מולוקאי

אטימולוגיה 
מולוקאי הוא השני בגודלו במחוז מאווי ומכונה במספר כינויים: ״האי הידידותי״ (Friendly Isle), ״האי הכי הוואי״ (The Most Hawaiian Island), ״ארץ השפע״ (Āina Momona).

הוא מכונה גם בשם "Moloka'i Pule O'o" שמשמעותו היא ״אי של תפילות חזקות״. השם משקף את האמונה הרווחת בקרב תושביו הילידיים, שכוחן הרוחני של התפילות היה כל כך עוצמתי, עד כדי כך שלפי האגדות המקומיות, הם יכלו בעזרת תפילות לגרש פולשים זרים. מסורת תושבי האי מדגישה את התפקיד החשוב של התפילות בהגנה על האי, אך גם בשימור התרבות, אורח החיים ומשאבי הטבע שלהם.

 מידע כללי 
 שלטון 
האי מולוקאי, כפוף למחוז מאווי ונמצא תחת סמכות מדינת הוואי בכל הנוגע למערכת השלטון. המדינה אחראית על ניהול השירותים המרכזיים באי כגון חינוך, תחבורה (שדות תעופה ונמלים), כבישים, בריאות ומערכת המשפט. מערכת המיסוי של מדינת הוואי היא ריכוזית ורוב המיסים שאינם מיסים פדרליים נִגְבִּים ישירות על ידי המדינה, דבר שמאפשר ניהול יעיל של השירותים באי.

 אוכלוסייה 
מולוקאי הוא אחד מ-7 האיים המאוכלסים (הוואי, מאווי, לנאי, מולוקאי, אואהו, קוואי ונייהאו) באיי הוואי. בשנת 1923, הגיע מספר תושביו ל-1,000 ורובם התפרנסו מדיג. מספר התושבים מוערך בכ-8,000 איש, שחציים מתגוררים בעיר קאונאקאקאי (Kaunakakai). בשנת 2020 התקיים באי מפקד אוכלוסין כאשר במזרח האי נמנו 4,441 תושבים.

קבוצת התושבים האתנית הגדולה ביותר מורכבת מילידי האי המתגוררים במקום דורות רבים, ואחריהם קבוצת תושבים אתנית שהם תושבים ממוצא פיליפיני.

 תעסוקה 
תושבי מולוקאי עוסקים במגוון מצומצם של מקומות עבודה הכוללים משרדי ממשלה, בתי ספר ציבוריים ועסקים קטנים מקומיים. עם זאת רוב התעסוקה באי קשורה לענפי החקלאות ולחברות חיצוניות המנהלות מטעים גדולים. בין המעסיקים הגדולים ניתן למנות את חברת Coffees of Hawaii המנהלת מטעי קפה, ואת חברת זרעי התירס של מונסנטו (Monsanto corn seed). בעבר שימשה Molokai Ranch, אחד המעסיקים הגדולים באי, אך פעילותה הופסקה בשנת 2008, לאחר שפיטרה כ-120 עובדים שהיוו כ-15% אחוז מכוח העבודה באי. יתרה מכך, משפחות המתגוררות בדרום האי במשך דורות רבים, שומרות על המסורת והתרבות הייחודית של הוואי, אך נאלצות גם להתמודד עם אתגרים כלכליים רבים.

בשל ההיצע המצומצם של הזדמנויות התעסוקה, שיעור האבטלה באי גבוה ביחס לאיים אחרים במדינת הוואי, וצעירים מהקהילה נאלצים לעזוב ולעבור לעבוד באיים אחרים או ביבשת ארצות הברית. בספטמבר 2023 ירד אחוז האבטלה באי ועמד על 1.2% לעומת 1.5% בחודש אוגוסט של אותה שנה. נתון זה מלמד על שיפור מסוים במצב הכלכלי. עם זאת, כמעט שליש מהמשפחות במולוקאי משתמשות בתלושי מזון, שזה פי שניים בהשוואה למקבלי תלושי המזון באי מאווי. התלות יוצאת הדופן של תושבי האי בסיוע מחלקת הרווחה, הובילה לכך שקהילת תושבי האי קיבלה פטור מחוקי הרפורמה ברווחה שהונהגו בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון.

 בריאות 
האי מולוקאי הוגדר על ידי שירותי הבריאות הציבוריים של ארצות הברית כאזור עם גישה מוגבלת לטיפול רפואי. הוא מדורג בין המקומות הנמוכים ביותר מבחינת שירותי הבריאות בארצות הברית, כאשר כ-7% מתושביו אינם מבוטחים בביטוח בריאות. מצב זה נובע בעיקר מעוני, בידוד גאוגרפי, ועלויות נסיעה גבוהות אל מחוץ לאי.

במולוקאי פועל ארגון הבריאות Molokai Ohana Health Care Inc. (MOHC), והוא הארגון היחיד המוסמך על ידי שלטונות הבריאות הפדרליים (FQHC) להעניק שירותי רפואה לתושבים. בנוסף, קיים באי בית חולים יחיד המשרת את התושבים, ומספק מגוון שירותים: בריאות האישה, טיפול ראשוני, שירותי חירום, רדיולוגיה, מעבדה, בנק דם, צילום רנטגן והדמיה, כימותרפיה, פיזיותרפיה ועוד.

בשנת 2008 הושקה במולוקאי תוכנית קהילתית בשם Ke 'Ano Ola (KAO) ששמה הוצע על ידי יועץ המומחה בשפת הוואי. התוכנית משקפת את מהותה: התמקדות בקידום אורח חיים בריא, שיתבצע בעזרת תמיכה חברתית וקבוצתית המשולבת עם מעורבות בקהילה וכך תשמש התוכנית מודל חיקוי חיובי. התוכנית נמשכה 12 שבועות, ונועדה להפחית את הסיכון למחלות כרוניות באמצעות חינוך לבריאות. הדגש היה על תהליך ירידה במשקל, פעילות גופנית והפחתת גורמי הסיכון למחלות הכרוניות.

 מסורת ותרבות 
במולוקאי קיימת מסורת ארוכת שנים של מנהיגות, הנמשכת מתקופת כהני הדת הקדומים ועד לתקופת שליטתו של המלך קמהאמאה החמישי. מעבר למסורת הילידית העשירה, שזכתה להכרה במולוקאי, זכתה גם האמונה הנוצרית להכרה והשפיעה גם היא על חיי הקהילה המקומית לאורך השנים.

תושבי האי ידועים באופיים החם והידידותי, ושיעור הפשיעה בו נמוך. כמו כן, העברת הידע והתרבות במולוקאי נעשתה בעל פה ועברה מדור לדור, מכיוון שלא הייתה קיימת שפה כתובה. אחת הדרכים להעברת ידע זה הייתה באמצעות מזמורים מסורתיים ששימשו כלי משמעותי וחשוב.

