פחמה (כפר)

פַ֫חְמֶה (בערבית: فحمة) היא עיירה פלסטינית בצפון השומרון. היא ממוקמת בנפת ג'נין של הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון, 15 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר ג'נין, בגובה של כ-430 מטר מעל פני הים. על פי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לשנת 2006, התגוררו בעיירה 2,439 תושבים.Projected Mid - Year Population for Jenin Governorate by Locality 2004 - 2006  Palestinian Central Bureau of Statistics

 מקור השם 
זאב וילנאי מקשר את שם הכפר לפחם (בערבית: فحم פָחְם) וסובר שאולי בעבר עסקו במקום בייצור פחמי עץ מעצי בר בסביבה.

 היסטוריה 
בכפר נתגלו חרסים מהתקופה הרומית הקדומה והמאוחרת, מהתקופה הביזנטית ומהתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל.Zertal, 2016, p. 410

על פי ממצאים שנמצאו בכפר פחמה הייתה יישוב שומרוני בשלהי העת העתיקה.

במקור צלבני משנת 1179 נזכרה פחמה יחד עם אג'ה ("קסאלה אג'ה") כאחד מהכפרים שהכנסותיהם ניתנו למנזר ציון בירושלים על ידי האפיפיור אלכסנדר השלישי.Zertal, 2004, p. 254Rey, 1883, pp. 282, 426; Röhricht, 1887, p. 223; Röhricht, 1893, RRH, pp. 153-154, No. 576; all cited in Pringle, 1993, p. 207

 התקופה הממלוכית 
בתקופה הממלוכית פחמה הייתה נקודה על הדרך שהובילה מדמשק לקהיר, במקטע שבין ג'נין לקאקון, ששימשה להבאת שלג מהירה. ניצבו בה גם משואות לאיתות והעברת ידיעות, ותחנה של דוורים רכובים.Volney, cited in Zertal, 2016, p. 409

 התקופה העות'מאנית 
פחמה נזכרת ברישומי המס העות'מאניים של שנת 1596, שם היא מופיעה ככפר בנפה (נאחיה) של ג'בל שאמי במחוז (ליוה) של שכם, ונמנתה בה אוכלוסייה של 21 בתי אב ו-2 רווקים, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית, כגון חיטה, שעורה, גידולי קיץ, זיתים (בהם "750 עצי זית אסלאמיים" ו-1,500 עצי זית רומיים") כוורות ו/או עיזים, בנוסף להכנסות מזדמנות, מס הג'יזיה, וכן בית בד לשמן זית או דבש ענבים; סה"כ 6,000 אקצ'ה. בכפר נמצאו גם חרסים מראשית התקופה העות'מאנית.

בשנת 1694, עבד אל-ע'ני א-נאבולסי, הנוסע והחוקר המוסלמי-סופי, חלף ליד פחמה בעת עלייתו לרגל.Cited in Zertal, 2016, p. 409

בשנת 1838, פחמה נזכרת במחוז א-שעראוויה א-שארקיה.Robinson and Smith, 1841, vol 3, 2nd app, p. 129Robinson and Smith, 1841, vol 3, p. 150

בשנת 1882, סוקרי מפת הקרן לחקר ארץ ישראל תיארו את פחמה ככפריר בוץ קטן, השוכן "על אוכף מתחת לגבעה (בטנן נורי). יש במקום באר וגן תאנים לכיוון צפון".Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 154

 תקופת המנדט הבריטי 
במפקד האוכלוסין של שנת 1922, שנערך על ידי רשויות המנדט הבריטי, נמנתה בפחמה אוכלוסייה של 187 נפש, כולם מוסלמים.Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Jenin, p. 29 מספרם גדל במפקד 1931 ל-238; עדיין כולם מוסלמים, שהתגוררו ב-38 בתים.Mills, 1932, p. 68

בסקר הכפרים של 1945 נמנו בפחמה 350 מוסלמים,Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 16  ושטח השיפוט של הכפר היה 4,498 דונם, לפי סקר קרקעות ואוכלוסייה רשמי.Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 54 מתוכם, 210 דונם שימשו למטעים ולקרקעות להשקיה, 2,173 דונם לדגנים, ואילו 14 דונם היו שטח בנוי.

