דרך מעלה אדומים

דרך מַעֲלֵה אֲדֻמִּים היא מעלה אסטרטגי מבקעת הירדן סמוך ליריחו לירושלים כבר בעת העתיקה, כיום מזרחית לעיר מעלה אדומים בסמוך לנתיב של כביש 1. שרידי מצודות מהתקופה הרומית, מהתקופה הביזנטית, מהתקופה הצלבנית מהתקופה הממלוכית, ומהתקופה המודרנית ברום של 300 מטר מעל פני הים, נקודת המוצא של הדרך, מעידים על חשיבותה הצבאית. 

מקור השם
בראש המעלה מבחינים בסלעים צבעוניים, חלקם בצבע אדום. סלעים אלה הם מתצורת חתרורים – סלעים שעברו התמרה בחום. תצורה זו נקראת על פי השם הערבי "אל חתרורה" המופיע כאן ובבקעת חתרורים שגם שם נתגלתה תצורה זו.

הגוון האדום נתן שמו לדרך עצמה ולאתרים הנוספים בסביבה כפי שיפורט בהמשך. כמו כן ישנם סלעים עם המינרל הירוק וולקונסקואיט. אזור הדרך הוצע להיות שמורה גאולוגית.

שמו הערבי של המקום הוא טַלְעַת אֶ-דַּם שפרושו "מעלה הדם" כרמז לצבע האדום. יש הקושרים אותו לדם שנשפך על ידי שודדים שהתנכלו לעוברי האורח. שמות אחרים של המקום: "קסטרום דומי", "טורס רובאה", "בורות המים האדומים", ו"מלדואיס".

היסטוריה
המקום מאוזכר כבר בתעודות מצריות בשם "אֲדָמָם". 

בספר יהושע, השם "מַעֲלֵה אֲדֻמִּים", דרך העולה בהר, מופיע ככינוי טופוגרפי לגבול שבטי:

יהושע ט"ו, ז – בגבול נחלת שבט יהודה:

"וְעָלָה הַגְּבוּל דְּבִיר מֵעֵמֶק עָכור וְצָפֹנָה פֹּנֶה אֶל הַגִּלְגָּל אֲשֶׁר נֹכַח מַעֲלֵה אֲדֻמִּים אֲשֶׁר מִנֶּגֶב לַנָּחַל"

יהושע י"ח, י"ז – שוב במיקום דומה, בגבול נחלת שבט בנימין:

"וְיָרַד מִן הַמַּעֲלֶה הַדֹּמֶה נֹכַח לְגֵי בֶן הִנֹּם..."

"מעלה הדומה", שם קרוב-משלים ל"מעלה אדומים". 

מבשרת אדומים אמורה לקום לצידי המעלה הנזכר במקרא המחבר את נחלות שבטי ישראל בעבר הירדן ומדבר יהודה עם ירושלים.

אזכור נוסף מופיע במסכת ראש השנה:

לא ברור אם הדרך הקיימת היום והמעלה של הדרך הוא הכביש הקיים היא נשואת המאמר במסכת ראש השנה. בסבירות גבוהה האזכור במסכת ראש השנה מוסב על עלייה ממזרח למערב שצפייה לאורכו לכיוון מערב מאפשרת צפייה של הירח החדש.

בדרך זו עבר בשנת 1187 כוח מצבאו של צלאח א-דין שסייע בכיבוש ירושלים ממזרח לכוח העיקרי שהגיע ממערב.

אתרים בדרך ובסביבתה
שמאל|ממוזער|250px|תצפית על דרך מַעֲלֵה אֲדֻמִּים מהמצודה הצלבנית שאסטל רוז' (Chastel Rouge)
לאורך הדרך ובקרבתה המידית נמצאים מספר אתרים היסטוריים:

מצודת מעלה אדומים
השרידים בהם ניתן להבחין היום הם חפיר ושאריות בסיסים של בניינים של המצודה הצלבנית שאסטל רוז' ( Chastel Rouge) או קסטלום רוז', השם הצרפתי משמר אף הוא את הצבע האדום. המצודה ננטשה על ידי הצלבנים בעת כיבוש ירושלים על ידי צלאח א-דין, שבנה במקום מצודה משלו. על שרידי המצודה האיובית הקימו הממלוכים מצודה חדשה שחלקים ממנה קימים היום.

בשנת 1834 בנו הטורקים במקום תחנת משטרה, שהופצצה ונהרסה על ידי הבריטים במלחמת העולם הראשונה. הבריטים שיקמו את המקום כנקודת ביקורת ובהכנות לפלישה הגרמנית במלחמת העולם השנייה ב-1942 ביצרו את האזור בסיוע חיילים ארץ-ישראלים וסולל בונה. האחרונים שהקימו במקום מתחם צבאי היו הירדנים והוא שרד עד מלחמת ששת הימים.

אכסניית השומרוני הטוב

שמה הערבי של האכסניה: "חַ'אן אַל-חַתְרוּרָה". המקום נמצא מדרום למצודת מעלה אדומים. בבשורה על-פי לוקס (פרק י' 30–35) בברית החדשה מתואר משל המסופר על ידי ישו בדבר עובר אורח המותקף בידי שודדים בדרך שבין ירושלים ליריחו, ורק השומרוני הטוב הגיש סיוע לנתקף. ישוע השתמש במשל כדי להוכיח לתלמידיו את המשמעות של סיוע לזולת.

לזכר אותו אירוע נבנתה במקום, בתקופה הביזנטית, כנסייה ואולי אף מנזר. שרידי הכנסייה, שנבנתה בסוף המאה השישית, כוללים בסיסים של חלקים מהקירות והעמודים ורצפת הפסיפס של הכנסייה שמצויר בו גם מגן דוד. מגן דוד נמצא גם ברצפת הפסיפס של כנסיית אבטימיוס במנזר חאן אל אחמר- החאן האדום, במישור אדומים. המקום שימש כחאן גם את הצלבנים והממלוכים אחריהם ועד לתקופה העות'מאנית. הממלוכים אף השתמשו במקום כתחנת מנוחה להחלפת סוסים כחלק מרשת הדואר וניתן למצוא במקום חלק מאבני הקשירה של הסוסים.

בשנת 2005 שחזרה רשות העתיקות את הפסיפס ואף בנתה גג עץ במתווה של הכנסייה לקליטת מבקרים.

ואדי טלעת א-דם
הוואדי יורד ממקום המצודה לכוון צפון-מזרח לדרך. לאורכו עוברת הדרך הרומית העתיקה מירושלים ליריחו, כנראה על התוואי המקורי של דרך מעלה אדומים. הטורקים סללו קטע לאורכו והבריטים הקימו במקום תחנת משטרה.

ראו גם
 דרך יריחו

 הערות שוליים 

קטגוריה:יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:יהודה ושומרון
קטגוריה:דרכים בארץ ישראל
קטגוריה:כביש 1: אתרים
קטגוריה:מעלה אדומים: תחבורה
מעלה אדומים