הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים

הבנק להסדרי סליקה בין־לאומיים (באנגלית: The Bank for International Settlements, בראשי תיבות: BIS) הוא ארגון בין־לאומי של בנקים מרכזיים "המטפח שיתוף פעולה בין־לאומי בענייני מטבע ופיננסים ומשמש כבנק לבנקים מרכזיים.". עבודתו של ה-BIS נעשית באמצעות תת-ועדות, מזכירות קבועה וכן ועידה כללית שנתית של כל חבריו. BIS אף מספק שירותי בנקאות המוגבלים אך ורק לבנקים מרכזיים, או לארגונים בין־לאומיים, דוגמת BIS עצמו. מטה BIS נמצא בעיר בזל בשווייץ. BIS נוסד על פי תוכנית יאנג שנחתמה בהאג בשנת 1930.

בנק ישראל הצטרף כחבר לבנק להסדרי סליקה בין־לאומיים ב-14 בספטמבר 2003 לאחר שממשלת ישראל החליטה לקבל את הזמנת ה-BIS להצטרף לארגון.

ארגון של בנקים מרכזיים
כארגון המאגד בנקים מרכזיים ה-BIS שואף למדיניות מוניטרית צפויה ושקופה יותר בין חבריו. בעוד שמדיניות מוניטרית נקבעת על ידי כל מדינה עצמאית, היא נתונה לביקורת של הבנק המרכזי ובנקים פרטיים וחשופה לספקולציות העשויות להשפיע על שערי המטבע הזר וגורל כלכלת היצוא. מחדלים בעדכון מדיניותו המוניטרית של בנק מרכזי בהתאם למציאות המשתנה וביצוע רפורמות נדרשות במועד, ובמידת האפשר בתיאום על שאר חברי ה-BIS וקרן המטבע הבין־לאומית, עלולים להוביל להפסדים בשיעור מיליארדי דולרים, בשעה שבנקים מנסים לקיים מדיניות במציאות של שוק חופשי אשר הוכחה כבלתי ריאלית בעבר. בנקים מרכזיים אינם קובעים מחירים באופן חד-צדדי, אלא מנסים לקבוע מטרות ולהתערב בשוק בזכות כוחם הפיננסי האדיר וסמכויות הפיקוח הנתונות בידיהם, כדי לעמוד ביעדי המטבע שנקבעו.

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

קטגוריה:ארגוני כלכלה בין-לאומיים
קטגוריה:בנקאות