האי קייפ ברטון

שמאל|ממוזער|250px|נוף אופייני
שמאל|ממוזער|250px|שביל קאבוט
קייפ ברטון (באנגלית: Cape Breton Island; בצרפתית: île du Cap-Breton, לשעבר île Royale, האי המלכותי; בסקוטית: Eilean Cheap Breatuinn) הוא אי השוכן על חוף האוקיינוס האטלנטי והמשתייך לפרובינציית נובה סקוטיה, קנדה. 

מקור שמו של האי הוא במילה ברטון - על שם הברטונים (אנ'), תושבי חבל ברטאן. 

שטחו של קייפ ברטון הוא 10,311 קילומטר מרובע ואוכלוסייתו מונה כ-132,000 נפש (נכון ל-2016).

 היסטוריה 
קודם לגילויו על ידי מגלי ארצות מערביים, היה האי מיושב על ידי אינדיאנים משבטי המיקמאק (אנ'). 

ב-1497 דיווח המגלה ג'ון קבוט כי ביקר בחופי האי, אך חוקרים מודרניים לא משוכנעים בכך, ומניחים כי המקום בו ביקר היה ניו פאונדלנד.

ב-1521 התיישבו באי דייגים פורטוגזים, במסגרת מושבת דיג שהקימו, שמנתה כ-200 נפש, אך מ-1570 לא נמצא זכר למושבה זו.

הצרפתים, שהתיישבו באזור במסגרת המושבה אקדיה, כינו את האי "איל רויאל" (Île Royale "האי המלכותי"). 

הם הקימו בסביבות 1629 יישוב בשם "פור סנט אן", שלא שרד. 

ב-1713 עברה אקדיה כולה לשלטון בריטי, לאחר כיבושה על ידי הבריטים, אך האי נשאר בשלטון צרפתי. 

ב-1719 הקימו הצרפתים על חוף האוקיינוס האטלנטי את היישוב  לואיסבורג, כדי לשפר את מעמדם באזור מפרץ סנט לורנס ולהגן על צי הדיג שלהם. היישוב, שהפך למצודה מבוצרת, שרד ניסיונות כיבוש בריטיים, ונשאר הקשר היחיד של צרפת החדשה, כפי שקראו הצרפתים למושבת הכתר שלהם בצפון אמריקה, עם האוקיינוס האטלנטי. לאחר שנכבש ב-1745, והוחזר לצרפתים ב-1748, נכבש האי סופית על ידי בריטניה ב-1758, במלחמת הצרפתים והאינדיאנים, ועבר רשמית לשלטון בריטי ב-1763. לאחר מכן מוזג האי לתוך נובה סקוטיה.

ב-1775 החלה באזור התיישבות סקוטית בשם "Judique". בעקבותיה, הגיע לאי במחצית הראשונה של המאה ה-19 גל הגירה מסקוטלנד שמנה כ-50,000 נפש. 

עד היום, מהווים צאצאי המהגרים הסקוטים רוב באי, ותרבותם נחשבת לדומיננטית. באי שרדו בנוסף קהילות אקדיות, שהן צאצאיהם של המתיישבים הצרפתים ששרדו את הגירוש הבריטי מאקדיה.

 כלכלה 

 גאוגרפיה 

האי ממוקם בקצה המזרחי של נובה סקוטיה, והוא מופרד מחצי האי נובה סקוטיה על ידי מצר קנסו, אך מחובר ליבשת על ידי סוללה שעליה כביש. חופיו הצפוני והמערבי נושקים למפרץ סנט לורנס, ואילו חופיו המזרחי והדרומי פונים לאוקיינוס האטלנטי. בצפון האי ממוקם הפארק הלאומי רמת קייפ ברטון, ששטחו 950 קמ"ר, המוקף בחלקו על ידי שביל ג'ון קבוט, שאורכו כ-300 קילומטרים. האי משופע במצוקים הנופלים אל האוקיינוס. במרכז האי שוכן האגם בראס ד'ור ששטחו 1,099 קמ"ר.

 דמוגרפיה 

 אוכלוסייה וחלוקה מנהלית 
האי מחולק מנהלית בין ארבעה מחוזות של נובה סקוטיה: קייפ ברטון, אינוורנס, ריצ'מונד וויקטוריה. העיר הגדולה באי היא סידני, המהווה גם את מרכזו העירוני של האי, ובה כ-30,000 תושבים (2016). אוכלוסיית האי דלילה מאוד, כ-132,000 תושבים (נכון ל-2016), ורובה ממוצא סקוטי. עיר אחרת באי היא באדק, לגדות האגם בראס ד'ור, בה שוכנת אחוזתו של ממציא הטלפון אלכסנדר גרהם בל, בה בילה את שנותיו האחרונות ובה גם נקבר.

באי חמש שמורות אינדיאנים שבהם מתגוררים אנשי שבטי המיקמאק.
320px|ממוזער|מרכז|מבט מהאוויר על נמל סידני. האונייה העוגנת ברציף היא שוברת קרח של משמר החופים הקנדי

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:נובה סקוטיה: איים