ממוזער|פריחת עץ הנרות

 סמלי האי 
ממוזער|אנדרטה לזכר הכומר דמיאן
הפרח המסמל את האי הוא Pua Kukui, פרח עץ הנרות (Aleurites moluccana) שצבעו לבן. פרי העץ שימש את מתיישבי מולוקאי הקדומים להכנת נרות. הצבע הרשמי של האי הוא ירוק.

 משלוח דואר 
אחת המזכרות הייחודיות במולוקאי היא משלוח אגוזי קוקוס דרך הדואר. בסניף הדואר Hoolehua קיימת תוכנית ייחודית בשם "Post-a-Nut", במסגרתה יכולים מבקרים באי לשלוח אגוז קוקוס עם מסר אישי כמתנה או מזכרת מהמקום. סניף הדואר מחזיק תמיד אגוזי קוקוס זמינים עבור תיירים, והתוכנית זוכה לפופולריות רבה. כ-3,000 אגוזי קוקוס נשלחים מדי שנה למקומות שונים בעולם.

 תוכנית קהילתית 
בשנת 2018 נערך תיקון לתוכנית הקהילתית של האי, בציות לאמנה המתוקנת של מחוז מאווי משנת 1983.

 היסטוריה 
ההתיישבות הראשונה במולוקאי החלה בסביבות שנת 650 לספירה, כאשר מתיישבים מאיי מרקיז הגיעו לעמק הלאווה (Halawa Valley), הנמצא בצד המזרחי של האי. הם בחרו להתיישב בעמק בשל פוריות הקרקע המתאימה לחקלאות ושפע מקורות המים הזורמים מההרים שבסביבה. בשנת 700 לספירה, נוספו אליהם מהגרים חדשים מטהיטי ומאזורים אחרים בדרום האוקיינוס השקט, שהגיעו בסירות קאנו כפולות ותרמו לגידול האוכלוסייה. למרות הגידול במספר התושבים הם הצליחו לשמור על שקט ואנונימיות שנים רבות היות שתושבי אוהאו ומאווי, האיים השכנים, לא קיימו איתם קשרי מסחר.

במאה ה-18, סבלו תושבי האי מסכסוכים פנימיים עקב מאבקי שליטה על שטחי הדיג הפוריים. בעקבות כך, פנו תושבי מולקאי וקראו למנהיגי האיים הסמוכים בבקשה לסייע להם ביישוב הקונפליקטים. כתוצאה ממעורבות זו, עברה השליטה על האי לשליטת מנהיג האי אוהאו. בשנת 1795 כבש המלך קמהאמהה הראשון את האי אוהאו מידי שַׁלִּיטָה, ואיחד תחת שלטונו את כל איי הוואי כולל האי מולוקאי.

בשנת 1786, 9 שנים לפני איחוד האיים בידי קמהאמהה הראשון, דרכה כף רגלם של האירופאים לראשונה באי מולוקאי. קפטן ג׳ורג׳ דיקסון (Captain George Dixon) היה האירופאי הראשון שהגיע לאי ובעקבותיו הגיעו מסיונרים נוצרים נוספים. אחד מהם היה הכומר הרווי רקספורד היצ'קוק (Rev. Harvey Rexford Hitchcock) שהגיע בשנת 1832 והתיישב בקאלואאה (Kaluaaha). בשנת 1933 הקימו המסיונרים את בניין הכנסייה הקבוע הראשון במזרח האי. קירות הכנסייה עדיין עומדים על תילם וקיימת כוונה לשפצה במסגרת יוזמה קהילתית לשימור האתר.

במאה ה-19, שלט על איי הוואי המלך קמהאמהה החמישי, אשר הקים במולוקאי בית נופש על חוף קאונאקאקאי. בנוסף, הקים באי חווה לגידול בקר, כבשים וצבאים וכן יזם נטיעת מטעי קוקוס. החווה נודעה בשם ״חוות הוד מלכותו״.

בשנת 1866, במחצית השנייה של המאה ה-19, הופעלה מדיניות מועצת הבריאות של איי הוואי שהורתה על הגליית תושבים חולי צרעת (מחלת הנסן) מכל איי הוואי אל מולוקאי, במטרה להפרידם מהאוכלוסייה הבריאה. האזור שנבחר למגוריהם היה צוקי קאלאופאפה המנותק משאר חלקי האי. זהו אזור מבודד המוקף בצוקים תלולים ובלתי נגישים.

בשנת 1940 נבנתה תחנת משמר חופים ב-Ilio Point, ובשנת 1948 נסלל כביש שקישר את Maunaloa עם שאר האי.

חופי מולוקאי משכו תשומת לב מצד גורמים אינטרסנטיים כלכליים חיצוניים, ובשנת 1962, החלה כריית חול מחוף קאנלוקאה (Kanalukaha) הסמוך לנמל הול או לונו (Hale o Lono Harbor) ומחוף פאפוהאקו (Papohaku). החול שנכרה יועד ליצירת רצועות חוף למטרות תיירות בוואיקיקי שבהונולולו, ובסנטה מוניקה שבקליפורניה. אולם, כריית החול מחופי מולוקאי נאסרה בשנת 1975 על ידי בית המחוקקים של מדינת הוואי. החופים המצומצמים שנותרו באזור זה משמשים כתזכורת מוחשית להרס ולנזקים שנגרמו בעקבות ניצול יתר של המשאבים הטבעיים במקום. פעילים מקומיים שהסתמכו על חוקים פדרליים ומדינתיים הובילו את המאבק להפסקת כריית החול במולוקאי. בנוסף, באמצעות כלים משפטיים הם הצליחו לא רק לעצור את כריית החול, אלא גם להגן על השרידים הארכאולוגיים הנמצאים באי, להאט או למזער תהליכי פיתוח באי ולתבוע זכויות עבור התושבים.

