תמונתו של הרמב"ם

שמאל|ממוזער|הדיוקן המקורי כפי שהופיע ב-Thesaurus antiquitatum sacrarum
שמאל|ממוזער|אישור המהימנות שהעניק יש"ר לפורטרט שהעתיק מן הדיוקן המקורי
תמונתו של הרמב"ם היא דיוקן מפורסם של הרמב"ם, שמזוהה עימו, ומופיע על בולים, שטרות, מטבעות, סמלים ועוד. לפי מספר מחקרים, מקורו של דיוקן זה הוא באמצע המאה ה-18, והקשר בינו לבין דמותו האמיתית של הרמב"ם, מוטל בספק.

קיימים עוד דיוקנות של הרמב"ם, אך כל אחד מהם אינו אלא התרשמות אישית של האמן שיצר אותם.

היסטוריה
מקור התמונה הנפוצה הוא ב-Thesaurus antiquitatum sacrarum ("אוצר העתיקות המקודשות"), עבודה בת 34 כרכים של בלסאוס אוגולינוס, אשר הודפסה בוונציה ב-1744. בין שלל האיורים המלווים את הספר, מופיעה לראשונה (בכרך 2) גם תמונתו של הרמב"ם. את דבר קיומו של אותו דיוקן באותו הספר "גילה" (כלשונו) החכם היהודי-איטלקי יצחק שמואל רג'יו (יש"ר מגוריציה) בן המאה ה-19, ובעקבותיו, ככל הנראה, נפוצה התמונה ברחבי העולם, ביהדות ומחוצה לה.

יש"ר העתיק את הדיוקן מן הספר, ולבקשת ידידו ר' זלמן שטרן מברלין שלח אותו אליו ב-20 בדצמבר 1843 (כ"ז בכסלו ה'תר"ד), וביקש ממנו ליצור ממנה כמה העתקים ולהחזיר לו את המקור:

בהמשך עובר יש"ר לדון בשאלת האותנטיות של הדיוקן. דיון זה נערך בשפה הגרמנית, ובו הוא מסביר כי הוא נטל את הדיוקן מעבודתו של אוגולינוס, ושלדעתו אין סיבה להטיל ספק באותנטיות הצהרתו של אוגולינוס כי הדיוקן נלקח מטאבולה עתיקה.

הדיוקן הגיע לאנגליה כעבור שנים ספורות, בידי המומר איש המיסיון משה מרגליות. וכך הוא כותב במכתב המתוארך ל-1847: 

כאמור, הדיוקן שהועתק מיש"ר היה בעצמו העתק מעשה ידיו, ולא היה זהה לו לחלוטין. עם התפשטות הדיוקן הלכה והשתנתה דמותו: פניו, זקנו, פאותיו, שונים מגרסה אחת לאחרת, לפי מראה עיני האמן. תמונה זו, בגלגוליה השונים, היא זו שהתפשטה יותר מכל תמונה אחרת (ראו להלן, בפרק תפוצת התמונה).

דיון במראהו של הרמב"ם
על אף אמירתו של יש"ר על הדיוקן המפורסם, מקובל כי האיור הוא דמיוני. מכיוון שהמקור המוקדם ביותר הידוע לנו הוא מן המאה ה-18, קשה להאמין שלנגד עיני המאייר באמת עמד איזשהו דיוקן מקורי שהיה נסתר כל השנים, והתגלה לפתע פתאום. באופן כללי לא ידוע על דיוקנאות של חכמים יהודיים לפני המאה ה-17.

היו שטענו כי סביר שהציור לא אותנטי שכן הרמב"ם לא היה מתיר לצייר את דמותו, משום שהדבר מנוגד להלכה. אמנם טענה זו אינה נכונה שכן ציור אינו מנוגד להלכה אלא פיסול בולט בלבד, וכדברי הרמב"ם עצמו:

הרב ברוך טולדנו שיער שלפני המאייר עמדה דמותו של חכם באשי בן המזרח, בעוד שהרמב"ם היה בעיקר במגרב, וסגנון לבושם ומראה של החכמים שם היה שונה מזה של המזרח. אביעד הכהן הסב את תשומת הלב לכך שאם המודל לתמונה היה חכם מן המאה ה-18, הרי שייתכן שיש בכך ללמד על כך שבאותה תקופה היה מקובל בין חכמים להיות גלוחי פאות.