 שלטון ירדני 
לאור הסכמי שביתת הנשק של 1949 שחתמו את מלחמת העצמאות, עברה פחמה לשלטון ירדן.

המפקד הירדני של 1961 מצא 541 תושבים בפחמה.

 בשלטון ישראל 
לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967, פחמה עברה לשליטת ישראל.

 תחת הרשות הפלסטינית 
מאז חתימת הסכם אוסלו ב' ב-1995, פחמה היא חלק מהרשות הפלסטינית.

 אוכלוסייה 
מפקדי אוכלוסין - פחמהשנהתושביםמקורהערות159621 בתי אב ו-2 רווקים, כולם מוסלמים19221871931238התגוררו ב-38 בתים194535019615411967659198791419971,81920052,36920072,50720173,193
שלוש המשפחות הגדולות בכפר הן: סעאבנה (صعابنة), מראעבה (مراعبة), נוואצרה (نواصرة).

 אדמות, חקלאות ומים 
פחמה נזכרת. תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 33.3% על תוצרת חקלאית, כגון חיטה, שעורה, גידולי קיץ, זיתים (בהם "750 עצי זית אסלאמיים" ו-1,500 עצי זית רומיים") כוורות ו/או עיזים, בנוסף להכנסות מזדמנות, מס הג'יזיה, וכן בית בד לשמן זית או דבש ענבים; סה"כ 6,000 אקצ'ה.

בסקר הכפרים של 1945 היה שטח השיפוט של הכפר - 4,498 דונם מתוכם, 2,383 דונם לחקלאות, 14 דונם היו שטח בנוי. ועוד 2,101 דונם אדמות בור.

 ארכאולוגיה 
בשנת 1941 התגלתה אבן מגולפת עם תבליט של ארון קודש ליד מסגד, שידוע שהיה בעבר כנסייה צלבנית. בעקבות ממצא זה, הציעו החוקרים כי פחמה הייתה יישוב שומרוני בשלהי העת העתיקה, וכי הכנסייה והמסגד ניצבים במקומו של בית כנסת שומרוני קדום.

אדם זרטל ביקר במקום במסגרת סקר הר מנשה, וכתב כי מצא חרסים מהתקופות הרומית הקדומה (10%) והמאוחרת (20%), מהתקופה הביזנטית (30%), מהתקופה המוסלמית המוקדמת (10%), מימי הביניים (10%), מהתקופה העות'מאנית (10%) ומהתקופה המודרנית (10%). בגרעין הקדום של הכפר ישנם שרידים של חומות, אבני בנייה וסימני חציבה, אך אלו כמעט נמחקו לחלוטין עקב בנייה מודרנית.

על האוכף ממערב לכפר יש מבנה בעל כיפה כפולה שנבנה על יסודות מימי הביניים, "קבר שייח' קסב". הקבר כנראה בנוי על יסודותיה של כנסייה צלבנית, שעומדת כנראה על חורבותיו של בית כנסת שומרוני עתיק. והוא כולל כמה אלמנטים (דלת אבן), שמקורם, על פי זאב ספראי ומיכאל אבי יונה, מבית כנסת שומרוני מהמאה ה-3 או ה-4. על דלת האבן התגלה תבליט של ארון קודש, שמחזק לפי אותם החוקרים את הסברה שזהו בית כנסת שומרוני. גרוסברג, מנגד, מציע שזהו ייצוג של חזית בית המקדש, ולכן לדעתו מדובר בבית כנסת יהודי.Pringle, 1993, pp. 205, 206

בכפר מצוי מבנה עתיק שתושבי הכפר קוראים לו: "אל-בּוּבּריה (البوبرية), על שם ביברס.לא ברור ההקשר ואין מידע אודות המקום במבנה שימש, ככל הנראה, כתחנה ליוני דואר בין הלבנט למצרים בתקופה הממלוכית. המבנה שוחזר ב-2009.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:נפת ג'נין
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:יישובים שומרוניים לשעבר