 חוות מולוקאי 
בשנת 1898 הקימה קבוצת אנשי עסקים בראשם צ׳רלס מונטגיו ו-5 שותפים נוספים חווה גדולה במערב האי מולוקאי, שנקראה .Molokai Ranch Ltd. הם התאגדו והקימו את חברת הסוכר האמריקאית שתכננה שתילה של מטע סוכר חדש שצפוי היה לכסות יותר ממחצית האי. הקבוצה רכשה 70,000 אקר (283,280.2 דונם), וחכרה 30,000 אקר (121,405.8 דונם) נוספים מאדמות ממשלתיות. שטח החווה הכולל עמד על 53,000 אקר (כ- 214,483.58 דונם). במשך למעלה מ-100 שנים, פעלה החווה ומילאה תפקיד מרכזי בפיתוח הכלכלה המקומית, שהתבססה על חקלאות ופיתוח משאבי המים. אנשי החברה חפרו בארות והניחו את הפסים עבור קו רכבת במטרה לשנע תוצרת חקלאית מהשדות במישור המרכזי של Hoolehua, לנמל החדש ב-Kaunakakai על חופו הדרומי של האי. זרעי הסוכר שנזרעו במקום, צמחו לשתילים עד שנת 1900. אולם, באותה מהירות שבה צמח הסוכר כך הוא נבל, כיוון שתכולת המלח של הבארות הארטזיות שנחפרו על ידי אנשי החברה התבררו כרעילות. לאור העובדה שלא היה מקור אחר למים מתוקים השעתה החברה את פעילותה והתארגנה מחדש לגידול בקר. בהמשך התרחבה למיזמים חקלאיים נוספים בהם גידול כבשים, אננס תעשיית דבש ועוד. בשנת 2008 נסגרה החווה והפסיקה את פעילותה לחלוטין, לאחר פיטורי 120 עובדיה בעקבות שינויים רבים שעברה לאורך השנים.

בשנת 2005, נרכשה Molokai Ranch על ידי חברת ההשקעות של הונג קונג Guoco Group שמקורה במלזיה. חברת האם של החווה Molokai Properties Limited, שמה לה למטרה לפתח חלק מהאדמות בדרום-מערב האי ולבנות כ-200 יחידות דיור מפוארות לאורך קו החוף של לא׳או פוינט (La’au Point). אך פעילות הפיתוח הופסקה מאחר שהתוכניות לבניית הבתים נתקלו בהתנגדות עזה מצד האוכלוסייה המקומית.

החל משנת 2017, עומד שטח החווה למכירה במחיר מבוקש של 260 מיליון דולר. הרוכש יקבל שטח של 55,000 אקר (222,577 דונם) הכולל תשתיות קיימות כגון קווי מים, כבישים ודיור המהווים כשליש משטח האי. תושבי האי הביעו התנגדות לאפשרות שהחווה תימכר לגורם חיצוני, כדוגמת מארק צוקרברג שרכש כ-1,500 אקר (6,070.28 דונם) באי קוואי.

במאי 2023, גילו תושבי האי כי הגישה לכביש היחיד המוביל לחוף קאוואקיו (Kawakiu) נחסמה על ידי שער שהוצב בנכס השייך לחוות מולוקאי. בעקבות כך, הפגינו התושבים בדרישה להשיב להם את זכות הגישה לחוף. פעילים מקומיים וארגונים ללא מטרות רווח ניסו לרכוש בחזרה את הקרקע, אך ניסיונות אלו לא צלחו. לאחר תקופה של מחאות מצד חברי הקהילה, הכריז ראש העיר אלמר קרוואלו (Elmer Carvalho), על פתיחת השער והתחייב כי הוא לא ייסגר שוב בעתיד. לדברי בעלי הנכס, השער הוצב במטרה למנוע כניסות לא חוקיות, ציד וסיכוני בטיחות באזור. אך התושבים המקומיים דחו את ההסבר, בטענה כי הם גדלו באזור ונהגו להגיע לחוף או לצוד בו במשך שנים רבות, תוך שימוש בשביל המוביל אליו.

 רצח אלמר קונאנט 
אלמר קונאנט (Elmer Conant) היה מנהל חווה גדולה שהחזיקה ברוב השטחים החקלאיים באי מולוקאי. תפקידו כלל פיקוח על פיתוח כלכלי רחב היקף שהחל בשנת 1898. בשנה זו רכשו צ׳רלס מונטגיו קוק (Charles Montague Cooke) ו-5 שותפים עסקיים נוספים, שטחים נרחבים של אדמה הניתנת לעיבוד במולוקאי. הם התאגדו והקימו את ״חברת הסוכר האמריקאית״, אשר תכננה להקים מטע סוכר גדול, שאמור היה לכסות יותר ממחצית שטח האי וכך להפוך אותו למרכז לגידול ועיבוד סוכר.

קונאנט נרצח בחודש יוני 1923. רסיס פלדה חדר לליבו וגרם למותו כתוצאה מפיצוץ שאירע במכוניתו. הרצח תוכנן בקפידה ולא היו לו עדים. העדות היחידה לאירוע, היו עֲקֵבוֹת שהתגלו באדמה החולית מאחורי ביתו של קונאנט. מכיוון שרוב שטחי האי היו בבעלות משפחה לבנה, העריכה העיתונות המקומית כי מבצעי הפשע היו מקומיים.

השלטונות ראו במעשה הרצח התנגדות מצד תושבי האי הוותיקים, שלא הסכינו לקבל את השינויים החברתיים והכלכליים וכן את החוקים שהונהגו במקום על ידי השליטים, צאצאיהם של המסיונרים שהגיעו מאירופה. זמן קצר לאחר הרצח, נפתח מצוד אחרי חשוד במעשה. פקידי החווה וחוקר פרטי הגיעו למולוקאי בטיסה במטוס צבאי במטרה להתחיל בחקירה. המשפט שנערך ליליד המקום, אשר הרשויות האמינו שהוא הרוצח, הדגיש את הכוח והשליטה שהפעילו השלטונות וגילו למעשה את הפנים האמיתיות שלהם.

אירוע הרצח נתן להיסטוריונים נקודת מבט על האליטה, ששלטה על הקהילה הכפרית הילידית שחיה באי והייתה רחוקה ממרכזי השלטון העירוניים בהונולולו. יתרה מכך, המקרה סיפק זווית ראייה בנוגע לתושבים הילידים והמתחים החברתיים שנוצרו והתפתחו באי, בשל שליטתן המתמשכת של המשפחות ממוצא מיסיונרי אירופאי.

