רעידת האדמה באגאדיר (1960)

רקע
 העיר אגאדיר 

אגאדיר (בערבית: أݣادير, ובפי בני המקום גדירי) היא עיר מרכזית במרוקו, לחוף האוקיינוס האטלנטי, בסמוך למרגלות הדרום-מערביים של הרי האטלס, צפונית לנקודה שבה נהר סוּס זורם לאוקיינוס, וכ-510 קילומטרים דרומית לקזבלנקה. אגאדיר היא עיר הבירה של פרפקט אגאדיר אידה-או-טאנן  ושל מחוז סוּס-מָאסַה.

היקף האוכלוסייה בעיר עמד בשנת 1960 על 16,770 נפשות. ברם, בהיותה עיר תיירותית, וידועה גם כבירת התרבות הברברית במרוקו, ההערכה בעת ההיא הייתה שביום התרחשות רעידת האדמה, שהו בעיר בסך הכל כ-50,000 נפשות.

 היסטוריה 
ראשיתה של אגאדיר בתחילת המאה ה-16, כשאציל פורטוגזי הקים מצודה צפונית-מערבית לאגאדיר הישנה, על גבעה בגובה של כ-250 מטר מעל פני הים ולחופו, שם הוקם גם נמל קטן. סביב המצודה התפתחה התיישבות אורבנית של מהגרים מפורטוגל ושל מקומיים, לרבות יהודים. באמצע המאה ה-16 נכבשה העיר על ידי שבטים מקומיים, ומאז התפתחה העיר המרוקנית.

החל משנת 1912, ובמסגרת הסכם פאס, הפכה מרוקו להיות פרוטקטורט צרפתי. בעקבות ההסכם התפתח נמל אגאדיר, העיר החלה בצמיחה מחודשת והפכה בין השאר גם ליעד תיירותי לחוף האטלנטי. ב-1956 פג תוקפו של הסכם פאס, ומרוקו זכתה לעצמאות.

 רעידות אדמה במרוקו 
הרי האטלס, שמשתרעים על פני מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה, נמצאים דרומית לגבול שלאורכו מתנגשים הלוח האירואסייתי והלוח האפריקאי. לשני הלוחות האלה יש קרום יבשתי, ועל כן הם בעלי צפיפות סלע ממוצעת דומה. בהתנגשותם, הם יוצרים התרוממות של קרום כדור הארץ, שלאורך ההיסטוריה הגאולוגית יצרה את הרי האלפים ואת הרי האטלס, שמהווים למעשה את המשכם. התרוממות זו באזור האטלס נמשכת גם בתקופתנו בקצב ממוצע של כמילימטר אחד בשנה, והיא פועל יוצא של רעידות אדמה גדולות שמתרחשות לאורך הגבול בין הלוחות.

מסיבות אלה, רעידות אדמה גדולות אינן נדירות לאורך הרי האטלס בכלל ובמרוקו בפרט, הגם שאינן שכיחות כמו באזורי גבול אחרים לאורך לוחות טקטוניים, כמו קליפורניה, מרכז אירופה והבלקן.

כמה רעידות אדמה גדולות שהתרחשו בעבר זוהו באמצעות מחקרים מאקרוסייסמיים: בשנת 1045 או 1046, וגם בשנים 1079 ו-1408, התרחשו באזור פאס רעידות אדמה הרסניות. יש תעודות היסטוריות אמינות שמעידות על רעידת אדמה הרסנית שהתרחשה בשנת 1522 עם עוצמות סייסמיות של IX (מחריבה) באותו אזור. על פי מחקרים, בשנת 1624 התרחשו באזור פאס רעידת אדמה במגניטודה משוערת של כ-6.7, ובאגאדיר רעידת אדמה במגניטודה משוערת של 6.4. רעידת האדמה הגדולה של ליסבון בשנת 1755 גרמה לאלפי הרוגים גם במרוקו, באזור מקנס ולאורך החוף המערבי של מרוקו בין טנג'יר לאגאדיר. בין סאפי לאגאדיר נצפתה עוצמה סייסמית של VII (חזקה מאוד) בסולם מרקאלי. בשנת 1761 התרחשה באגאדיר רעידת אדמה הרסנית נוספת. רעידת האדמה של 1960 היא הבאה הידועה מאז 1761. בשנים 1994, 2004 ו-2016 התרחשו באזור האטלס 3 רעידות אדמה במגניטודה שנעה בין 6.0 ל-6.3. בחודש ספטמבר 2023 התרחשה רעידת אדמה הרסנית במגניטודה 6.8 בהרי האטלס המערביים, במוקד שאותר בכמחצית המרחק שבין מרקש לאגאדיר. רבות מרעידות האדמה האלו גרמו למאות ואף לאלפי הרוגים.

