דוד כפתורי

דוד כפתורי (13 ביולי 1923 – 17 בדצמבר 2001) היה צייר ישראלי.

שמאל|ממוזער|250px|דוד כפתורי והבן הצעיר ניר, 1987

ביוגרפיה
דוד כפתורי היה מוותיקי הציירים בישראל. במשך כ-40 שנה, החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ועד תחילת המאה ה-21, היה צייר פעיל, הציג תערוכות יחיד, השתתף בתערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה. הוא פעל בישראל ובפריז, וגם עשה גיחה לארצות הברית.
דוד היה גאה במיוחד בעבודת ההוראה בה עסק במוסדות רבים, בעיקר במכון אבני, וכן בסטודיו הפרטי שלו, שם סייע לאמנים רבים בראשית דרכם להתפתח ולצאת לדרכם כאמנים עצמאיים.

כפתורי נולד בשכונת מנשייה ביפו, דור שלישי בארץ ישראל. הוא נולד למשפחת בוטון, בעלת מסורת רבנית ארוכת שנים שנמשכה מגירוש ספרד, דרך איטליה ואיזמיר שבטורקיה. דוד עזב את הדת ואת הבית בגיל צעיר כדי להשתתף באופן פעיל במאבקי היישוב והמחתרות להשגת עצמאות מדינית. הוא התגייס לפלמ"ח בשנת 1941 לפלוגה התל אביבית, והיה ממקימי היישוב לוביה (לימים קיבוץ לביא). לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס כפתורי לצבא הבריטי, לבריגדה היהודית (חי"ל - חיל יהודי לוחם), שם שירת במשך חמש שנים בפלוגת ההנדסה החטיבתית והשתתף בקרבות נגד הצבא הנאצי באיטליה ובהולנד.

עם שובו לארץ, הצטרף לשורות ההגנה. השתתף בקרבות הבלימה של חטיבת גבעתי כנגד הפלישה המצרית (גבעה 69, משטרת עיראק-סואידן, כיס פלוג'ה). בצה"ל שימש כקצין מודיעין. לאחר שפשט את המדים, עבר לשרת בשב"כ.

במקביל הוא החל ללמוד ציור באופן מסודר. כפתורי היה מבוגרי המחזור הראשון של מכון אבני כשבין מוריו ניתן למנות את יחזקאל שטרייכמן, אביגדור סטימצקי ואחרים.

עם סיום לימודיו פרש כפתורי סופית מפעילותו הביטחונית בשירות המדינה והתמסר לציור. ב-1961 עבר להתגורר בפריז. במשך שבע שנים למד, צייר והציג בתערוכות. ב-1968 שב לישראל. עם חזרתו ארצה, החל כפתורי ללמד במכון אבני לצידם של מוריו לשעבר, שטרייכמן וסטימצקי. כפתורי לימד במשך כ-20 שנה טכניקות ציור בצבעי שמן, צבעי מים ואקוורל במכון. במקביל כפתורי צייר ולימד בסטודיו בשכונת שבזי (נווה צדק) וכן המשיך להציג בתערוכות, בישראל ומחוצה לה.

בתקופה זו הוא גיבש סביבו קבוצת תלמידים שנהגה לצאת פעם-פעמיים בשנה לסדנאות ציורים בטבע, בראש פינה, עין הוד ופוריה. רבים מחברי הקבוצה הפכו ברבות השנים לציירים ידועים בפני עצמם. הקבוצה מונה כ-60 חברים וממשיכה לפעול גם כיום בהובלתו של שבתאי מצליח.

יצירתו של כפתורי סוכמה בשנת 1999 בספר "דוד כפתורי, 50 שנות יצירה" בהוצאת מוקי הפקות דפוס. בשנת 2000 הוא זכה ונבחר על ידי אגודת האמנים והציירים ל"אומן הנבחר" של תל אביב.

בשנת 2003 נערך ערב לזכרו של דוד כפתורי בסינמטק תל אביב. בערב התקיימה הקרנת בכורה של הסרט "כפתורי" בבימויה של הלן כהן. כמו כן הושק הספר "לכפתורי באהבה" שנערך ויצא לאור על ידי משה מוקי כהנא (מתלמידיו של דוד) בהוצאת מוקי הפקות דפוס. בספר מציגים רבים מתלמידי כפתורי לאורך השנים, שהפכו לציירים עצמאים. כל צייר הקדיש ציור ודברי הוקרה. בין המשתתפים בספר היו יהודית שפלן, אסתי ויוסי עיני, גלדיס אלבז, מוריס אזן, דורית איזנברג, ויויאני גולדמן, ויקטור פרנקו, ורד לבנון-פרנטא, ורדה רותם, שושנה זלוטניק, רחל אלקלעי, חדוה בן-דוד, חנה בלו, חנה קורפל, יעל גולדמן, יעקב אלוני, לאה שביט, מאירה אוהד, מגי ברדה, מימי רוזנברג, מריאנה פרלמן-אשכנזי, נחום גבריאלי, עדנה בן-עמי, רחל כבודי קורדובה, שבתאי מצליח ותלמה ישראלי ומשה מוקי כהנא - עורך ומפיק הספר.

דוד כפתורי התחתן עם מלי (לבית ג'רסי) ששירתה איתו בחטיבת גבעתי במהלך ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות (יוני 1948). נולדו להם שני ילדים (נתיבה 1949, ניר 1957).

 תערוכות יחיד 
1958 - תערוכת יחיד ראשונה, גלריית מניה כץ, תל אביב
1965 - גלריה La Case d'Art, פריז, צרפת
1968 - גלריה Kristina, גוטבורג, שוודיה
1969 - בית שלום עליכם, תל אביב
1973 - מועדון מילא, מועדון סופרים ואמנים, תל אביב
1976 - המוזיאון העירוני, משכן לאומנויות, חולון
1978 - המוזיאון העירוני בית עמנואל, רמת-גן
1979 - גלריה מאפו, תל אביב
1981 - גלריה מאפו, תל אביב
1982 - גלריה גיא, תל אביב
1984 - גלריה טובה אוסמן, תל אביב
1986 - גלריה טובה אוסמן, תל אביב
1987 - המשכן לאומנויות, חולון
1996 - בית אגודת הציירים והפסלים, תל אביב.

 תערוכות קבוצתיות 

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001