 האגדות והאמונות המיוחסות לאי מולוקאי 
קיימות מספר אגדות ואמונות על האי מולוקאי:
 על פי אחת האגדות המקומיות, כאשר הגיעו תושבי טהיטי והתיישבו במולוקאי, מנהיגם היה קופו (Kupu) והוא שלט על מזרח האי. אך תקופת שלטונו הייתה קצרה. לפי המסופר, שטף מים חזק אשר זרם מההרים אל עבר הממלכה, פקד את האזור, והביא לחורבן רב. שיטפון זה הרס את ביתו של קופו וגרם לאובדן משפחתו דבר אשר הביא לסיום שלטונו.
 אגדה נוספת עוסקת באלה לקה (Laka) שהיא אלת ריקוד ההולה. לפי המסופר, הריקוד נוצר במקום הקדוש קאאנה (Ka’ana). לאחר מותה של האלה, הוחבאו עצמותיה מתחת לגבעה פואו נאנה (Pu’u Nana), אולם הריקוד המשיך להתפתח ולהתפשט בכל רחבי איי הוואי. מדי שנה, מתקיים בחודש מאי פסטיבל הולדת הריקוד המכונה Ka Hula Piko וכולל מוזיקה, ריקודים ואוכל הוואי מסורתי.
 אגדה נוספת מתארת את מולוקאי כילד קטן ושברירי, בנם של האלה הינה (Hina), אלת הירח ואורגת העננים ושל וואקיה (Wakea), אל השמיים. לפי האגדה, משאבי האי מוגבלים ויש לטפל בהם, כפי שמטפלים בילד. תושבי האי מאמינים כי הצמיחה שלהם תלויה בטיפוח האי כאילו היה חלק ממשפחתם.
 לפי האמונה, חיו במולוקאי מנהיגים דתיים רבי חוכמה והשפעה. בסביבות שנת 1500, חי באי נביא בשם לניקולה (Lanikaula), שהיה ידוע ומוכר בזכות חוכמתו הרבה, ורבים היו נוהגים לעלות אליו לרגל מכל רחבי הוואי על מנת להתייעץ איתו. זִכְרוֹ מונצח בחוות Puu Hoku הממוקמת במזרח האי, והתושבים מאמינים שהוא קבור בסבך של עצי אגוז kukui.
 במאה ה-16 צמחו במערב האי, על רכס מאונאלואה (Maunaloa) עצים רעילים. תושבי האי חששו מרעל העצים. האגדה מספרת, כי תושב בשם קנייאקמה (Kaneiakama) הקריב מִנְחָה לעצים הרעילים בהתאם להוראת אחד האלים, וכך התחזק כבודם של הכוהנים במולוקאי.
 קיימת סברה/השערה כי האי היה מוגן ממלחמות בזכות היוקרה הדתית שלו ובזכות הבריתות שמנהיגיו כרתו.

 גאוגרפיה 
מולוקאי הוא חלק מקבוצת האיים של הוואי הממוקם באוקיינוס השקט. בצפון-מזרח האי, שוכן האי אוהאו המרוחק ממנו 40.23 ק"מ (25 מייל). בין שני האיים מפרידה תעלת קאיווי (Kaʻiwi Channel), בדרום-מזרח שוכן האי מאווי במרחק של 13.67 ק"מ (8.5 מייל) וביניהם מפרידה תעלת פאילולו (Pailolo Channel), בדרום-מערב נמצא האי לאנאי (Lānaʻi) וההפרדה נעשית על ידי תעלת קאלואי (Kalohi Channel).

שטח האי הוא 656 קמ״ר (261 מייל רבוע), אורכו 61 ק"מ (38 מייל) ורוחבו המרבי מגיע ל-16 ק"מ (10 מייל). מבחינה גאוגרפית מחולק האי לחלק מזרחי ומערבי, כאשר רכס הרים בגובה 120 מטר (400 רגל) מקשר בין שני החלקים.

האי נוצר כתוצאה מפעילות געשית שהתרחשה בים לפני כ-1.5 מיליון שנה וכוללת שני הרי געש ראשיים אשר התרוממו מתוך הים: רכס הרי קמאקו במזרח, והר מאונהלואה במערב. בהמשך הופיעה קלדרה שלישית שהביאה להיווצרות חצי האי מקנאלו בצידו הצפוני של האי.

החלק המערבי של האי, אזור מאונהלואה (Maunaloa), הוא נמוך ויבש יחסית. רוחות הסחר נושבות באזור ללא הפרעה ובשל כך כמות המשקעים השנתית בו נמוכה. ההר פו נאנא (Puu Nana) הוא הגבוה ביותר ומתנשא לגובה של 421 מטר (1,380 רגל).

במזרח האי נמצא רכס הרי קמאקו הגבוה והגשום, כאשר שיא גובהו מגיע ל-1,512 מטר (4,961 רגל). הרכס מורכב מסלעי בזלת ומכוסה ברובד דק של אבן אנדסיט (סוג של אבן וולקנית). הר הגעש המזרחי הוא שריד של הר געש קדום, שהתפתח לאורך בקע של מַגְמָה. חלקו הצפוני של הר זה נחתך על ידי צוק בגובה של יותר מ-1 ק״מ, שנוצר בעקבות מפולת פסולת אדירה של Wailau שהתפשטה צפונה לאורך יותר מ-100 ק"מ, וגרמה ללהיווצרותם של שרידי צוקים הנחשבים בין הגבוהים בעולם ומציגים את הפעילות הגעשית האינטנסיבית שהתרחשה בעברו של האזור. רכס הרי המזרח, משמש מחסום לרוחות הסחר, גורם שהביא להיווצרות כמויות גשמים משמעותיות המזינות חמישה נחלים מרכזיים עמוקים בצפון.

חצי האי קאלאופאפה (Kalaupapa) השוכן בחוף הצפוני של מולוקאי התפתח עם הופעת קלדרה שיצרה את חצי האי מקנאלו בצד הצפוני. תוצרי ההתפרצות הגעשית שיצרה את קאלאופאפה הם למעשה הר געש מגן הנמצא בשטח הפארק הלאומי ההיסטורי קאלאופאפה. במשך הזמן, נשחק הצד הצפוני, גלש לים, והותיר מאחוריו את צוקי הים האנכיים המרכיבים את רוב החוף הצפוני, ומתנשאים לגובה של 1,097.28 מטר (3,600 רגל). עמקים רבים מבתרים את החוף הצפוני וחלקם קרקעות פוריות המתאימות לחקלאות.

מרכז האי הוא מרכז החיים המקומי, ומתקיימת בו פעילות חקלאית ענפה. בין הגידולים העיקריים ניתן למצוא אגוזי מקדמיה, כמו גם מטע קפה הנמצא בסמיכות לקואלפו (Kualapuʻu), אזור הסמוך למרכז האי.

 מפלים 
ממוזער|מפל אולואופנה, התמונה צולמה מהליקופטר
במולוקאי נמצאים שני המפלים הגבוהים ביותר בארצות הברית. הם ממוקמים בחוף הצפוני של האי וצונחים על פני הצוק בצורה אנכית ישירות אל הים. מפל אולואופנה (Olo'upena Falls) שגובהו מגיע ל־900 מטר (2,953 רגל). זרמי המפל יורדים בזרם מדורג דק מעל אחד מצוקי חוף הים הגבוהים בעולם, והוא נגיש רק דרך האוויר או הים. המועד הטוב ביותר לצפות בו הוא בעונה הגשומה (נובמבר עד מרץ). המפל נמצא בדירוג גובה המפלים בעולם במקום הרביעי.

