גשר לוד

גשר לוד (נקרא גם גשר ביברס או גשר ג'ינדאס, ערבית: جسر جنداس"The bridge of Jindas", according to Palmer, 1881, p. 215) הוא גשר עתיק, השוכן ביציאה הצפונית מהעיר לוד, בין כביש 40 למסילת הרכבת המובילה אל העיר מצפון. הגשר נקרא על-שמו של ביברס שהיה הסולטאן הממלוכי של מצרים וסוריה בין השנים 1260–1277, ואשר שבר את שלטון ממלכת ירושלים הצלבנית בארץ ישראל. הגשר הוקם בשנת 1273 על דרך הדואר הממלוכית הראשית, שעברה בנתיב דרך הים ממצרים (מרכז השלטון הממלוכי) לסוריה. באמצעות דרך זו הם קיימו רשת יעילה ביותר לקשר פנים מהיר בין חלקי האימפריה. במקום זה עברה גם הדרך ללוד ורמלה, ערים חשובות בתקופה ההיא.

תיאור הגשר
אורך הגשר הוא 30 מטר. מצידו הדרומי שומרים זוג מפצלי זרם מסיביים מחודדים על אומנות הגשר מפני זרימת השיטפונות – מכאן עמידותו. הגשר בנוי על קמרונות גדולים, מחודדים, המפצלים את זרם המים של נחל איילון, אשר בחורף עלול להיות חזק במיוחד. נחל איילון (בשמו הערבי "ואדי מוצררה") הוא אחד היובלים החשובים של נחל הירקון. ייתכן כי אבני הגשר נלקחו מכנסיית סנט ג'ורג' שבלוד, על כך מעיד הדמיון בין תווי הסתתים שעל אבני הגשר – ואבני הכנסייה. את שני עברי הגשר מעטרים שני זוגות של בעלי חיים: אריות/נמרים (שדומים מאוד לאריות המופיעים בשער האריות בירושלים) שמרימים בטפרי רגלם השמאלית חולדה או עכבר (בכל צד תלוי העכבר באופן שונה), בין כל זוג אריות יש כתובת מהודרת בערבית. הכתובת נמצאת בתוך טאבולה אנסטה – טבלת אוזניים המשמשת כמסגרת מרובעת מסביב לכתובת או לעיטור (באבן, פסיפס וכיוצא בזה). משני צדיה – משולשים דמויי אוזניים.

בכתובת כתוב:

שמו הנוסף של הגשר הוא גשר ג'ינדאס על שם כפר ערבי בשם זה ששכן במקום עד אמצע המאה ה-19, במקומו של היישוב הנוכחי גנתון. יש חוקרים הטוענים כי הוא הוקם כבר בתקופה הצלבנית (כעדות לכך מציינים את הצלבים בצדו של הגשר), וכן שביברס "זייף" את הכתובת וניכס לעצמו גשר שלא הוא בנה, ואולם – רוב החוקרים שוללים טענה זו.

מעברתא דלוד
יש המזהים את מקום הגשר עם "מעבר לוד", (בארמית: מעברתא דלוד), המוזכר בתלמוד הירושלמי כמקום בו שרף אפוסטומוס את התורה. המשנה, במסכת תענית, מונה את האירוע כאחת מחמש הסיבות לקביעת צום שבעה עשר בתמוז. התלמוד הירושלמי שואל: "איכן שרפה? רבי אחא אמר: במעברתא דלוד, ורבנן אמרי: ב"מעברתא דטרלוסה". (מסכת תענית פרק ד', הלכה ה').

בעבר עברו במקום גם דרכים מהתקופה הרומאית מקיסריה, אנטיפטרוס ומיפו.

מבנים נוספים
ביברס הקים ברחבי ארץ ישראל גם מצודות כדוגמת מבצר נמרוד, וכן גשרים נוספים, ביניהם מיוחסים לו:
 גשר בנות יעקב – שעל נהר הירדן, בדרך בין צפון ארץ ישראל לדמשק.
 גשר אדם – שעל נהר הירדן בדרך בין א-סלט לשכם.
 הגשר הממלוכי ביבנה – גשר מעל נחל שורק במזרחה של יבנה. הגשר אינו בשימוש היום.

 גלריה 

לקריאה נוספת
 רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 9–43.
עמית מנדלסון, גשר לוד - גשר ג'ינדס, אתר טבע ונופים בישראל.
צבי אילן, אתרי טיול בארץ ישראל, עם עובד תרבות וחינוך – תל אביב, 1982.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל
קטגוריה:לוד: מבנים
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:לוד: תחבורה
לוד