יוחאי מקבילי, מייסד מפעל משנה תורה, עמד על כך שהרמב"ם מופיע בתמונות אלה גלוח פאות, בניגוד לפסיקתו הוא:

אמנם, אביעד הכהן העיר כי הרמב"ם התיר לגלח את הפאות במספריים, וניתן אף להבין מדבריו שהוא עצמו נהג כך:

אך הרב יוסף קאפח העיר על תשובה זו כי הרמב"ם נקט דווקא בלשון 'ללקט' (יאכד במקור בערבית), דהיינו שגילוח חלק במספריים אסור (מדרבנן) גם לדעתו.

עם כל זאת, ישנן דעות שהרמב"ם התיר לגלח אף בתער, אם יש לפעמים היתר משום שלום מלכות.

שמאל|ממוזער|דיוקנו של הרמב"ם בבית הנבחרים האמריקאי
גם הדיוקן המופיע בבית הנבחרים האמריקאי, שבו הרמב"ם נראה כחכם יווני, סותר לפי יוחאי מקבילי את דבריו: 

הרבי מליובאויטש טען כי אף וייתכן כי אין זו תמונותו האמיתית של הרמב"ם בנוגע לכוונת התמונה - זיכרון הרמב"ם תביא התמונה את מטרתה האמיתית: 

תפוצת התמונה
בתחילת המאה ה-20 כבר הייתה תמונת הרמב"ם ידועה ומפורסמת. המחברות שהוציאה בשנות ה-30 הוצאת "כתב" בארצות הברית, עוטרו בדיוקנו של הרמב"ם כסמל יהודי קלאסי.

בשנת 1953 הוציאה מדינת ישראל בול לכבוד "הקונגרס הבינלאומי לתולדות המדע", שהיה הקונגרס הבינלאומי השביעי ונערך בירושלים. לעיצוב הבול נבחרה דמותו של הרמב"ם, שמלאו לפטירתו אז כ-750 שנה, כמייצג של איש המדע היהודי ההיסטורי. על הבול בשווי 110 פרוטות, שעוצב בידי וינד סטרוסקי, הונצח דיוקנו המפורסם של הרמב"ם.

שמאל|ממוזער|תבליט "תור הזהב" במנורת הכנסת, עם דיוקנו של הרמב"ם (משמאל) לצידו של ריה"ל
בשנת 1956 הוצבה בישראל מנורת הכנסת שעיצב הפסל בנו אלקן, שעליה תבליטים מתקופות שונות של עם ישראל. אחד התבליטים מוקדש לתור הזהב בספרד, שמיוצג על ידי הרמב"ם (עם ספר של אריסטו), ליד רבי יהודה הלוי, בעיצוב השואב השראה מדיוקנו המקובל.

בשנת 1983 הונצח הדיוקן גם על שטר של 1,000 שקלים, שהפך (בשנת 1986) לשטר של שקל חדש אחד. התמונה גם הוטבעה על 980,000 מטבעות סחירים של שקל חדש אחד (1988), שהחליף את השטר הנזכר.

לרגל שנת ה-800 לרמב"ם, ב-2005, יצאו בול ומדליה תואמים, שעוצבו על ידי אהרן שבו. שבו בחר לעצב את התמונה כך שדיוקן הרמב"ם תופס חלק קטן ממנה, ובצורה סכמטית בלבד:

שמאל|ממוזער|המדליה שיצאה לרגל 800 שנה לרמב"ם: צדודית קטנה וסכמטית
באותו ראיון ענה לשאלה מדוע עיצב את הדמות בצדודית:

גם בבול שהנפיקה אורוגוואי ב-2004, לרגל 800 שנה לפטירת הרמב"ם, מופיעה צללית בלבד של חכם יהודי, כמביט אחורה - ככל הנראה עקב הידיעה שאין אף דיוקן התואם את דמותו המקורית של הרמב"ם.