רעידת האדמה ונזקה
רעידת האדמה התרחשה ב-29 בפברואר 1960 בשעה 23:41, וגרמה לכ-12,000–20,000 הרוגים ולכ-12,000 פצועים. מספר ההרוגים היווה אחוז נכבד מאוכלוסיית העיר באותה עת, שבאופן רשמי עמד על 16,770 נפש בשנת 1960, ובשנת 1961, לאחר רעידת האדמה, עמד על 18,851 נפשות. אולם כאמור, בגלל היותה עיר נופש ותיירות, מוערך שהיו בה בעת רעידת האדמה כ-50,000 נפש. יש שהעריכו שכשליש מתושבי העיר (הקבועים והארעיים/תיירים) בעת רעידת האדמה נהרגו. אחוז זה גבוה מאוד לעומת הידוע על אודות אחוז הרוגים בעיר כלשהי ברעידת אדמה, שהוא כ-1.6%.

כ-75% מהבניינים בעיר החדשה נחרבו, ובשכונה הצפון-מערבית הצפופה הגיע השיעור לכ-90%. לפחות 35 אלף אנשים נותרו ללא קורת גג.

 הפגיעה בקהילה היהודית 
בשנת 1960 מנתה הקהילה היהודית באגאדיר כ-2,500 נפש. הקהילה הייתה מרוכזת ברובע היהודי בעיר העתיקה. בעת רעידת האדמה וגל הצונמי שבא בעקבותיה נהרסו כ-80% מבתי המגורים וכל המוסדות היהודיים בעיר, ביניהם בית ספר של רשת אליאנס, גן ילדים של הג'וינט וישיבת חב"ד. מתוך 80 הילדים שלמדו בישיבה, רק 16 הוצאו מבין ההריסות וגורלם של הנותרים נשאר לא ידוע. על פי ההערכות, נספו כ-1,500 מתושבי הרובע וכ-200 הוכרזו נעדרים.

הקהילה היהודית בקזבלנקה, בסיועו הכספי של ארגון הג'וינט, קלטה את כ-800 הניצולים מבין יהודי אגאדיר.

עם היוודע דבר האסון, הודיעה הסוכנות היהודית לכל הרשויות שטיפלו בדבר כי מדינת ישראל מוכנה לקלוט באופן מיידי את כל הניצולים היהודים.

ניצולי רעידת האדמה זכו לעלות לארץ רק בשנת 1961 במסגרת מבצע יכין.

 הפינוי המהיר של אוכלוסיית העיר והריסותיה 
ממוזער|הריסות מבנה באגאדיר
בסיס צבאי צרפתי ששכן באחד מפרוורי אגאדיר דיווח על רעידת האדמה, וכך הגיעה הידיעה עליה בתוך שעות ספורות לבירה המרוקנית רבאט, וכן לפריז, לוושינגטון ולישראל. חיילים צרפתיים מהבסיס הצבאי שבנמל אגאדיר חשו לעיר והחלו לסייע במאמצי החילוץ. מאמצי החילוץ נמשכו במשך שלושת הימים שלאחר הרעידה תחת פיקוחו של הנסיך חסן, אז יורש העצר. במלאכה עסקו חיילים מרוקניים לצד כוחות צבא זרים. אלה הקימו במקביל עיר אוהלים בשטח הפתוח שמחוץ לאגאדיר עבור לפחות 14,000 חסרי בית. כ-1,000 ניצולים אירופאיים מצאו מחסה בבסיס הצבאי הצרפתי, בו ניתן טיפול רפואי גם לפצועים מרוקניים.