המפל השני הוא Pu'uka'oku הנופל מגובה של 840.03 מטר (2,756 רגל). מפל זה נובע מתוך צוקי Haloku. גם מפל זה נגיש רק דרך האוויר או הים, והוא נחשב כמפל השני בגובהו בארצות הברית.

 אקלים 
מזג האוויר באי מאופיין בטמפרטורה יציבה לאורך כל השנה, הנעה בסביבות 27.5 מעלות צלזיוס בממוצע. סטיות הטמפרטורה קטנות יחסית, כאשר ערכי החום עולים או יורדים לעיתים נדירות בטווח של כ-6–7 מעלות.

 טמפרטורה 
הטבלה מציגה טווחי אף טמפרטורה לפי חודש.

חודש°Cינואר25.2-17.8פברואר25.8-17.5מרץ25.8-18.1אפרי26.3-19.0מאי27.5-19.8יוני28.3-20.9יולי28.9.21.5אוגוסט29.6-21.7ספטמבר29.7-21.6אוקטובר29.0-21.2נובמבר27.5-20.1דצמבר26.0-18.6

 הוריקן 
העונה בה עשויים להתרחש ההוריקנים באיי הוואי כולל באי מולוקאי נמשכת מדי שנה בתקופה שבין 1 ביוני ל-30 בנובמבר. אף על פי שאין תיעוד של הוריקן שפגע ישירות באי, מומחי החיזוי מזהירים על הצורך בהיערכות מוקדמת הכוללת חיזוק מבנים, תיקון גגות ובדיקת מערכות ניקוז. כל זאת, על מנת לצמצם נזקים אפשריים בעתיד. כך למשל, סופת ההוריקן לינדה, שהתרחשה באוגוסט 2021, אמנם לא פגעה ישירות במולוקאי אך שרידיה גרמו לגשמים כבדים, שוליה של הסופה הטרופית אוליביה שעברה מעל מערב האי מאווי והאי לנאווי בשנת 2018, גרמו לשיטפונות בזק במולוקאי.

 כלכלה וחקלאות 
האי מולוקאי עבר שינויים חקלאיים משמעותיים בתחום החקלאות במהלך השנים. במאה ה-18 נכרתו יערות בוגרים של עץ הסנדל (Sandalwood) כדי לפנות שטחים לחקלאות, בעיקר לגידול אננס ומטעי סוכר. עם זאת, בין השנים 1980–2000 הופסקו גידולים אלה בשל חוסר כדאיות כלכלית, וחל מעבר לגידול וייצוא של מגוון רחב של תוצרת חקלאית הכוללת זרעי תירס, מלפפונים, טארו יבש, פפאיה אורגנית, חצילים, קפה ובקר. על פי דיווחי משרד החקלאות של מדינת הוואי, חלק מהמזון נצרך על ידי תושבי האי, אך בעונות של תפוקת יבול מוגברת, מועבר היבול לייצוא בשל היקף השוק המקומי המצומצם.

מחקר שנערך על ידי מחלקת החקלאות של הוואי [Hawaii Dept. of Agriculture (DOA)] הצביע על שינויים משמעותיים בהרכב הקרקע החקלאית במולוקאי, במהלך 35 השנים האחרונות. עיקר הפעילות החקלאית באי מתרכזת באזור ההולהואה (Ho`olehua), אדמות המדינה וחוות מולוקאי. חברות זרעים חוכרות שטחים חקלאיים בעיקר מחוות מולוקאי, מגורמי חקלאות מקומיים לצורך גידולים חקלאיים מגוונים. המחקר ציין את החשיבות של תוצרת הייצוא החקלאית של האי ואת העובדה ששטחי המרעה מהווים 91% מסך השטח החקלאי.

במקביל, במסגרת יוזמה חקלאית של מחלקת החקלאות של מדינת הוואי, מופעלים פארקים חקלאיים באיי הוואי, ובהם באי מולוקאי. הפארק החקלאי במולוקאי משתרע על שטח של 753 אקר (3047.84 דונם) ומחולק ל-22 מגרשים, כאשר שטחו של כל מגרש הוא פחות מ-20 אקר (80.94 דונם). מטרת הפארקים היא לעודד חקלאים קטנים לפתח חקלאות מגוונת כולל חקלאות ימית, ולתמוך בהם באמצעות השכרת הקרקעות לטווח ארוך ובתנאים נוחים.

 דיג 
התושבים באי עסקו באופן מסורתי בעיקר בדיג ובחקלאות, ענפים ששימשו לשימור מורשתם התרבותית. אחד הביטויים הבולטים לשימור זה הוא בריכות הדגים ההוואיות ההיסטוריות שהוקמו כבר במאה ה-13 ושימשו לחקלאות ימית. למעלה מ-60 בריכות דגים נבנו לאורך חופו הדרומי של האי, אך רובן כבר אינן קיימות. עם זאת, חלק מהן שוחזרו והן משמשות את התושבים להמשך של פעילות חקלאית ימית.
ממוזער|ספינת דיג בנמל מולוקאי

 מטעי סוכר וגידול אננס 
בשנת 1898 התאגדו צ'ארלס מונטגיו קוק ו-5 שותפים עסקיים, ורכשו שטח של כ־100,000 אקר (404.69 דונם) במולוקאי. צ'ארלס מונטגיו, בן למסיונר שהיגר מניו אינגלנד הקים יחד עם שותפיו את חברת הסוכר האמריקאית, במטרה להקים מטע סוכר חדש שיכסה למעלה ממחצית שטחו של האי. במסגרת הפרויקט, הם חפרו בארות, הניחו מסילת רכבת להובלת הסוכר במישור המרכזי של Hoolehua לנמל חדש ב-Kaunakakai שבחוף הדרומי של האי. אך, מי הבארות התגלו כלא ראויים לשימוש וכיוון שלא היה כל מקור מים מתוקים אחר באזור, הצמחים נבלו וגידול הסוכר הופסק.

האי מולוקאי התפרסם גם בזכות טחנת הסוכר שהוקמה ופעלה במשך כמעט 30 שנה על ידי רודולף מאייר, גרמני שהגיע לאי בשנות ה-40 של המאה ה-19.

בין השנים 1923–1985, הושכרו שטחים מחוות מולוקאי לחברות ״ליבי״ (Libby) ו״דל מונטה״ (Del Monte) לצורך גידול אננס, שהיה באותה תקופה אחד הענפים המרכזיים בכלכלת מולוקאי. עם זאת, בשל העלויות הגבוהות של גידול אננס לשימורים במולוקאי, הוחלט בשנת 1975 בחברת Dole, לסגור את חוות Maunaloa ואת מפעל השימורים שפעל במקום. שלושה חודשים לאחר מכן, הודיעה גם חברת ״דל מונטה״ שהיא סוגרת את החווה בקאולאפואה (Molokai plantation at Kualapuu) בסוף שנת 1975.

