לובסטר

ממוזער|לובסטר אמריקני
ממוזער|Nephropsis rosea
לובסטר או מחושתן הוא שם הניתן למיני המשפחה נפרופידיים (שם מדעי: Nephropidae; בעבר כונו: Homaridae), סרטנאים גדולים וארוכי בטן מהסדרה מעשירי רגל. הלובסטרים הם הגדולים שבין פרוקי-הרגליים והגדול מביניהם הוא לובסטר אמריקאי.

השם לובסטר ניתן גם לסרטנים אחרים ביניהם: לובסטרי סקוואט , לובסטרי שונית , לובסטרים קוצניים והכפניים המכונים "לובסטרים ישנוניים".

מאפיינים
הלובסטר משתייך לחסרי חוליות ובעלי שלד חיצוני קשה המשמש להגנה. כמו רוב פרוקי הרגליים, הלובסטר חייב להשיל את המעטפת שלו כדי לגדול והוא פגיע מאוד במהלך ההשלה. מקום מחייתו המקובל בדרך כלל הוא בחול סלעי, שם הוא חי, לרוב לחוד, בנקיקים או במאורות מתחת לסלעים. והשתלבותו בסביבה עוזרת לו להסתתר מפני טורפים פוטנציאליים. הלובסטר אוכל בדרך כלל מזון חי המורכב משלל דגים, רכיכות, סרטנים אחרים, תולעים וגם צמחים.

סוגים
 Acanthacaris
 Eunephrops
 סוג ומין יחיד Homarinus capensis
 Homarus - בו המין לובסטר אמריקני
 סוג ומין יחיד Nephropides caribaeus
 Nephropides
 Nephrops
 Nephropsis
 Thaumastocheles
 סוג ומין יחיד Thaumastochelopsis
 Thymopides
 סוג ומין יחיד Thymops birsteini
 סוג ומין יחיד Thymopsis nilenta

אריכות ימים
הלובסטר גדל במשך כל חייו ובניגוד לרוב החיות הוא מזדקן לאט מאוד. תכונות שונות שלו אף עשויות להשתפר עם הגיל. לדוגמה, ככל שלובסטר מתבגר יותר הוא גם נעשה פורה יותר. לובסטר גם מסוגל לייצר מחדש גפיים שלמות, בתהליך רגנרציה, אפילו בגיל מבוגר. בשל כך, ישנם מדענים הטוענים שבאופן תאורטי, הלובסטר מסוגל לחיות לנצח, אם לא יחלה, ייפצע או ייטרף.

על פי חלק מהחוקרים, חיי הנצח האפשריים הללו של הלובסטר נובעים מהעובדה שכל תאיו מסוגלים לייצר טלומראז, בעוד שבכל ממלכת החי כמעט, רק תאי גזע, תאי מין ותאי סרטן עושים זאת (וראו גם יסעורון אטלנטי והמדוזה בת האלמוות). על פי אותם חוקרים, כתוצאה מקיומו של הטלומראז בתאי הלובסטר, הטלומרים שבקצה כל כרומוזום בתאים שלו, אינם מתקצרים, והתאים אינם מזדקנים ואינם מגיעים לגבול הייפליק, וכתוצאה מכך, הלובסטר יכול לחיות לכאורה עד אינסוף. למרות זאת, לא נמצאה הוכחה ליכולתם לחיות לנצח, והם עדיין מזדקנים, גם אם בקצב איטי ביחס ליצורים אחרים.

כמו כן, נראה כי למרות יכולות השחזור המרשימות שלהם, חלק מהלובסטרים מתים מנסיבות טבעיות הקשורות בזקנה - תשישות. לאורך חייו הלובסטר גדל, תחילה במהירות ובהמשך באיטיות, אך הוא ממשיך לגדול. בהתאם לכך, כמו פרוקי רגליים נוספים, עליו להשיל את המעטפת הקשיחה שלו וליצור אחת חדשה, מתאימה למידותיו. בצעירותו מדובר בתהליך שחוזר על עצמו מספר פעמים בשנה, אבל ככל שהלובסטר מתבגר וקצב גדילתו קטן, כך הוא מחליף את השלד החיצוני לעיתים רחוקות יותר. למרות זאת, עם כל החלפת שלד חיצוני מוצלחת נדרשת ממנו יותר אנרגיה על מנת ליצור את המעטפת הבאה, עד שלבסוף הדרישה גדולה מדי, והלובסטר עלול למות מתשישות.

לובסטר כמזון
הלובסטר הוא בעל חשיבות מבחינה כלכלית, משום שהוא אחד ממאכלי הים.

מנות לובסטר מפורסמות הן לובסטר ניוברג ולובסטר תרמידור. יש מסעדות בהן מכניסים לובסטר בעודו חי, לסיר של מים רותחים. טענות הנוגעות לסבל הכרוך בשיטת המתה זו גרמו להוצאתה מהחוק במספר מדינות.

 תגלית חדשה ב-2021 
לובסטר מיוחד בצבעו, הנקרא על ידי החוקרים "צמר גפן מתוק" ונחשב תגלית נדירה של 1 ל-100 מיליון, נתפס בפורטלנד שבמדינת מיין בארצות הברית והועבר לאקווריום מיוחד, לשימור.

ראו גם
 מעשירי רגליים
 סרטנים
 סרטן אוקיינוס אדום
 סרטני נהרות

 קישורים חיצוניים 




הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1852
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס דווייט דיינה
קטגוריה:פירות ים