ורה ויצמן

ורה ויצמן (בכתיב המקורי: ; 27 בנובמבר 1881 – 24 בספטמבר 1966) הייתה רופאה, פעילה ציונית ורעיית נשיא מדינת ישראל הראשון חיים ויצמן.

ביוגרפיה
שמאל|ממוזער|250px|משמאל לימין: ורה ויצמן, חיים ויצמן, הרברט סמואל, לויד ג'ורג', אתל סנודן ופיליפ סנודן (בסוף שנות ה-30)
שמאל|ממוזער|250px|ורה ויצמן בחנוכת מעון ויצו ברחובות, 1946

ורה דבורה נולדה לאיסאי ותיאודוסיה חאצמן, משפחה יהודית אמידה בעיר רוסטוב שעל הדון שברוסיה. אביה היה קנטוניסט ונלחם במלחמת קרים ובמשפחתה לא דיברו יידיש אלא רוסית. למדה רפואה באוניברסיטת ז'נבה. במהלך לימודיה פגשה בחיים ויצמן, ששימש כמרצה לכימיה באוניברסיטה. ויצמן היה מאורס לסטודנטית אחרת, סופיה גצובה, והקשר בינו לבין ורה נשמר בסוד עד ביטול אירוסיו הראשונים.
היא הייתה בת זוגו משנת 1900.
ב-1904 החל ויצמן בעבודתו החדשה במנצ'סטר שבאנגליה ובתקופה זו חיה ורה בנפרד ממנו. היא נשארה בז'נבה כדי להשלים את לימודיה, אותם סיימה במאי 1906, אז קבלה הסמכה לרפואה. הניתוק ביניהם ארך שנתיים, עד אוגוסט 1906, במהלכן ביקרו זה את זה לפרקי זמן קצרים. השניים נישאו ב-23 באוגוסט 1906 בבית הכנסת בצופוט שבגרמניה (ליד דנציג), לאחר שסיימה את לימודיה ושש שנים לאחר שנקשר ביניהם הקשר הראשון. התכתבותה האינטנסיבית עם חיים ויצמן (שפורסמה על ידי יד חיים ויצמן במסגרת פרסום כתביו של הנשיא הראשון) מהווה חומר גלם היסטוריוגרפי ראשון במעלה להכרת והבנת המנהיגות הציונית ורוח התקופה.
ירח הדבש היה משולב בעבודה: הזוג נסע לקלן, שם השתתף ויצמן בדיוני הוועד הפועל הציוני. בתום הדיונים נסע הזוג לשווייץ ומשם למנצ'סטר, שם קיימו טקס נישואין אזרחיים ולאחריו נישואין דתיים.

רק ב-1913 זכתה ורה באישור לעסוק ברפואה באנגליה. היא עסקה ברפואת ילדים במסגרת המערכת הרפואית הציבורית, עד פרישתה מעיסוקה הרפואי ב-1916, אז התמסרה לפעילות ציונית ולתמיכה בפעילותו הציבורית של בעלה.
בשנה זו עברה משפחת ויצמן לגור בלונדון, וורה החלה למלא תפקיד של מארחת חברתית פוליטית, כשתוך כדי כך היא מתקרבת יותר ויותר לרעיונות התנועה הציונית. ורה ויצמן אף הייתה מיודדת עם זאב ז'בוטינסקי (לפני הקרע הפוליטי בין האחרון לבין חיים ויצמן), וחלקה עמו אהבה עזה לתרבות הרוסית ולספרותה.

בשנת 1936 בחרו בני הזוג לבנות את ביתם ברחובות בסמוך למכון זיו (לימים מכון ויצמן למדע). הבית היה מקום מפגש למדענים ולמנהיגים כאחד. בתקופת כהונתו של חיים ויצמן כנשיא מדינת ישראל היה הבית משכנו הרשמי של הנשיא.
ורה הייתה ממקימי ארגון ויצו בשנת 1920, ופעילה בארגון עליית הנוער. הקימה את ארגון "נכי מלחמת השחרור" שהיווה את הבסיס לארגון נכי צה"ל. במקביל, סייעה בהתנדבות לארגונים ציבוריים כגון מגן דוד אדום, איל"ן ועוד. לאחר מלחמת העצמאות הקימה שני מרכזים לשיקום חיילים, בית קיי בנהריה ומחלקת השיקום בבית החולים שיבא בתל השומר.