 גידול בקר 
בעקבות כישלון גידול מטעי הסוכר, שינתה החברה את ייעודה והפכה את החווה לגידול בקר. בתחילה התמקדה החווה בגידול בקר לשיווק בשר, וכן בגידול סוסים ופרדות לשימוש מקומי בעבודות החווה אך גם למכירה. במשך כ-100 שנים פעלה החווה, כחוות בקר פעילה ומורשת הבוקרים ההוואים (Hawaiian cowboy), הפאניולו (paniolo) הייתה חלק בלתי נפרד ממנה. במשך השנים הורחבו תחומי הפעילות בחווה, ונוספו לה ענפים אחרים שכללו גידול כבשים ייצור דבש, ניהול מחלבה קטנה וגידול דגנים שונים.

 תיירות 
מספר התיירים המגיעים למולוקאי הוא קטן יותר מאשר מספר התיירים המגיע לאיי הוואי האחרים כמו אוהו, קוואי, והאי הגדול (האי הוואי). לאי מגיעים פחות מ-1,000 מטיילים ביום והוא נודע בעיקר בזכות החוויות האותנטיות ואתרי הטבע הבתוליים שבו. בניגוד לאיים הגדולים אוהאו, קוואי והאי הגדול, שבהם נבנו אתרי נופש מודרניים, במולוקאי נמנעים התושבים לפתח את ענף התיירות באי. הם מתנגדים להשקעות תיירותיות דוגמת בניית מלונות רשת וכניסת ספינות שייט לנמל במטרה לשמור על אופיו הייחודי והשליו של האי.

באי אין מתחמי נופש על חוף הים, כפי שניתן למצוא באיים האחרים. אפשרויות הלינה כוללות אתר נופש בודד, חמישה מתחמי דירות, ומלון Hotel Molokai שהיה בשנת 2019 המלון היחיד באי. באי גם אין רמזורים. לאורך הכביש הראשי ניתן להבחין בשלטים המשקפים את התנגדות התושבים לפיתוח התיירות, מתוך שאיפה לשמר את זהותם התרבותית והקהילתית. בשל כך, המפות של מולוקאי כוללות מספר מצומצם של אטרקציות תיירותיות.

תייר המבקש לתור את האי יכול לנסוע באוטובוס של חברת האוטובוסים Maui Economic Opportunity (MEO), לשכור מונית או רכב. אפשרות נוספת היא להשתתף בסיורים מוטוריים מודרכים, ויגיעו לאתרי התיירות במולוקואי.

 תחבורה 
 אוויר 
שדה התעופה של מולוקאי (MKK) הידוע בשם Hoolehua משרת את התושבים והמבקרים באי. הוא ממוקם במישור המרכזי של האי ומשתרע על 288 אקר (כ-1,165.49 דונם). מופעל ומנוהל על ידי מדינת הוואי, ובאחריות מחלקת שדות התעופה של משרד התחבורה.

למולוקאי אין אפשרות להגיע בטיסות ישירות מחוץ להוואי. חייבים לטוס לאחד האיים אוהאו, מאווי, ״האי הגדול״ (הוואי) ולהמשיך לטוס משם בטיסות פנימיות. שתי חברות התעופה המגיעות לאי ממאווי, הונולולו ו״האי הגדול״ הן: Hawaiian Airlines ו־Mokulele Airlines.

מבנה שדה התעופה: בשדה קיימים שני מסלולי טיסה ושני כבישי גישה המחוברים לשדרת Keonelele Avenue, מתחם מסוף הנוסעים ומתקני שדה התעופה הכלליים נמצאים סמוך למסלול הראשי.

 ים 
נמל קאונאקאקאי (Kaunakakai) משמש כנמל מסחרי ונמל ספינות נופש. הוא מנוהל בשיתוף חטיבות הנמלים של הוואי DOBOR (Boating & Ocean Recreation) ו-The Hawaii Department of Transportation) HDOT).

מבנה ושירותים בנמל: רמפה יחידה ברוחב של 12 רגל (3.6 מטר) לשיגור ספינות, 29 מקומות עגינה לספינות, מזח, מקום ייעודי לשטיפת הספינות, משרד הנמל ושירותים ציבוריים.

היסטוריה: הנמל נחפר ונבנה בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי חיל ההנדסה האמריקאי, והושלם בשנת 1934 בעלות של 105,000 דולר.

תיירים המבקשים להגיע לאי מהאי מאווי צריכים לקחת את המעבורת Molokai Princess המפליגה לנמל מולוקאי. בצד הימני של הרציף ישנו אזור קטן המותר לשחייה, אך הגישה אליו דורשת מעבר דרך אזור סלעי.

 יבשה 
באי פועלות שתי חברות מוניות: Hale Mai Taxi ו־Midnight Taxi. וכן, חברת האוטובוסים Maui Economic Opportunity (MEO) של מחוז מאווי המפעילה שירותי תחבורה גם באי מולוקאי.

כבישים: מערכת הכבישים המהירים נמצאת תחת סמכות אגף הכבישים המהירים וכוללת את הכבישים הבאים: כביש 480; כביש 470; כביש 460 וכביש 450. הכביש המהיר במולוקאי מתחיל ב־Kaunakakai ומספרו 460, ממשיך ומסתיים ב־East at Halawa כאשר המספר משתנה לכביש מס׳ 450. כביש 470 מסתעף מאמצע כביש 460. בנוסף לכבישים המהירים, קיימים באי כבישים קטנים יותר שהם תחת סמכות מחוז מאווי.

 ערים וכפרים במולוקאי 
במולוקאי אין ערים גדולות. העיר הגדולה באי היא קאונאקאקאי.
 קאונאקאקאי (Kaunakakai), העיר הגדולה במולוקאי, והיא מרכז הקניות של האי.
 הולאוהה (Hoʻolehua), ממוקמת על יד שדה התעופה של מולוקאי, בצדו הצפוני של האי.
 קלאופאפה (Kalaupapa), מושבת המצורעים בצד הצפוני של האי.
 קאלאווהו (Kalawao), כפר הנמצא בחצי האי קלאופאפה.
 קואלאפאו (Kualapuʻu), במקום קיים מטע קפה גדול וכן נמצא בו מאגר מים מתוקים.
 מאונאלוהה (Maunaloa), ממוקמת במזרח האי. זהו כפר מטעים קטן בצפון מולוקאי. יש בו סניף דואר, סופרמרקט קטן, גלריה וחנות מתנות. רוב האוכלוסייה שעבדה בחוות מולוקאי הייתה גרה במקום.