למחרת הרעידה יצאה שיירה של כוח מרינס אמריקאי ממקום מושבו באל-קניטרה שליד הבירה רבאט, על מנת להצטרף לכוחות המחלצים. למחרת הצטרף אליהם כוח של חיילי חיל האוויר האמריקאי מפורט ליאוטי . ב-2 במרץ הגיעו לנמל אגאדיר מספר אוניות צרפתיות ואחת גרמנית, שפרקו ציוד וחיילים לסיוע.

חילוץ אלפי הגופות שהיו מתחת להריסות התנהל בד בבד עם המאמץ לחילוץ לכודים חיים. בתחילה התקיים מאמץ להפריד בין גופות הרוגים מוסלמים ללא מוסלמים, אך ללא הצלחה, עקב קשיים בזיהוי. כתוצאה מכך כמות גדולה ובלתי ידועה של מוסלמים ואירופאיים, בעיקר צרפתים, נקברו יחד בכמה קברי אחים. גופות ההרוגים האירופאיים שכן זוהו ככאלה פונו לבסיס הצבאי הצרפתי, רוכזו באוהל גדול ולאחר מכן הובאו לקבורה משותפת במגרש האתלטיקה בעיר. מאות רבות של הרוגים מרוקניים הובאו לקבורה ברובע אייט-חאשאש (Ihchach) שם חפרו נחתים צרפתיים קבר אחים גדול. כ-14,000 הרוגים מרוקנים מעולם לא חולצו מההריסות.

כדי למנוע התפתחות מגפות כולרה וטיפוס, ניתנה הוראה לחסום את כל אזור העיר ההרוסה ואבקות סיד טריות פוזרו על פני ההריסות כשאלפי הרוגים מתחתם. לפי המחקר, נשקלה אפשרות של השלכת נפאלם על ההריסות, אך עקב הזדעקות גורמים שונים, הרעיון ירד מהפרק.

בסופו של דבר נתן המלך הוראה לפנות את כל ההריסות עוד בטרם הסתיימו החיפושים וניסיונות ההצלה. ב-3 במרץ, שלושה ימים בלבד לאחר הרעידה, הגיעה מאירופה "אוניית ארצות הברית ניופורט ניוז (CA-148)"  מהצי השישי, ועליה, בין השאר, גדוד הנדסה 79 של הצבא האמריקאי עם בולדוזרים וכלים מכניים הנדסיים אחרים, שסייעו בביצוע פקודתו של המלך.

כתוצאה מעבודת פינוי ההריסות שנעשתה כה מהר לאחר הרעידה, ומההימנעות מפרסומים בעניין זה בממלכה, אין מידע ודאי לגבי מספר הנעדרים מהאוכלוסייה המרוקנית הכללית בעיר.

העיר נבנתה מחדש שלושה קילומטר דרומית לאתר המקורי, זאת לאחר שהמלך מוחמד החמישי אמר: . לאחר שיקומה הפכה העיר למרכז שוקק של תיירות ומסחר בממלכה המרוקנית.

