מוחמד אל-מאע'וט

מוחמד אל-מאע'וט (בערבית: محمد الماغوط; 1934 – 3 באפריל 2006) היה משורר וסופר סורי. נולד בעיר סלמיה שבמחוז חמה בסוריה. נחשב ממניחי היסודות של השירה הערבית המודרנית, חלוץ במבנה ובסגנון השיר. את רוב שיריו כתב בעת שהותו בלבנון בשנות ה-60 של המאה הקודמת.

בנוסף לשירה כתב אל-מאע'וט מאמרים סאטיריים, סיפורים קצרים, מחזות וכן כתב לטלוויזיה ולקולנוע. אל-מאע'וט ידוע, בין השאר, במחאה שהביע כנגד שלטון הדיכוי במדינה הערבית.

חייו

מוחמד אל-מאע'וט נולד בעיר סלמיה במחוז חמאת בסוריה. גדל במשפחה ענייה מאוד, ואביו היה חקלאי שעבד באדמות של אחרים כל חייו.
למד לאחר שהשלים לימודיו בחטיבת ביניים בעיר סלמיה, עבר לדמשק כדי ללמוד בבית ספר תיכון חקלאי. לאחר חזרתו לעיר מולדתו הצטרף אל-מאע'וט למפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית שהתחרתה במפלגת אל-בעת'. הוא משך את חברותו מן המפלגה בשנות השישים לאחר שנכנס לכלא.
בתקופה זו עבד אל-מאע'וט בחקלאות, ופרסם שיר שכותרתו "ג'אדה יפו" בכתב העת לאומנות בביירות, ולאחר מכן הצרף אל-מאע'וט לשירות הצבאי ובתקופה זו כתב את שירו "פליטים בין החול", שיר שפורסם בכתב העת אלג'ונדי בתאריך 1 במאי 1951.
לאחר סיום שירותי הצבאי שב והתיישב אל-מאע'וט בעיר מולדתו סלמיה.

ההתנקשות בחייו של "עדנאן אלמאלקי" ביום 22 באפריל 1955 הייתה נקודת מפנה בחייו של אל-מאע'וט בו הואשמה המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית בהתנקשות בחייו. כתוצאה מההתנקשות הזאת נרדפו חברי המפלגה ונעצרו רבים מהם, ביניהם אל-מאע'וט עצמו. הוא נכנס לכלא "אלמוזה", ומאחורי הסורגים החלה יצירתו הספרותית הגדולה. במהלך מאסרו הכיר את המשורר עלי אחמד סעיד אסבר שידוע בכינויו "אדוניס" . בתקופת האחדות בין סוריה למצרים (הרפובליקה הערבית המאוחדת) היה אל-מאע'וט מבוקש בדמשק, ולכן החליט לברוח לביירות בסוף שנות החמישים ונכנס ללבנון באופן בלתי חוקי. בביירות הצטרף למגזין "שירה", שם פגש את המשורר יוסף אלח'אל שעזר לו בעבודה. וגם נוצר בינו לבין המשורר "בדר שאכר אל-סיאב חברות ואחווה אמיתית. כמו כן הכיר אל-מאע'וט בביתו של אדוניס את המשוררת סניה סאלח שהפכה בעתיד לאשתו.

לאחר שאל-מאע'וט הפך למשורר בעל שם, חזר לדמשק, ושם פרסם את האוסף הראשון שלו "הצער באור הירח" בשנת 1959. שנה אחר כך פרסם את האוסף השני שלו "חדר במיליוני קירות ". הקשר בין אל-מאע'וט לסוניה סאלח התחזק לאחר בואה לדמשק להשלמת לימודיה באוניברסיטה. השניים נישאו והולידו את שתי בנותיהם שאם וסלאפה.

בשנות השבעים אל-מאע'וט היה עורך מגזין "המשטרה" שבו פרסם הרבה מאמרים ביקורתיים תחת הכותרת "הנייר האחרון". באותה תקופה התחיל לכתוב את מחזאות כגון ""דייעת תשרין" ו "ג'ורבה", ובהם התייחס לציבור בפשטות ללא מורכבות. בשנות השמונים עבר אל-מאע'וט לגור במדינת איחוד האמירויות הערביות בה עבד בעיתון "אלח'ליג'". בצהריים ביום שני 3 באפריל 2006 הלך אל-מאע'וט לעולמו בגיל 72 שנים, לאחר מחלה שנמשכה יותר מ-10 שנים.

יצירות תיאטרוניות

אלעוספור אלאחדב – 1960
אל-מוהרג' – 1960
דייעת תשרין – 1974
ג'ורבה – 1976
קאסק יא ואטן – 1979
ח'ארג' אלסירב – 1999
שקאאק אלנועמאן.

יצירות קולנועיות
אל-חדוד.
אל-תקריר.

פרסים שהוענקו לו
פרס אחתדאר בשנת 1958.
פרס עיתון אלנהאר בשנת 1961.
פרס סעיד עקל.
פרס סולטאן בן עלי אלעויס בשנת 2005.

 לקריאה נוספת 
 אנטואן ווטרס, מחמוד או ההצפה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2024

 קישורים חיצוניים 
 מוחמד אל-מאע'וט, ערבי בהייד פארק, פרק מתוך הספר "עוד אבגוד במולדתי" (سأخون وطني), מערבית: לאה גלזמן. מתוך אתר האיגוד הכללי של הסופרים בישראל

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים סורים
קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:תרבות ערבית
קטגוריה:ילידי 1934

קטגוריה:נפטרים ב-2006