וו קליקו

וו קליקו פונסרדין (בצרפתית: Veuve Clicquot Ponsardin) הוא יצרן שמפנייה בראמיס צרפתי. זהו גם שם המותג של המוצר.

היסטוריה
בשנת 1805 נפטר פרנסואה קליקו, יצרן שמפניה צעיר שניהל חברה משפחתית שהוקמה בשנת 1772 על ידי אביו, פיליפ קליקו-מוירון. אלמנתו הצעירה, בארב ניקול פונסרדן, החליטה לעשות דבר שהיה מאוד לא מקובל באותם ימים, ולהמשיך לנהל את העסק. בשנת 1810 היא אף שינתה את שמו של בית השמפניה לשמו הנוכחי – Veuve Clicquot-Ponsardin (האלמנה קליקו- פונסרדן).

מאז שנת 1987 נמנה בית שמפניה זה על קבוצת מוצרי המותרות של LVMH (לואי ויטון מואה הנסי), שמאגדת בתוכה למעט בתי אופנה ועיצוב גם בתי שמפניה מובילים נוספים.

 האלמנה קליקו וחשיבותה לעולם השמפניה 
ממוזער|האלמנה קליקו ונינתה
לאחר מות בעלה, פנתה האלמנה הצעירה אל פיליפ ושכנעה אותו לאפשר לה לנהל את העסק. פיליפ הסכים להצעתה בתנאי אחד: בארב-ניקול תעבור התלמדות, שלאחריה תוכל לנהל את העסק בעצמה, אם תוכל להוכיח שהיא מסוגלת. כך, התגברה בארב ניקול על המוסכמה והפכה לאישה הראשונה שהשתלטה על בית שמפניה וליצרנית השמפניה הראשונה. היא נכנסה להתלמדות אצל היינן אלכסנדר פורנו, וניסתה להציל את עסקי היין ולגרום לו לצמוח. באותם ימים של תחילת המאה ה-19, שלל קוד נפוליאון מנשים זכויות אזרח ופוליטיות, ואסר עליהן לעבוד, להצביע, להרוויח כסף או להיכנס לבתי ספר ואוניברסיטאות ללא הסכמת בעלן או אביהן . עם זאת, אלמנות עדיין הורשו לנהל עסק משלהן.בעקבות זאת נותרה בארב-ניקול בשליטה בחברה המעורבת במגוון רחב של בנקאות, מסחר בצמר וייצור שמפניה. תחת שליטתה  התמקד העסק כולו בשמפניה, ושגשג תוך שנעזרה בכספים שסיפק אבי בעלה.

האלמנה קליקו הייתה בעלת חוש מסחרי מפותח, והודות לכך זכה העסק המשפחתי להצלחה. אחת ההצלחות הגדולות שלה נבעה מהתעלמות מהאמברגו שהטיל נפוליאון על רוסיה, וכך כבש היקב את שוק השמפניה הרוסי. אולם לאלמנה היה גם חוש טכני מפותח, והיא פיתחה גם המצאות טכנולוגיות רבות, ביניהן גם אחת ששינתה את השמפניה מיין עכור למשקה הצלול שמוכר כיום.

השיטה, הנקראת Remuage (רמואז') מסייעת לסילוק משקעי השמרים הנוצרים בבקבוק במשך התסיסה השנייה. בתהליך זה מאוחסנים כל הבקבוקים בשכיבה כשצווארם נוטה כלפי מטה, והשמרים מצטברים ליד הפקק, משם קל להוציאם. לפי הסיפור, לקחה האלמנה קליקו את שולחן האוכל שלה וביקשה מהנגר שלה לקדוח בו חורים. אז היא העמידה אותו על צידו והכניסה את צוואר הבקבוקים לתוך החורים, כשראשם כלפי מטה.

כיום כבר לא משתמשים בשולחנות ישנים למטרה זו, אך השיטה חיה וקיימת, והודות לה זכתה האלמנה לכינוי "האישה הראשונה של השמפניה". הרוח שלה, הדגש על מודרניות ותעוזה יחד עם איכות ומיומנות, הפכו את בית השמפניה שנושא את שמה לאחד השמות המפורסמים ביותר בעולם.

בשנת 1818, יצרה האלמנה קליקו את שמפניית הרוזה המעורבת הידועה הראשונה על ידי ערבוב של יינות אדומים ולבנים, תהליך שעדיין משמש את רוב יצרני השמפניה.

ימין|ממוזער|

 השמפניה של וו קליקו 
ממוזער|בקבוקי וו קליקו בגדלים השונים, מהקטן לגדול
הכרמים של וו קליקו, שטופחו רובם עוד על ידי האלמנה קליקו, משתרעים של שטח של קצת מעל 5,000 דונם בלב אזור הכרמים "הטובים ביותר" של אזור שמפניה.

לאחר הבציר עוברים הענבים סחיטה עדינה ושוהים בחבית במשך 15 עד 24 שעות כדי לתת למשקעים לשקוע. לאחר מכן הם מועברים לתסיסה הראשונה, שבה הופך כל הסוכר לאלכוהול, ונוצר יין לא תוסס. וו קליקו הוא אחד מיצרני השמפניה היחידים המבצע גם תסיסה מאלולקטית, שבה החומצה המאלית הופכת לחומצה לקטית. תסיסה זו היא אחד המרכיבים החשובים בסגנון של וו קליקו.

השמפנייה הסופית מיוצרת מערבוב של עד 50 יינות שונים, בתוספת של 25-40% של יינות רזרבה, שהם יינות מובחרים משנים קודמות. בשנים טובות במיוחד מיוצרת שמפניית Vintage (שנת בציר) כלומר שמפניה שכולה מורכבת מיינות של אותה השנה.

ערבוב היינות הוא עבודת צוות שדורשת ריכוז, רגישות וניסיון רב, משום שמעבר להערכה של היין במצבו הנוכחי, על הצוות לחזות כיצד הוא יתנהג בעתיד.

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:שמפניה
קטגוריה:חברות משפחתיות לשעבר
קטגוריה:LVMH