מחקר
 מיקום רעידת האדמה באגאדיר ועומקה 
מדענים התקשו בקביעת האפיצנטר של רעידת האדמה, מכיוון שכמעט לא היו תחנות סייסמוגרפיות בצפון אפריקה, הגם שבקזבלנקה הסמוכה הייתה תחנה כזו, שקבעה את גודל הרעידה ל-5.75 בסולם ריכטר. על פי איכון של המשרד המרכזי הבין-לאומי לסייסמולוגיה בשטרסבורג, האפיצנטר היה כ-8 קילומטר מצפון-צפון-מערב לקסבה של אגאדיר. על פי האיכון המאקרוסייסמי של המדענים הצרפתיים שחקרו את התפרושת המרחבית של העוצמה הסייסמית ברעידת האדמה, המוקד היה כקילומטר אחד מצפון לרובע יאש-שיש (Yachech) שעל גדות ואדי טילדי, או כ-2.5 קילומטרים מצפון-מזרח לקסבה. בשל מיעוט סייסמוגרפים בצפון אפריקה, התקשו מדענים גם בקביעת עומק המוקד. על פי חישובים מתחום המחקר המאקרוסייסמי עולה שעומק המוקד לא עלה על שלושה קילומטר.

בפרסום מאוחר של המכון הגאולוגי האמריקאי, המפה מציגה שאכן המוקד היה מתחת לעיר, אבל בעומק של 10 קילומטר. כך או כך, מדובר בעומק קטן מאוד, שקרוב אל פני השטח, ועל כן בעל פוטנציאל לגרימת נזק של ממש.
במחקר מאוחר, שפורסם בשנת 2011 ומבוסס על סייסמוגרמות של 19 תחנות סייסמוגרפיות וניתוח מהירויות גלי P (גלים ראשוניים) ותמונת טומוגרפיה של תת-הקרקע בעמק סוס, עולה שמוקד הרעידה היה רדוד מאוד והתרחש על "שבר הקסבה", שמשולב עם המבנה הגאולוגי האנטיקלינלי של האזור. ממצא זה עולה בקנה אחד עם הממצא המאקרוסייסמי של המדענים הצרפתיים, שהמוקד היה כ-2.5 קילומטרים מצפון מזרח לקסבה ושהיא סבלה מהרס כמעט מוחלט, למעט חומותיה ושער העיר שהיו מחוזקים במיוחד ביחס לשאר המבנים בה. ממצא זה גם אינו עומד בסתירה לממצא של המכון הגאולוגי האמריקאי. מחקר שפורסם בשנת 2006 מאשש, בין השאר, את העובדה שהתשתית הגאולוגית של עמק סוס, שבקצהו המערבי ממוקמת אגאדיר, היא סחף אלוביאלי שמונח על מצע סלעי צפוף של הרי האנטי אטלס, עובדה המאששת את הממצא שאזור אגאדיר בכלל ואזור הקסבה בפרט סבלו מתגובת אתר סייסמית. עוד מציע המחקר שמוקד רעידת האדמה היה ככל הנראה על העתק הקסבה או העתק טילדי, ששניהם שייכים למערכת ההעתקים הנקראת במחקרם SAF - South Atlas Fault, ממצא שעולה בקנה אחד, מבחינת המיקום, עם כל הממצאים האחרים שמוזכרים לעיל.

 העוצמות הסייסמיות ברעידת האדמה 

העוצמה הסייסמית ברעידת אדמה מוערכת בנפרד עבור כל אתר ואתר, ועל פי חומרת האפקטים הסייסמיים שנצפו באתר. העוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה בדרגה X (10) בסולם מרקאלי-קנקני-זיברג, שמצביעה על הרס מוחלט של כ-75% מהמבנים באזור. האזור שסבל מדרגת עוצמה סייסמית זו כלל את כל אזור הקסבה של העיר ורובע טל-בורג׳ (Talborjt) שממזרח לה, רובע יאש-שיש וכן אזור התעשייה אר-שה-זדיד (Arhesdis) שממערב לקסבה. המכון הגאולוגי של ארצות הברית מצא שהעוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה X ויותר; באשר בדרגות גבוהות אלה, קשה לבסס הבחנות בין דרגה X לדרגות XI ו-XII. המכון האמריקאי לברזל ופלדה דיווח, בהסתמך בין השאר על החוקרים הצרפתיים שחקרו סוגיה זו, שברבעים הקסבה, אייט-פינטו, יאש-שיש ובחלק מרובע טל-בורג׳, דרגת העוצמה הסייסמית הייתה בין X ל-XI. בהתאמה לכך, מחלקת העבודות הציבוריות המרוקנית העריכה שבקסבה נהרסו 100% מהמבנים, וכך גם ברבעים אייט-פינטו ויאש-שיש.

