משכנות ישראל

משכנות ישראל (בקיצור: משכנות) היא אחת מהשכונות הראשונות אשר הוקמו מחוץ לחומות העיר העתיקה בירושלים. כיום היא חלק משכונת נחלאות.

רקע להקמת השכונה

בסוף מאה ה-19 התגבר תהליך גידול האוכלוסייה היהודית בירושלים. תהליך זה, בנוסף להתפוררות האימפריה העות'מאנית הביא להידרדרות תנאי המגורים בעיר העתיקה. מוצא יחיד להתפוצצות האוכלוסין היה היציאה מן החומות. תחילה נוסדו שכונות חדשות הממוקמות בעיקר משני צדי רחוב יפו - שהיה גם אז אחד מצירי התנועה המרכזיים. 

בשנות השבעים של מאה ה-19 נוסדו באזור הקרוי היום נחלאות שכונות חלוציות ובהן השכונות האחיות אבן ישראל, ומשכנות ישראל, הקמתן הייתה על ידי אנשים שהתארגנו והקימו חברות - אגודות שיתופיות.

הקמת השכונה
שמה של השכונה נובע מדברי בלעם שבנבואתו ראה בעיני רוחו את משכנות ישראל:

וכן בדברי הנביא ישעיהו

ומספר אליעזר בן-יהודה בחיבורו ירושלים החדשה:

מוסיף הלבנון:

הקרקע עבור שכונת משכנות ישראל נקנתה יחד עם הקרקע של שכונת אבן ישראל וזאת תוך התגברות על קשיים שהערימו רוכשים פוטנציאליים אחרים - בעיקר אגודות נוצריות שלטשו עיניים לשטח.

בין חברי הוועד של חברי השכונה היו יוסף ריבלין ויואל משה סלומון.

בניית השכונה
על תקנות חברת 'משכנות ישראל' ועל הקמת השכונה מוסר גם העיתון האריאל בשנת 1876 על פי הדווח החברה קנתה את השטח שליד שכונת אבן-ישראל. הוחלט שכל שנתיים יוחלף ועד השכונה ולוועד החדש יימסרו כל העניינים הכספיים והאחרים של השכונה. גודל הבתים שיבנו יהיה שש על שש מטר. הבתים יהיו צמודים זה לזה משני כיוונים, וחלונות יהיו רק בצד הפתח הפונה אל החצר. חלוקת הדירות בין החברים תהיה על-פי גורל.
בשנת 1880 פרסם ועד שכונת משכנות ישראל את הפרטים הבאים על השכונה בטקסט עברי מנוקד:

לפי התוכנית רצו מייסדי השכונה לבנות 140 בתי-דירות. אך מחמת אילוצים שהיו בעיקרם כלכליים נבנו בשלב הראשון רק 44 בתים. הקרקע שנותרה נגאלה רק כעבור זמן.

על פי "ספר היישוב מחוץ לחומת העיר תולדות השכונות ומיסדיהן מראשית הוסדן משנת הכת"ר עד היום תרצ"ט" מאת פנחס בן צבי גראייבסקי נקנה המגרש בו שוכנות שתי השכונות אוהל משה ומזכרת משה על ידי הוועד של השכונות הוותיקות יותר אבן ישראל ומשכנות ישראל ועל השטח נבנו השכונות החדשות מכספי קרן מזכרת משה - קרן שהוקמה בשנת 1874 על מנת להנציח את זכרו של משה מונטיפיורי על ידי הקמת מפעלי התיישבות בארץ ישראל.

עד לבניין השכונות אוהל משה ומזכרת משה שימשה הקרקע במשכנות ישראל שלא נוצלה לבנייה לזריעת חיטה. וכך קיימו המתיישבים את המצוות התלויות בארץ.

יוסף ריבלין, ממייסדי השכונה, סיפר:

בתי גורל

בצמוד ובתוך שכונת משכנות ישראל נמצאים בתי הגורל הידועים גם כ"שכונת בתי גורל" שנוסדה בשנת 1885 בכספו של הרב נתן מרקוס אדלר שהיה הרב הראשי של לונדון. השכונה נבנתה עבור עולי תימן, שהגיעו לארץ כשלוש שנים קודם לכן וחיו בחוסר כל ועוני משווע. בקיר בתי השכונה קבועה כתובת המציינת את נדבת הצדיק למען עניי ירושלים. 

השכונה היא לא יותר מ-12 דירות בבתים מסוידים. 
שמה של השכונה ניתן לה מכיוון שדייריה זכו בדירותיהם באמצעות הפלת גורל. מאחר שמספר הדירות המצוי היה קטן ממספר חברי הקהילה היו הם מתחלפים בדירות מפעם לפעם.

במרכז השכונה בית כנסת זעיר, ששמו כשם השכונה "בית הכנסת הגורל", ושוכן בקומה שנייה של אחד המבנים. בית הכנסת הוא הראשון של עדת יהודי תימן בירושלים ונבנה בשנת ה'תרמ"ד (1884), כאשר הישיבה הייתה על גבי ספות ארוכות, שלא כמו בכמה מבתי הכנסת הקטנים בנחלאות, יש בבית הכנסת עזרת נשים נוחה אלא שעל מנת להיכנס אליה יש לעבור לסמטה המקבילה לסמטת בית הכנסת.

על בית הכנסת כתובת כדלקמן:

רבי אריה לוין

בפינת רחוב רבי אריה, התגורר הרב אריה לוין, שנודע כרבי אריה ורבם של האסירים. על דלת ביתו קבוע עדיין שלט בכתב יד המפרט את שעות קבלת הקהל של הרב.
הרב אריה לוין כיהן כמשגיח בישיבת עץ חיים בירושלים. היה ידוע כבעל חסד, נודע בכינויו "רב האסירים" מפני שהיה נוהג במשך כעשרים וחמש שנה ללכת לאסירים בבתי הכלא, כבר בתקופת המנדט הבריטי, לעודד את רוחם, ולכתוב להם מכתבים. בפרט נודע ביקוריו אצל אסירי המחתרות ועולי הגרדום. ביקר בקביעות גם בבית החולים למצורעים על מנת לעודד את יושביו.

אזכורים נוספים

במאמר "סליחות" שפורסם בעיתון "אותיות" לוקחת תמר הירדני את הקורא לסיור סליחות בשכונות ירושלים ומספרת:

גלריה

קישורים חיצוניים
 תיאור טיול בשכונות של נחלאות
 דף מתנ"ס נחלאות
 אתר סנונית בנוגע לשכונות של נחלאות
 ירושלם החדשה אליעזר בן-יהודה

הערות שוליים

קטגוריה:נחלאות
קטגוריה:ירושלים: שכונות