 אטרקציות 
 אתרים היסטוריים 
באי שפע של אתרים היסטוריים שתחילתם בשנת 1500 לערך והם נמצאים בקאלוקואלי (Kalokoeli) קאונאקאקאי וקלאופאפה.

 בית המלך קמהמהה החמישי 
מעון הנופש של המלך קמהמהה החמישי(King Kamehameha V), מכונה בפי התושבים המקומיים ״מלמה״ (Malama), ממוקם על רציף קאונאקאקאי (Kaunakakai). הרציף משמש גם כנמל הראשי של מולוקאי. בסמוך למעון הנופש נמצאו הריסות מקדש פולחן עתיק - הייאו (heiau).

 שורת הכנסיות במולוקאי 
במאה ה-19 נבנו שבע כנסיות קטנות המכונות "שורת הכנסיות במולוקאי" (Church Row in Moloka) בעיירה קאונאקאקאי. בימי ראשון ניתן לשמוע מאחת הכנסיות העתיקות הללו שירי פולחן הוואי, המחזירות את השומע לתקופה של סוף המאה ה-18 - תחילת המאה ה-19.

 בריכות הדגים 
בעבר הכילו חופי מולוקאי 62 בריכות דגים, שנבנו לראשונה בתחילת המאה ה-13. הבריכות נוצרו על ידי לבה ואבן, ותוכננו כך שמי הים יזרמו פנימה והחוצה, תוך שמירה על הדגים בתוכן. רק חלק מהבריכות שרדו. הדגים שנָדוֹגוּ בבריכות הוקצו לאכילה רק על ידי המלכים ששלטו במקום. תושבי האי הוותיקים התגאו תמיד בכישוריהם בתחום ענף החקלאות הימית, שכללה תכנון והנדסה של בניית בריכות דגים המשולבות באלמוגים ואבן. שתי בריכות דגים הוכרזו כנקודות ציון היסטוריות לאומיות: ה-Keawa Nui וה-Ualapue.

 חופים 
 חופי מולוקאי 
באי מולוקאי חופים רבים ויפים, אך לא כולם מתאימים לשחייה או לשנורקלינג וחלקם אף קשים לגישה. במערב האי קיימים ארבעה חופים נגישים. בחופים המותרים קיימות אזהרות שיש להישמע אליהם. במעט מאוד חופים קיימים מתקני שירותים ובשני חופים בלבד, קיימת אפשרות לשתיית מים. לצד זאת, קיימות באי מגוון ושפע של פעילויות מים, כולל שנורקלינג באחת מהשוניות לאורך האי, צפייה בלווייתנים ובלווייתן הלבן, צפייה בצבי הים הירוקים, שיט קייקים או חתירה לאורך החופים החוליים הלבנים של חוף פאפוהאקו (Papohaku).

שוניות האלמוגים במולוקאי משתרעות לאורך כ־45 ק״מ (28 מייל) בחוף הדרומי של האי ונחשבות לאטרקציות באי.

 Kapukahehu Beach – aka Dixie Maru Beach 
החוף ממוקם במזרח האי, והוא מפרץ קטן ומוגן בצורת סהר, מה שהופך אותו למקום שחייה בטוח ופופולרי עבור משפחות ומקומיים, אף על פי שאין בו מתקני חוף. בעונת החורף הוא מסוכן לגלישת גלים. כדי להגיע אליו יש לעקוב אחרי כביש Kaluakoi, ולנסוע עד לכביש Pohakuloa, משם יש לפנות לכיוון האוקיינוס על כביש makai, להמשיך בכביש Pohakuloa עד שהוא מסתיים בדרך ללא מוצא. משם קיים כביש גישה לחוף. החנייה נמצאת כ-91.44 מטר (100 יארד) מכביש הגישה.

 Papohaku Beach 
אחד מחופי הים הארוכים בהוואי עם חולות לבנים. אסור לשחות במקום אלא אם ידוע בוודאות שבאותו היום הים רגוע לחלוטין. בחוף יש שירותים, מים מתוקים ומקלחות. בכדי להגיע לחוף, יש לנסוע על כביש Kaluakoi לכיוון פארק חוף Papohaku, לאחר מכן יש שביל המוביל לחוף הים. זהו אחד הפארקים המאפשרים לינת לילה בפארק, אך יש לקבל אישור לכך מהרשויות.
ממוזער|Papohaku Beach

 שמורות ופארקים 
 שמורת יער מולוקאי 
שמורת היער הוקמה בשנת 1912, במטרה להגן ולתחזק באופן קבוע את היערות ולהבטיח המשך זרימה סדירה של נחלים. השמורה פרושה במזרח האי, ומרכיבים אותה מספר אזורים לא רציפים שכוללים 46,538.89 דונם (11,500 אקר) של קרקע ציבורית. מערב השמורה יבש ונגיש בדרך כלל וגדלים מספר מטעי עצים אקזוטיים. מזרח השמורה הוא רטוב, הררי ומכיל מערכות אקולוגיות מקומיות.

 פארק קאפואיווה קוקוס ביץ' 
פארק קאפואיווה קוקוס ביץ' (Kapuāiwa Coconut Beach Park) הוא חורשת עצי דקל קוקוס הוואית עתיקה וקדושה, ששטחה כ־40.46 דונם (10 אקר). העצים הראשונים ניטעו בשנת 1860 (המאה ה-19) בתקופת שלטונו של המלך קמהאמהה החמישי - לוט קפואיווה (Lot Kapuāiwa).
ממוזער|חורשת עצי דקל הקוקוס בפארק קאפואיווה
בחורשה גדלים מאות עצי דקל קוקוס והיא נחשבת לאחד מציוני הדרך הטבעיים הידועים ביותר באי מולוקאי. חלק מהעצים המקוריים שנשתלו בשמורה בשנת 1860, עדיין נותרו, ותושבי הקהילה המתגוררים במקום מטפחים את החורשה על ידי טיפול בעצים הקיימים וטיפוח דור חדש של עצי קוקוס צעירים.

 פארק צוקי קלאופאפה 
פארק צוקי קלאופאפה (Kalaupapa National Historical Park) הוא פארק היסטורי הנמצא בקצה הצפוני של מולוקאי. הפארק נחשב אחד המקומות היפים ביותר במולוקאי, היות שהוא מוקף במים הכחולים של האוקיינוס השקט.

