נחיתת חירום

נחיתת חירום או נחיתת אונס היא נחיתה לא מתוכננת של כלי טיס בעקבות אירוע חריג המחייב נחיתה בשדה התעופה הקרוב ביותר. נחיתת חירום עלולה להתבצע בשל אירוע שאינו מאפשר הטסה נורמלית של כלי הטיס, כגון תקלה טכנית, או מקרה חירום רפואי.

 סוגי נחיתות חירום 
שמאל|ממוזער|250px|מטוס נוסעים עמוס מדגם איירבוס A320, בטיסה 1549 של יו אס איירווייז, לאחר שביצע נחיתת התרסקות לתוך נהר ההדסון בינואר 2009. האירוע הסתיים ללא הרוגים.
ישנם מספר סוגים של נחיתות חירום, מתוכננות או לא מתוכננות:
 נחיתת אונס – כלי הטיס נאלץ לנחות בשל תקלה טכנית, מקרה חירום רפואי או תנאי מזג אוויר. במקרה זה, הנחיתה הכרחית בהקדם האפשרי, לא משנה היכן. נחיתת אונס נחוצה, לעיתים, גם כשכלי הטיס מסוגל עדיין לטוס, במיוחד במקרים בהם נדרשת עזרה רפואית, התערבות משטרתית, או כאשר יש להנחית את כלי הטיס בהקדם, לפני שתקרוס אחת ממערכותיו החשובות ותגרום לנחיתת התרסקות ביבשה או בים.
 נחיתה זהירה – נחיתה מתוכננת באתר עליו חסרים פרטי מידע חיוניים, בשל שינויים בלתי צפויים במהלך הטיסה, או בשל מצבים לא רגילים אחרים. ככל שיזהה ויבחן צוות הטיסה מהר יותר את אתר הנחיתה, כך יקטנו הסיכונים למגבלות נוספות כגון הרעת תקינותו של כלי הטיס, התדרדרות מזג האוויר או גורמים אחרים.
 נחיתת התרסקות – אין מסלול נחיתה זמין ונדרש להנחית את כלי הטיס תוך מזעור הסכנה לפציעה או מוות של הנוסעים. נגרמת לרוב בשל כשל או נזק במערכות חיוניות כגון מנועים, מערכות הידראוליות, או הגלגלים.
 נחיתת התרסקות במים – מתבצעת על פני המים. לאחר מגע כלי הטיס עם שטח פני המים, הוא ישקע בדרך כלל, אם לא תוכנן לצוף.

 תהליך נחיתת החירום 
שמאל|ממוזער|250px|אוטורוטציה
במהלך נחיתת אונס, במקרה של כשל בכל המנועים, כלי טיס מסוג "כנף קבועה" (מטוס) ימשיך לדאות אך קצב המהירות האנכית השלילית שלו יהיה גבוה יותר. כלי טיס מסוג "כנף סובבת" (מסוק) יבצע אוטורוטציה כלפי הקרקע. טייסים מתאמנים לעיתים בסימולציה של נחיתת אונס, המדמה כשל במנוע, בה הם נדרשים להנחית את המטוס בשלום בדאיה במהירות האופטימלית.

אם מאותר אתר נחיתה במרחק דאיה או אוטורוטציה של כלי הטיס, תסתיים בדרך כלל נחיתת החירום ללא פציעות או נזק משמעותי לכלי; זאת כיוון שכלי טיס ממונעים אינם צורכים בדרך כלל כח מנוע רב, או כלשהו בזמן הנחיתה. מטוסים קלים יכולים לנחות בשלום, במקרים רבים, בשדות, כבישים, על שפת נהרות (או על פני המים, אם הם מצוידים במצופים). לעומת זאת, כלי טיס בינוניים או כבדים דורשים, בדרך כלל, מסלול נחיתה ארוך בשל משקלם הכבד ומהירות הנחיתה הגבוהה הנגרמת, בין היתר, מכך שלא ניתן לפרוס את המדפים והספוילרים המסייעים להאטת המטוס בצורה משמעותית והיפוך הדחף המסייע לבלימה אינו פעיל (במקרה של כשל בכל המנועים או במערכת ההידראוליות).

 דוגמאות לנחיתת חירום 
למטוסים גדולים יש מספר מנועים ומערכות תומכות כפולות, כך שנחיתות אונס נדירות ביותר עבורם. עם זאת מטוסים כאלה ביצעו מספר נחיתות אונס, לדוגמה:

 ביוני 1982, בטיסה 009 של בריטיש איירווייז מקואלה לומפור לפרת', כבו כל ארבעת מנועי מטוס הבואינג 747. שלושה מהם חזרו לפעולה לאחר מכן והמטוס היטה את כוונו לג'קרטה.

 תקרית דאון גימלי ארעה ב-23 ביולי 1983, בה בטיסת אייר קנדה 143, אזל הדלק למטוס נוסעים מסוג בואינג 767, והמטוס שהיה בגובה של 40,000 רגל מעל צפון קנדה, נאלץ לגלוש לנחיתה בשדה תעופה נטוש סמוך לעיירה גימלי במניטובה שבקנדה.

 טיסה 243 של אלוהא איירליינס הייתה טיסה פנימית בין איי הוואי, שב-28 באפריל 1988 נאלצה לנחות נחיתת אונס לאחר פיצוץ שקרע חלק רחב ממעטה השדרה העליונה במטוס.

 ב-24 במאי 1988 טיסה 110 של טאקא איירליינס נאלצה לנחות נחיתת חירום על רצועת דשא השייכת לנאס"א עקב השבתת שני המנועים. כל 45 הנוסעים ואנשי הצוות שרדו את התקרית ללא פציעות חמורות.

 טיסה 236 של אייר טראנסט בשנת 2001, בה מטוס מדגם איירבוס A330, בטיסה מטורונטו לליסבון, ביצע נחיתת חירום באיים האזוריים לאחר שמנועיו כבו במהלך הטיסה באמצע האוקיינוס האטלנטי, טיסה זו ביצעה את הדאייה הארוכה ביותר של מטוס נוסעים, ושל כל כלי טיס שלא תוכנן לדאייה.

 טיסה 1549 של יו אס איירווייז יצאה מנמל התעופה לה גוארדיה בניו יורק ב-15 בינואר 2009, ובעקבות פגיעת ציפורים במנועי מטוס האיירבוס A320 הדו-מנועי נאלץ צוות הטיסה לבצע, 5 דקות לאחר ההמראה, נחיתת חירום בנהר ההדסון. בזכות תפקודו יוצא הדופן של צוות הטיסה ניצלו כל 155 הנוסעים ואנשי הצוות.

ראו גם
 נחיתת גחון
 יציאת חירום
 מצב חירום תעופתי
 מגלשת חירום

 קישורים חיצוניים 

 רות שפיר, "בואינג" של חברת קאנטס ביצע נחיתת חירום, באתר גל"צ אונליין


קטגוריה:חירום
קטגוריה:המראה ונחיתה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה

de:Landung#Notlandung