יחיאל קריזה

יחיאל קריזה (בפולנית: Yehiel Krize; 26 במאי 1909 - 1 במאי 1968) היה צייר ישראלי יליד פולין. בשל נטייתו להפשטה זוהה עם חברי קבוצת "אופקים חדשים", הגם שמעולם לא השתייך רשמית לקבוצה זו.

ביוגרפיה
קריזה נולד וגדל במשפחה יהודית בעיירה טורק שבמרכז פולין. בשנת 1923 עלה לארץ ישראל עם אמו, שני אחיו ושתי אחיותיו והתיישב בשכונת מקור חיים בירושלים. בשנת 1924 התאחדו בני המשפחה עם האב יצחק, איש תנועת המזרחי, שהקים בית מלאכה לאריגת כאפיות.

עקב קשיי פרנסה המשפחה עברה המשפחה לשכונת הצריפים בפתח תקווה, שם האב עבד כקבלן צבעות. בצעירותו כחלוץ עבד יחיאל בפרדסים בבנימינה. בצעירותו עסק לפעמים באריגה, דבר שעל פי עדותו השפיע על סגנונו. ביחד עם פנחס אברמוביץ, אותו הכיר בבנימינה, התקרב אל עולם האמנות והחל לצייר בסטודיו של יוסף זריצקי בתל אביב. הוא למד אצל אביגדור סטימצקי ונסע ללימודים בפריז.

בשנת 1933 התחתן עם רות קובלסקי, קרובת משפחה מרוחקת שהעלה אותה ארצה מפולין שנתיים קודם לכן באמצעות סרטיפיקט נישואים שהיה דרוש כדי שתוכל לעלות לארץ בתקופת השלטון הבריטי. עם הגיעה לארץ ביטלו את הסרטיפיקט ונישאו רשמית בשנת 1933. לזוג נולדה בת יחידה בשם תמר. בשנת 1942 הציג ב"תערוכת השמונה", שהוצגה בבניין "הבימה". בשנים 1947–1948 זכה פעמיים בפרס דיזנגוף לאמנות.

ציוריו המוקדמים אבדו ולמעט יוצא מן הכלל אחד או שניים, ציורי נוף שנעשו בצבעי מים, יצירותיו המוכרות לנו נעשו בצבעי גואש מאמצע שנות הארבעים ואילך. לאורך כעשר שנים מצייר קריזה את מראות חיפה, טבריה, צפת ויפו ואת מציאות היום יום בהן. העבודות הן על נייר בפורמט אופקי ומתארות דמויות יום יומיות בנוף עירוני דחוס. אט אט פונה יצירתו לכיוון הפשטה הולכת וגוברת. משנת 1958הוא עובר לצייר בצבעי שמן על בד. הפורמט גדל והופך בדרך כלל לאנכי, והצבעים מתבהרים עד שמרבית שטח הבד מכוסה בגווני לבן. זאת בעקבות שהות בת כשבעה חודשים בניו יורק.

על אף ידידותו של קריזה עם אמני אופקים חדשים וקרבתו הרעיונית אליהם, לא הצטרף קריזה מעולם באופן רשמי לקבוצה. זאת ככל הנראה משום חששו ממרותו של יוסף זריצקי ורצון לשמור על חירות אמנותית מוחלטת. אי לכך הציג בשורותיה כאמן אורח פעם אחת ויחידה בתערוכה העשירית שלה ביולי 1963 (הציג שלוש עבודות). בביקורות האמנות מן התקופה הרבה חיים גמזו לשבח את השימוש החופשי בצבע ביצירותיו. בשנות השישים הציג במסגרת תערוכות קבוצת +10 שאורגנו על ידי רפי לביא.

קריזה נפטר בתל אביב-יפו מסיבוכים של גידול במוח בשנת 1968.

פרסים
1947 פרס דיזנגוף, תל אביב

תערוכות יחיד

לקריאה נוספת
 גבריאל תדמור, ברוך אורן, יחיאל קריזה 1909-1968 - תערוכת זיכרון, מוזיאון לאמנות חדשה, חיפה, בית יד-לבנים, פתח תקווה, 1969.
 גבריאל טלפיר, 100 אמנים בישראל, הוצאת גזית, תל אביב, 1971.
 גילה בלס, אפקים חדשים, פפירוס רשפים, 1980.
 יחיאל קריזה, בעריכת : יונה פישר, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ח, 1987.
 12 אמנים - מבט שני, אירית הדר, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006.
 דליה קרפל, "מכחול ולבן", הארץ, 2 ביולי 2010.
 יחיאל קריזה - מאוסף גבי ועמי בראון, גליה בר אור (אוצרת), משכן לאמנות עין חרוד, 2010.

קישורים חיצוניים 





הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:זוכי פרס דיזנגוף
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968