טסילו השלישי, דוכס בוואריה

טסילו השלישי (Tassilo III; 741–796) היה דוכס בוואריה מהשושלת האגילולפינגית.
שמאל|300px|ממוזער|טסילו השלישי באיור משנת 1600

 תולדות חייו 
טסילו נולד בשנת 741 לדוכס אודילו, דוכס בוואריה ולנסיכה הילטרוד , בתו של קרל מרטל.
בהיותו בן שבע ירש את הדוכסות מאביו שמת, אולם הוא הודח על ידי גריפו, דוכס מיין, שהיה בנו הבלתי חוקי של קרל מרטל. ההדחה גרמה תרעומת בקרב האצולה הבווארית והם הדיחו והסגירו אותו לפפין הגוץ המאיורדומוס של אוסטרזיה ובנו של קרל מרטל. פפין החזיר את טסילו לשלטון כבן חסותו ואמו, הילטרוד, הפכה לעוצרת.

טסילו לקח לידיו את מוסרות השלטון בשנת 754 לאחר מות אמו, הוא חסה עדיין בצילו של פפין והשתתף במסע המלחמה שלו לאיטליה בשנת 756. בשנת 757 הוא נשבע אמונים כוסאל של פפין, שבינתיים הפך למלך הפרנקים, ושל בניו. יש הרואים בכך מעשה השפלה שנועד להצר את צעדיה של הדוכסות הבווארית שהחלה שואפת לעצמאות מן הממלכה הפרנקית.

על אף שהתמסר לפפין כווסאל, מעל טסילו בחובותיו בשנת 763, כאשר נטש את פפין בזמן מערכה שניהל זה  באקוויטניה, ועשה את דרכו עם צבאו חזרה לבוואריה. למזלו פפין לא נקט נגדו צעדי ענישה, והוא נותר דוכס בוואריה.

מלך הפרנקים החדש קרל הגדול פנה לאפיפיור אדריאנוס הראשון בשנת 781 בבקשת עזרה בעניין נאמנותו טסילו. האפיפיור שלח אליו שליחים והם ששכנעו אותו לחדש את שבועת נאמנותו לקרל. טסילו נשבע לו אמונים מחדש בוורמס ומסר את בניו לקרל כבני ערובה.

אולם למרות כל אלו, טסילו עדיין המשיך במריו, עד שהביא את דוכסותו למצב של סף מלחמה עם הפרנקים. לכן בשנת 787 הוא שלח שליחים לאפיפיור בבקשה לפשר בינו לבין קרל. האפיפיור לא התרשם, הצדיק פעולות מלחמתיות כנגד בוואריה בטענה שטסילו הפר את שבועתו לקרל, וכמו כן איים בהטלת חרם על טסילו. טסילו לא שמע לאפיפיור ובסופו של דבר פלש קרל לבוואריה, הנחיל לטסילו תבוסות צבאיות והכריח אותו לחדש את שבועת נאמנותו.

שנה לאחר מכן הועלו שוב האשמות בדבר אי נאמנותו של טסילו, ונטען שהוא זמם עם האווארים כנגד קרל. הוא נשפט, הודח מהשלטון ונשלח למנזר.

קישורים חיצוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוואריה: היסטוריה
קטגוריה:דוכסי בוואריה
קטגוריה:ילידי 742
קטגוריה:נפטרים ב-794