ערב המלחמה
בתקופה שלפני פרוץ המלחמה הגדיר הרמטכ"ל רא"ל דני חלוץ את האיומים על מדינת ישראל בסדר זה:
1) איום הטרור ובתוך כך גם את גזרת לבנון.
2) האיום הגרעיני.
3) המלחמה הקונבנציונלית (בהתייחס לסוריה ולמצרים).

תפיסת ההפעלה בעוצבת הגליל
תפיסת ההפעלה בעוצבת הגליל (אוגדה 91), אוגדה מרחבית שהופקדה על גבול ישראל–לבנון, התפתחה במהלך השנים על ידי אנשים רבים. לפי תפיסה זו ממעטים בריכוז מאמצים ועוברים לביזור של הכוח יותר כוחות קטנים ופחות ריכוז של מאמץ גדול. לדוגמה חטיבה 609, חטיבת חי"ר השייכת לאוגדה שהיו לה נגמ"שי "אכזרית" שיועדו ללחימה של חי"ר על גבי רק"מ, פוזרו 100 כלים אלה בין כל החטיבות של האוגדה בגזרה כאשר המשימות שהוטלו עליהן לא היו משימות לחימה אלא הספקה, תדלוק וחילוץ, וחטיבות החי"ר הוכנו לפעולה רגלית בלבד.

בחטיבת השריון האוגדתית, חטיבה 847, התפתחה תפיסה שהטנקים מחולקים ליחידות קטנות ופועלים בצוותי קרב קטנים של זוגות טנקים יחד עם כוח חי"ר, כוח איסוף, כוח הנדסי וכדומה. כך פוזרו הטנקים בחטיבות החי"ר השונות. שלב הלחימה המרכזי תוכנן להיות השהייה במרחב- מהלך תמרון מהיר ונסתר, המגיע לנקודה מסוימת בשטח. כל כוח בגזרתו יועד להיות כוח עצמאי שאמור לחיות בתוך השטח ולצוד את האויב הקיים בו. הייתה מוכנות שהאויב יימצא ב-360 מעלות וכי אין מרחב מוגן. אין צירים, אין אפשרות להיכנס עם רק"מ שהוא לא רק"מ כבד וכלך הלאה. השיטה תורגלה במשך שנה שלמה ואוגדה 91 תרגלה זאת באדיקות עם כל חטיבות החי"ר שלה, עם חטיבת השריון ובתרגיל אוגדתי אחד מלא, שהיה במסגרת תרגיל פיקודי של הכנה למלחמה. גם כיום יש אנשים שיטענו שזאת התפיסה הנכונה להילחם מול החזבאללה.

 הפיקוד הבכיר 
 מפקדי צה"ל במלחמת לבנון השנייה תפקיד שם  הערות  ראש המטה הכללי  רב-אלוף דן חלוץ  פרש מצה"ל בעקבות המלחמה סגן הרמטכ"ל  אלוף משה קפלינסקי   מפקד זרוע היבשה  אלוף בני גנץ   מפקד חיל האוויר  אלוף אליעזר שקדי   מפקד חיל הים  אלוף דוד בן בעש"ט  המשיך בתפקידו עוד 14 חודשים לאחר המלחמה  ראש אגף המבצעים  אלוף גדי איזנקוט   ראש אגף המודיעין  אלוף עמוס ידלין   ראש אגף התכנון  אלוף יצחק הראל   ראש אגף התקשוב  אלוף אודי שני   ראש אגף משאבי אנוש  אלוף אלעזר שטרן לימים חבר כנסת  ראש אגף הלוגיסטיקה, הרפואה והמרכזים  אלוף אבי מזרחי   מפקד פיקוד הצפון  אלוף אודי אדם  פרש מצה"ל בעקבות המלחמה  מפקד פיקוד המרכז  אלוף יאיר נוה   מפקד פיקוד הדרום  אלוף יואב גלנט לימים חבר כנסת ושר הביטחון  מפקד פיקוד העורף  אלוף יצחק גרשון   קצין תותחנים ראשי  תא"ל לורנס מועלם   קצין הנדסה ראשי  תא"ל שמעון דניאל   קצין שריון ראשי  תא"ל חלוצי רודוי   קצין חי"ר וצנחנים ראשי  תא"ל יוסי היימן   קצין חימוש ראשי  תא"ל חיים רונן   קצין המשטרה הצבאית הראשי  תא"ל רוני בני   מפקד עוצבת האש  תא"ל איל איזנברג  על תפקוד עוצבתו נאמר בדו"ח ועדת וינוגרד: "העוצבה לא השלימה את משימותיה, וחלק גדול של תכנוניה לא יצא כלל אל הפועל", אך שירותו בצה"ל נמשך, והוא קודם לדרגת אלוף  מפקד עוצבת הגליל  תא"ל גל הירש  פרש מצה"ל בעקבות המלחמה  מפקד עוצבת הפלדה  תא"ל גיא צור  לימים מפקד זרוע היבשה  מפקד עוצבת נתיב האש  תא"ל ארז צוקרמן  פרש מצה"ל בעקבות המלחמה  מפקד עוצבת געש  תא"ל אלי רייטר   מפקד עוצבת המפץ  תא"ל יואב הר אבן  לימים ראש אגף המבצעים ומנכ"ל רפאל  מפקד חטיבה 1 – גולני  אל"ם תמיר ידעי לימים מפקד זרוע היבשה וסגן הרמטכ"ל  מפקד חטיבה 2 – כרמלי  אל"ם אילן אטיאס   מפקד חטיבה 7 – סער מגולן  אל"ם אמנון אשל אסולין   מפקד חטיבה 35 – צנחנים  אל"ם חגי מרדכי   מפקד חטיבה 84 – גבעתי  אל"ם יואל סטריק  לימים מפקד זרוע היבשה ופיקוד הצפון  מפקד חטיבה 188 – ברק  אל"ם משה שטרית   מפקד חטיבת צנחנים 226  אל"ם בועז עמידרור   מפקד חטמ"ר 300 – ברעם  אל"ם חן ליבני   מפקד חטיבה 401 – עקבות הברזל  אל"ם מוטי כידור  מפקד חטיבה 408 – חוד החנית  אל"ם ארז וינר   מפקד חטיבה 434 – עקבות הפלדה  אל"ם גיל מעוז   מפקד חטיבת צנחנים 551 – חצי האש  אל"ם דני קס לוין   מפקד חטיבה 609 – אלכסנדרוני  אל"ם שלומי כהן   מפקד חטיבה 623 – חוד החנית  אל"ם איתי וירוב לימים מפקד מפקדת העומק והמכללות הצבאיות  מפקד חטיבה 724 – עודד  אל"ם אנואר סעב   מפקד חטמ"ר 769 – חירם  אל"ם רביב ניר   מפקד חטיבה 847 – מרכבות הפלדה  אל"ם מאיר פינקל  לימים מפקד מרכז דדו  מפקד חטיבה 933 – נח"ל  אל"ם מיקי אדלשטיין  לימים נספח צה"ל בארצות הברית

 הערות שוליים 

קטגוריה:מלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:צה"ל: היסטוריה