מחיקת השם

מחיקת השם הוא איסור תורה למחוק את אחד משבעת שמותיו הקדושים של הקב"ה. איסור זה נלמד מהפסוק "לא תעשון כן לה' אלֹוהיכם" שנסמך לאמור על עבודה זרה "ואִבדתם את שמם מן המקום ההוא".

אדם שמחק במזיד אחד מן השמות שנכתבו בקדושה, נענש במלקות, כמו הרבה מצוות לא תעשה. 

מדיני האיסור
איזה שמות של הקב"ה כלולים באיסור
הקב"ה מכונה באופנים שונים בתורה. חלקם אסורים במחיקה, משום שהם שמות ישירים שלו, ואילו חלקם מותרים במחיקה משום שמתארים תכונות, ונקראים "כינויים".

איסור מחיקת השם חל על שבעה שמות שנזכרו בתורה: יהוה (שם ההויה), אדני (שם אדנות), אל, אלהים, שדי, צבאות, אהיה אשר אהיה.ראו למשל בשו"ת הרשב"ש סימן רס"ז, שמונה 13 שמות שאסור למוחקם.

הכינויים שמשבחים בהן את הקב"ה כגון "חנון", "רחום" וכדומה, נחשבים כשאר כתבי הקודש ומותר למוחקם.

כוונת הכתיבה

 מקרים שונים של כתיבת שם 
ישנם שלוש רמות בכתיבת שם ה'.

הרמה החמורה ביותר היא הכותב את אחד משמות ה' וקידש אותו כמו שסופר מקדש אותו לספר תורה.

מתחת לזה הוא כשאדם כותב את אחד משמות ה' במשמעות של הקב"ה, אבל לא קידש אותו לספר תורה. למרות ששם זה פסול לספר תורה, הוא אסור במחיקה.שו"ת התשב"ץ א, קעז.

אולם, כאשר אדם כותב את שם ה' במשמעות של חולין, כגון שכותב אלוהים וכוונתו לשופט, השם מותר במחיקה. וכן אם כתב את אחד מהשמות ללא כל כוונה, מותר למחקו.

בדומה לכך, גם את שם היישוב בית-אל, אפשר לומר, לכתוב ולמחוק, מכיוון שהכוונה להזכיר שם מקום ולא לקרוא בשם ה'

 גוי שכתב את שם ה' 
כאשר אדם שאינו יהודי כותב את שם ה', אם כוונתו לקב"ה - אסור למחוק שם זה. אולם, גם אם גוי יכתוב ספר תורה - הספר תורה לא יהיה כשר משום שאין הגוי יכול לקדש את השמות לספר תורה, ולכן יש לגנוז ספר זה.

אם גוי עובד עבודה זרה וכתב את שמות ה' - הם מותרים במחיקה, משום שכיון שאין לו שום כבוד לקב"ה, נחשב כאילו כתב את השם במשמעות של חולין.

באופן דומה, כאשר מישהו כתב שם ה' כדי לבזות אותו, מותר למחקו.שו"ת מנחת אשר ב, נה.

 מקרים מודרניים של כתיבת שם ה' 
כאשר אדם מדפיס דף ובו שם ה', יש שאמרו שאין שום כוונה בזה, ולכן השם מותר במחיקהשו"ת נודע ביהודה תניינא - יורה דעה סימן קפ; הרב קוק בשו"ת דעת כהן קסא..

יש אומרים שאדם יכול להחליט מראש לפני שכותב או מדפיס שם ה', שכוונתו למשמעות של חול, ואז יהיה מותר למחוק שם זההרב יצחק אלחנן ספקטור בשו"ת עין יצחק סימן ה; הנצי"ב בשו"ת משיב דבר ב, פ.. 

דינים נוספים
 אסור למחוק כתובת קעקע בה כתוב אחד מהשמות.
 אסור למחוק מספר תורה או מדף חול שם קדוש, ויש לגזרו ולגנזו בצורה מכובדת. בשל דין זה נוהגים רבים מהעיתונים הדתיים לציין בכל דף שיש בו פסוק או שם קדוש "דף זה טעון גניזה", וכן לטשטש תמונות עם פסוקים או עם שמות השם כדי להימנע מהצורך בגניזה.
 מותר למחוק בגרמא (לדוגמה העמדת הדף במקום שירד גשם וימחק את הכתב), אך לא בידיים.
 מילים שמשמשות כשם ה' בשפות זרות (כמו God ו-الله) – הרמב"ם כותב שדינם ככינויים ולא כשמות ה' ממש, ובכינויים אין איסור מחיקה. על פי זה, הדעה המקובלת בפוסקים היא שאין איסור למחוק שמות אלה. אמנם, רבי יאיר חיים בכרך סובר שאם השם נכתב באותיות כתב אשורי (כגון 'גוד' או אולי גם 'אללה') אסור למחקו.
 רבים הנוהגים לכתוב 'אלקים' במקום 'אלהים' על מכתבים וכדומה, כדי שלא תחול קדושה על השם, וניתן יהיה לזרוק את הטקסט לאחר השימוש בו. יש הנוהגים כן גם בספרים, ויש המתנגדים לשינוי השמות הקדושים בספרים. יש שנוהגים להפריד בין אותיות השם על ידי מקף כדי שלא תחול קדושה על השם (כגון: א-ל, א-להים), ויש אומרים הפרדה זו אינה מבטלת את קדושת השם.על כל זאת ראו במאמר: "כתיבת 'אלקים' עם קו"ף והפרדת אותיות השם עם קו", באתר ישיבת הר ברכה.

מקרים חריגים
המקום היחיד שהותר למחוק שם קדוש הוא בבדיקת סוטה, שאז כותבים את פרשת סוטה על מגילת קלף בדיו, ומוחקים את המגילה אל תוך המים, לרבות את שמות ה' הכתובים בה, ואחר כך משקים את הסוטה במים המשמשים לבדיקתה. על כך אמרו חז"ל: "גדול השלום ששם שנכתב בקדושה נמחה על המים מפני השלום, בשביל להטיל שלום בין איש לאשתו".

בגמרא מסופר שכאשר דוד המלך חפר את היסודות לבנין בית המקדש הראשון התיר אחיתופל להטיל חרס עם שם קדוש אל מי התהום על מנת לעוצרם ולמנוע הצפת העולם, ולמד זאת בקל וחומר מהיתר מחיקת השם בסוטה, שהרי גם זו מטרה של הבאת שלום לעולם.

ראו גם
 גניזה
 הוצאת שם שמים לבטלה

 קישורים חיצוניים 


 הרב אליעזר מלמד, איסור מחיקת השם, באתר פניני הלכה

 הערות שוליים 

קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:פרשת ראה
קטגוריה:שמות של אלוהים ביהדות
קטגוריה:תרי"ג מצוות