היסטוריה ומטרת הפארק. הפארק הוקם בשנת 1980, במטרה להנציח את זכרם של האנשים המצורעים שנשלחו למקום בכפייה. בהתאם לחוקי מדינת הוואי כל המבקרים בפארק מחויבים באישור מיוחד לפני כניסתם, וצוות הפארק שפועל בשיתוף פעולה עם מחלקת הבריאות של מדינת הוואי דואג כי מספר מוגבל של מבקרים ייכנס לפארק. בנוסף, פועל הצוות להבטיח כי תושבי המקום, המטופלים, שנשארו בו יוכלו לחיות את חייהם בשלווה.

פעילות הפארק והעלאת המודעות למחלת הנסן. צוות הפארק פועל גם להעלאת המודעות למחלת הנסן שהייתה במשך מאות שנים אפופה פחד ובורות.

התנאים לביקור בפארק. מבקר המבקש לבקר בפארק חייב לעמוד במספר תנאים כדי להבטיח את שלומם של תושבי המקום ואת שמירת הפארק: (1) גיל המבקר - הכניסה מותרת למבקרים מעל גיל 16; (2) אספקה ומזון - אין אפשרות לקנות מצרכי מזון בפארק, לפיכך חייבים המבקרים בפארק להביא מזונם ולפנות בחזרה את האשפה שלהם; (3) צילום - צילום התושבים אסור, אלא אם התקבלה רשותם בכתב; (4) לינה - הלינה בפארק מותרת רק לאורחים שהוזמנו על ידי תושבי המקום; (5) קושי השביל - הגישה לפארק כרוכה בשביל תלול ותובעני מבחינה פיזית, ולכן מומלץ לשקול את רמת הכושר הגופני לפני הביקור; (6) שירותים רפואיים - בפארק אין מתקנים רפואיים וטיפול במקרי חירום רפואיים יכול להימשך שעות, ולעיתים עשוי לדרוש צורך של טיסה במסוק לאוהאו או למאווי.

 פארק עמק האלאווה 
עמק האלאווה (Halawa Valley) נמצא בקצה המזרחי של האי, אורכו 3 ק״מ ורוחבו כ- 1 ק״מ. בפארק קיים יישוב עתיק ואותנטי והמקדשים שבו הופכים את המקום לאטרקציה תיירותית למתעניינים בהיסטוריה ובתרבות הוואי. בפארק ניתן לראות את הנופים המרהיבים של הצוקים ושני מפלי המים הגדולים. הוא נחשב כאחד הפארקים הפופולריים באי.ממוזער|שמאל|250px|צוקי קאלאופאפה
 המצורעים של קלאופאפה והאב דמיאן 
בשלהי המאה ה-19, רבים מילידי איי הוואי חלו במחלת הצרעת הידועה גם בשם מחלת הנסן. באותה תקופה טרם נמצאה תרופה למחלה. בשנת 1865, העבירה ממשלת הוואי, שהייתה תחת שלטונו של לוטה קפואייווה Lota) Kapuâiwa) את החוק למניעת התפשטות מחלת הצרעת. חוק זה העניק סמכות למועצת הבריאות לחפש שטח אדמה שיתפקד כאזור מבודד לחולים. השטח שנבחר היה בחצי האי מקנלואה (Makanalua), הממוקם בקצה הצפון מזרחי של מולוקאי שמוכר בשם קלאופאפה.

בשנת 1866, גורשו התושבים המקוריים של האזור, והחולים הראשונים נאלצו לעבור לגור במושבת ההסגר בקלאופאפה, כחלק מהמאמץ למנוע את התפשטות המחלה. מספר המצורעים הגיע בשנת 1898 במושבת ההסגר ל-5,000 איש, כאשר 98% מהם היו ילידי הוואי.

חולי הצרעת נאלצו להתמודד עם תנאי מחיה קשים שכללו מחסור במזון, מים, מחסה ורפואה. עם זאת המשפחות שנותרו מאחור סייעו ותמכו בחולים, דבר שהביא ליצירת קהילה חדשה במקום. למרות הבידוד גבולות מושבת ההסגר היו חדירים יחסית, ויעילות ההסגר במניעת התפשטות המחלה לא הוכחה באופן משמעי. אך המשפחות ליוו אותם ועזרו להם וכך נוצרה קהילה חדשה במקום. בשנות ה-40 של המאה ה-20 התגלתה תרופה למחלה, ובשנת 1969 בוטל חוק הבידוד.

בשנת 1873, עזב האב הבלגי דמיאן דווסטר (Father Damien de Veuster) את ארץ הולדתו ועבר לטפל בתושבים החולים במולוקאי. אלא שלאחר 16 שנים של טיפול בחולים נדבק גם הוא במחלה ונפטר. הוא נקבר בכנסייה הרומית קתולית ההיסטורית של סנט פילומנה (St. Philomena Roman Catholic Church) בקלאופאפה. ובשנת 2009, הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור בנדיקטוס ה-16, על מסירותו בטיפול בחולי מחלת הנסן. בשנת 1988, מספר חודשים לפני מותו הגיעה לקלאופאפה האם מריאן קופ [(Mother) Marianne Cope)], שעמדה בראש המסדר הדתי שלה, והייתה מנהלת בבית החולים סנט ג'וזף בניו יורק (St. Joseph's Hospital). בנוסף, פיקחה על מספר בתי חולים ובתי טיפול בהוואי. לבקשת האב דמיאן, היא ואחיותיה הפרנציסקניות התנדבו לחיות בקהילה הגולה, והפעילו שם את בית הבנים (Boys' Home) שהקים האב דמיאן ואת בית הבישוף לבנות. האם מריאן קופ נפטרה בשנת 1918 ונקברה בשטח בית הבישוף, בשנת 2005, הועברו עצמותיה לעיר סירקיוז (Syracuse) שבמדינת ניו יורק ובשנת 2012 הוכרזה כקדושה.

נכון לאפריל 2024, מתגוררים במקום 8 חולי צרעת שנרפאו.

 יצירות ספרות 
 מולוקאי, אלן ברנרט, רומן, 2024
 סיפורו של ג׳ק לונדון על קולאו Koolau, שהיה מצורע ונאלץ לעבור למושבת המצורעים.

 קישורים חיצוניים 

 מילון שפת הוואי

 הסיפור על האב דמיאן (1999) https://www.youtube.com/watch?v=AweoZYsiCu4&ab_channel=EncourageTV
 עזרו לנו להציל את שוניות האלמוגים
 Perrottet Tony & Hollier Dennis, "Behind Closed Doors on Molokai", An International Magazine, Jun 2015, Vol.35, Issue 3, P. 32-41
 Molokai Ohana Health Care Inc. https://data.cms.gov/tools/medicare-revalidation-list/provider/O20130128000246
 תקציר היסטורי של קלאופאפה
 חדשות האי מולוקאי

 הערות שוליים 

קטגוריה:הוואי: איים
קטגוריה:הוואי: הרי געש
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:צמחייה טרופית