לאחר מותו של ד"ר חיים ויצמן בשנת 1952, נותרה ורה לגור בבית במשך 14 שנים נוספות, בהן המשיכה בפעילויות התנדבותיות רבות. חוק מיוחד של הכנסת העניק לה גמלה בגובה משכורת של שר ופטר את עזבונו של בעלה ממס ירושה.

בשנת 1954 ערכה ורה ויצמן מסע לגיוס כספים למען מלווה פיתוח ולמען מכון ויצמן בדרום אמריקה. לאחר ביקור בארגנטינה, צ'ילה וברזיל, נסעה עם מזכירתה לרוסיה, שאליה שבה בפעם הראשונה לאחר ארבעים שנה.
היא תרמה את אחוזת הגן במשך כל השנים הללו בקיץ, עבור קייטנות לילדים פגועי שיתוק ילדים. כמו כן הייתה היוזמת והיו"ר של הקמת גנזך ויצמן וחברת מועצת המנהלים של מכון ויצמן. בנוסף קיבלה אלפי פניות מאזרחי המדינה, יהודים וערבים, אשר פנו אליה לעזרה בצר להם. אף על פי שלא שלטה בשפה העברית, היא הגיבה בעזרתה של מזכירתה לכל פנייה, ועשתה כמיטב יכולתה לעזור לאנשים.

בחודש ספטמבר 1966, כששהתה בביקור פרטי בלונדון, החליקה ושברה את אגן הירכיים. כעבור ימים ספורים נפטרה בבית החולים. בת 85 במותה.

נקברה לצד הדרך לקבר בעלה בבית חיים ויצמן שבמכון ויצמן למדע ברחובות.

 משפחתה 
לזוג ויצמן נולדו שני בנים: בנימין (בנג'י) ומיכאל (מייקל), טייס בחיל האוויר המלכותי, אשר הוגדר כנעדר ב-1942 לאחר התרסקות מטוסו בעת גיחה מבצעית מעל האוקיינוס האטלנטי. לאחר התרסקות מטוסו מתאר חיים את ורה בספרו "כציפור שבורה". ורה וחיים ויצמן הותירו בצוואתם סכום כסף לבן הנעדר מייקל, אם יקרה נס והוא יחזור. למיכאל (מייקל) ויצמן נודעה השפעה ניכרת על דודנו הארצישראלי, עזר ויצמן, שפנה אף הוא לעולם הטיס. בנימין (בנג'י) ויצמן מעולם לא עלה ארצה. הוא התחתן ונולד לו בן אחד, דייוויד (נכדו היחיד של הנשיא הראשון), אשר חי כיום באנגליה והוא פנסיונר של ה-BBC.

שמאל|ממוזער|250px|ויצמן ניצבת לפני תמונת בעלה, שנות ה-50
ממוזער|מקום קבורתה המדויק
זיכרונותיה
 חיי עם ויצמן / מאת ורה ויצמן; נכתב מפיה על ידי דוד טוטאיב (עברית: ש' גילאי), תל אביב: ספרית מעריב, תשכ"ח-1967. (תורגם לאנגלית: "The impossible takes longer: the memoirs of Vera Weizmann, wife of Israel’s first President", / as told to David Tutaev).

קישורים חיצוניים


 אתר בית ויצמן

 אסתר כרמל-חכים, 










 ורה ויצמן בביקור עם הנשיא ויצמן בתל אביב בתיאטרון ה"בימה",באתר ארכיון צה"ל
  ורה ויצמן מתמנה לנשיאת מד"א, יומני כרמל מרץ 1954 (התחלה 4:29)


ביאורים

 הערות שוליים 

קטגוריה:בני זוג של נשיאי מדינת ישראל
קטגוריה:רופאות יהודיות
קטגוריה:רופאות ישראליות
קטגוריה:יהודיות רוסיות
קטגוריה:ישראליות ילידות האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ז'נבה
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:חיים ויצמן
ורה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר הצלב הדרומי
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1881
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1881
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966