מקומות נוספים שבהם מופיע הדיוקן המפורסם: בכניסה למתחם המרכז הרפואי רמב"ם בחיפה, בספרים ובאתרי אינטרנט העוסקים ברמב"ם כפוסק וכרופא, על עטיפת תקליטור של תשובות הרמב"ם בהוצאת ראובן מס, בתערוכה שאורגנה בבית הספרים הלאומי לרגל 800 שנה לרמב"ם, על משחק רביעיות מבואנוס איירס מ-1945, על בול מ-1967 מספרד ועל בול של אנטיגואה וברבודה לרגל 850 שנה להולדת הרמב"ם, ובאנציקלופדיות רבות, בהן האנציקלופדיה היהודית.

דימויים חזותיים אחרים של הרמב"ם
שמאל|ממוזער|ציור הרמב"ם כחכם יהודי מזרח אירופאי, מהמאה ה-18
מלבד תמונת הרמב"ם המפורסמת, קיימות תמונות נוספות:

קיים ציור עממי עתיק, שבו מופיע הרמב"ם כאיש מדע מזרח אירופאי דווקא. בתמונה זו יושב "הרמב"ם" ליד שולחן ועליו גלובוס וספרי אסטרונומיה פתוחים.

בידיעה של ה-Palestine Post מ-19 בנובמבר 1939, קיים דיווח כי פרופ' משה דוד קסוטו גילה דיוקן של הרמב"ם מן המאה ה-15, צבעוני ו"בעל ערך אמנותי נדיר", ובו הרמב"ם לבוש בבגדים אוריינטליים. לא ברור לאיזה ציור הכוונה.

ישנו דיוקן שונה לגמרי של הרמב"ם, מן המאה ה-18, ובו מוצג הרמב"ם כחכם יהודי מזרח-אירופאי. דיוקן זה כמעט ואינו נפוץ.

בתבליט בבית הנבחרים של ארצות הברית מופיעה דמותו של הרמב"ם בדיוקן הדומה לחכם יווני, שעיצבה הפסלת ברנדה פטנאם ב-1950, ושההשראה אליו אינה ידועה.

ברובע היהודי של קורדובה (ה-Juderia) הוקם ב-1964 פסל של הרמב"ם, שנולד בעיר זו, על ידי שלטונות ספרד. נראה כי הפסל מבוסס על הדיוקן המפורסם, הגם כי הפסל עיצב אותו בתווי פנים צנומים יותר, ועם פאות לחיים.

פסלון נוסף ודומה מאוד יצרה הפסלת הייזל אלכסנדר מלונדון. הפסלון עשוי מארד, ובחזיתו חתימת הרמב"ם. הפסלת יצרה ממנו כמה העתקים, למכירה למטרות צדקה.

בתערוכה של אוניברסיטת יל שהוקדשה לדמותו של הרמב"ם, הוצגו תמונות של האמן היהודי-אמריקאי בן שאהן , האחת מ-1954 ושתיים מ-1965, שבהן שרטט את דיוקנו של הרמב"ם על פי פרשנותו האישית. הרמב"ם מאויר כמעין נביא זעם, וברקע לתמונות המאוחרות מופיעים הפסוקים הראשונים מקהלת, "הבל הבלים אמר קהלת". באיור המוקדם מרים הרמב"ם יד אחת, ובידו השנייה מחזיק ספר שעליו נכתב "למד לשונך לומר איני יודע".

קישורים חיצוניים
אביעד הכהן, דיוקנאות חכמים - בין הלכה ומעשה, מחניים, גיליון 10, סיון תשנ"ה
דיון באותנטיות של דיוקנאות הרמב"ם באתר מפעל משנה תורה
On that famous picture of the Rambam, בבלוג "On the main line".


הערות שוליים

קטגוריה:הנצחת הרמב"ם
רמב"ם
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי