צבא טורקיה

צבא טורקיה (בטורקית: Türk Kara Kuvvetleri – "כוחות היבשה הטורקים") הוא הזרוע היבשתית של הכוחות המזוינים של טורקיה. נכון לשנת 2021, הצבא הטורקי הוא הצבא ה-13 בגודלו בעולם (לשם השוואה צה"ל הוא ה-18 בגודלו) והחמישי בגודלו מבין חברות נאט"ו, והוא נחשב לצבא המוסלמי החזק בעולם.

לצבא טורקיה בסיסים קבועים גם בסומליה, קטר, קפריסין, עיראק וסוריה.

 היסטוריה 
אחרי נפילת האימפריה העות'מאנית והקמת הרפובליקה הטורקית המודרנית תחת הנהגתו של אתא טורק, הוקם הצבא הטורקי על יסודות הצבא העות'ומאני.

הצבא הטורקי לא השתתף בלחימה במהלך מלחמת העולם השנייה אך היה דרוך ומוכן למקרה של מתקפה גרמנית. ב-1950 השתתפה טורקיה במלחמת קוריאה ושלחה כוחות קרקעיים ואוויריים להשתתף בלחימה במהלכה איבדה יותר מ-700 חיילים.

ב-1952 הצטרפה טורקיה לארגון נאט"ו אשר הביא לתהליך מודרניזציה מואץ.

ב-1974 פלשה טורקיה לקפריסין כדי למנוע את איחודה עם יוון ובטענה להגן על המיעוט הטורקי החי באי. עד היום מחזיקה טורקיה כוחות בחלקו הצפוני של האי.

מאז שנות ה-80 מצוי הצבא הטורקי בתהליך מודרניזציה. במסגרת התהליך החלה טורקיה לייצר גם מערכות נשק עצמאיות.

מאז הקמתו נחשב הצבא לגורם המזוהה עם שמירה ציוויונה החילוני של טורקיה. אולם לאחר ניסיון ההפיכה של 2016 התחלפו רבים מהבכירים בצבא, שנקשרו בהפיכה, בנאמנים למפלגת השלטון, ובכך נחלש קולו העצמאי.

פלישת טורקיה לקפריסין

ב-20 ביולי 1974 פלשה טורקיה לחלקה הצפוני של קפריסין וזאת לאחר הפיכה צבאית שבוצעה כנגד נשיא קפריסין, מקאריוס השלישי. את ההפיכה ביצע ארגון אאוקה, הארגון הלאומי של הלוחמים הקפריסאים – אשר ביקש לאחד את האי עם יוון. הצבא הטורקי פשט על חלקה הצפוני של קפריסין בשני גלים מרכזיים – הראשון ב-20 ביולי והגל השני ב-14 באוגוסט, כתוצאה מהפלישה השתלטה טורקיה על 37% משטח קפריסין. למרות החזרת השקט הפוליטי וחזרתו של מקאריוס השלישי, הכוחות הטורקיים נשארו באי וייסדו בה את מדינת צפון קפריסין שהוכרה רק על ידי טורקיה.

 מבצעים בצפון עיראק 

מבצע כנגד הלוחמים הכורדיים אשר אחראים לשורת פיגועים בתחומי טורקיה. המבצע התנהל ב-1992 ונטלו בו כוחות קרקעיים ואוויריים כנגד הלוחמים בצפון עיראק.

בדצמבר 2007 יצאה טורקיה למבצע נוסף כנגד הלוחמים הכורדיים בצפון עיראק. תחילה השתמשה טורקיה בהפצצות מהאוויר של מטרות כורדיות ובהמשך נכנסו כוחות קרקעיים אל תחומה של צפון עיראק. המבצע הסתיים ב-29 בפברואר 2008.

 רפורמות ומודרניזציה 
מאז ניסיון ההפיכה הצבאית ביולי 2016 עבר הצבא רפורמות ארגוניות נרחבות. אלפי קצינים הודחו או הועברו מתפקידם, ורבים מתפקידי הפיקוד אוישו על פי נאמנות פוליטית לממשלה. צעדים אלו נועדו לחזק את הפיקוח האזרחי על הכוחות המזוינים, אך לפי הערכות אנליסטים, הם פגעו בחלק מן הרצף הפיקודי ובאיכות ההכשרה.

במקביל, נמשכות תוכניות הצטיידות ושדרוג מערכות נשק, מתוך שאיפה להפוך את הצבא לעצמאי מבחינה תעשייתית ובעל יכולת פריסה מהירה בזירות אזוריות.

 מבנה 
על פי הערכות עדכניות, בצבא הסדיר משרתים כ־350,000 חיילים, ובמערך המילואים רשומים למעלה מחצי מיליון גברים ונשים. בכך נחשב צבא היבשה הטורקי לגדול ביותר בגוש נאט״ו למעט ארה״ב. הצבא מחולק לארבע ארמיות עיקריות – הראשונה באיסטנבול, השנייה במלאטיה, השלישית בארזורום והרביעית באנקרה – ולצדן כוחות ממוכנים ויחידות חי"ר, שריון, הנדסה, ארטילריה ולוגיסטיקה.
 פיקוד הארמייה הראשונה – מצוי באיסטנבול. אחראי על הגבול עם יוון ובולגריה.
 פיקוד הארמייה השנייה – מלאטיה, אחראי על אנטוליה והגבול עם סוריה, עיראק ואיראן.
 פיקוד הארמייה השלישית – ארזינקן, הפיקוד הגדול בצבא הטורקי. בזמן המלחמה הקרה היה אחראי על הגבול עם ברית המועצות. ולאחר פירוקה, אחראי על הגבול עם ארמניה וגאורגיה.
 פיקוד הארמייה האגאית – איזמיר, אחראי על הגבול המערבי של המדינה.
 פיקוד הכוחות הטורקיים הקפריסאיים – גירנה, צפון קפריסין
 המפקדה לאימון ודוקטרינה
 המפקדה הלוגיסטית
 המפקדה לתעופה צבאית

 כלי הנשק שברשות הצבא 
ממוזער|312x312 פיקסלים|Altay T1ברשות הצבא כ־2,000 טנקים, אלפי נגמ"שים, תותחים ומערכות ארטילריה מתנייעת. חלק ניכר מן הציוד מבוסס על דגמים אמריקניים וגרמניים ותיקים, ובהם טנקי M60 ו־Leopard 2A4, אשר עוברים בהדרגה שדרוגים במסגרת תוכנית מודרניזציה מקיפה. לצד זאת, תעשיית הביטחון הטורקית מפתחת בשנים האחרונות אמצעי לחימה מקומיים, ובהם טנק ה"אלטאי" (Altay), רכב הלחימה המשוריין "ארמה" (Arma), ותותחים מתוצרת חברת "מקינה וקימיה אנדוסטריסי" (MKE).

 טנקי מערכה 
 לאופרד 2 – 339 טנקים בשירות מדגם 2A4.
 לאופרד 1 – 393 טנקים, רובם מדגם 1A3.
 M60 פטון – 920 טנקים, רובם עברו שדרוגים בין היתר בתעשייה הצבאית של ישראל.
 M48 – כ-2,700 טנקים משודרגים.
 MİTÜP – טנק מערכה הנמצא בתכנון ואמור להיות מיוצר על ידי התעשייה הצבאית הטורקית בשיתוף עם קוריאה הדרומית. טורקיה אמורה לקלוט 1,000 טנקים מדגם זה.

 מסוקים 
 UH-60 בלק הוק – 73 מסוקים.
 יורוקופטר קוגר – 28 מסוקים.
 בל 206
 בל 205
 UH-1

 מסוקי תקיפה 
 AH-1 קוברה – 42 מסוקים.
 אגוסטה A129 – 50 מסוקים עם אופציה ל-41 מסוקים נוספים.

 טילי אוויר-קרקע 
 AGM-114 הלפייר
 טאו
 CIRIT – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית.
 UMTAS – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית.

 טילי נ"מ 
 FIM-92 סטינגר
 FIM-43 רד-איי
 9K38 איגלה (SA-18)

 טילי נ"ט 
 מילאן
 טאו
 לאו
 RPG-7
 ERYX
 9M113 קונקורס

 ארטילריה 
 TR-300 MLRS – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית.
 TR-107 MLRS – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית.
 RA-7040 MLRS – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית.
 TOROS 230A – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית.
 TOROS 260A – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית.
 YILDIRIM B-611
 MGM-140 ATACMS
 משגר רקטות M-270 MLRS
 T-122 MLRS – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית.
 K-9 הוביצר פירטינה – מתוצרת התעשייה הצבאית הטורקית. מבוסס על דגם דרום קוריאני.
 M110 הוביצר
 M107 הוביצר
 M44T
 M52T
 M108T

נשק גרעיני
לצבא הטורקי אין נשק גרעיני משלו. אך בשנת 2010 נודע באמצעות ויקיליקס כי ארצות הברית הציבה בשטח טורקיה עשרות רבות של פצצות אטום

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

צבא
טורקיה
טורקיה