האזור שסבל מדרגת עוצמה סייסמית IX כלל את מרבית העיר החדשה. דרגת העוצמה הסייסמית IX בסולם האמור, משמעותה ש-50% מהמבנים באזור נהרסו. מחלקת העבודות הציבוריות המרוקנית העריכה שאכן נהרסו 50% עד 60% מהמבנים בעיר החדשה.

 סיבות להיקף הנפגעים הגדול 
הסיבה העיקרית הניתנת להיקף הנפגעים הגדול היא שילוב של נתוני איכות הבנייה הלקויה, מיקום האפיצנטר מתחת לעיר, העומק הרדוד של המוקד, שעת הרעידה והקומבינציה המיוחדת של התשתית הגאולוגית בעיר, שיצרה תגובת אתר סייסמית, כלומר אפקט ששונה באופן מובהק מהצפוי.

25 המטרים העליונים של התשתית הסלעית הגאולוגית באגאדיר הם סלעים בעלי צפיפות נמוכה, כמו חוואר וגיר רך המעורב בצדפות. מתחת לסלעים רכים אלה קיימת שכבה של סלע דולומיט צפוף מאודMuhammad Jati et al., 2010. The Cenomanian–Turonian boundary event on the Moroccan Atlantic margin (Agadir basin): Stable isotope and sequence stratigraphy. Palaeogeography Palaeoclimatology Palaeoecology 296: pp. 151–164.. זוהי קומבינציה שיוצרת הגברה של תאוצת קרקע מקסימלית, בעת רעידת אדמה, של פי 10 ויותר ביחס לצפוי על פי המרחק מהמוקדTiedemann, H., 1992. Earthquakes and Volcanic Eruptions. S.R.C., p. 145 & Fig. 123. ככל שההפרש בין צפיפות הסלע העליון לצפיפות הסלע התחתון גדול יותר "לטובת" הסלע התחתון, כך צפויות לגבור תאוצות הקרקע באתר.

באשר לאיכות הבנייה, גידולה של העיר החל משנות ה-30 של המאה ה-20, ובמיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה, הגביר את היקף ההרס והנפגעים. האוכלוסייה ברובעי הקסבה, טל-בורג׳ אייט-פינטו יאש-שיש גדלה מאוד, ולמבנים מסורתיים בני קומה אחת נוספו קומות נוספות עם בטון רגיל שאינו מזוין. רבעים אלה נהרסו לחלוטין. לעומתם, כשליש מהמבנים ששימשו למגורי האזרחים האירופאים באגאדיר, שהיו באיכות טובה בהרבה, שרדו את רעידת האדמה.

נוסף לכל אלה, שעת הרעידה הייתה קרובה לחצות, כשהרוב המכריע של התושבים ישנו במיטותיהם, לאחר הארוחה השוברת את צום הרמדאן.

אוסף זה של נסיבות – איכות בנייה, קומבינציה גאולוגית בעייתית, מוקד רדוד מאוד הקרוב לעיר ושעת הרעידה – גרם להיקף נפגעים יוצא דופן ביחס למגניטודת רעידת אדמה בינונית ומטה.

 רעידות מקדימות ועוקבות 

לרעידות אדמה גדולות קודמות לעיתים רעידות משנה הקרויות "רעידות מקדימות", ותמיד לאחר רעידות אדמה כאלה מתרחשות רעידות משנה הקרויות "רעידות עוקבות"Charles F. Richter; 1958. Elementary Seismoloigy. W. H. Freeman & Company, San Francisco & London, p. 66. שתי רעידות מקדימות הורגשו באגאדיר לפני הרעידה העיקרית: הראשונה התרחשה ב-23 בפברואר, והורגשה קלות בלבד, עם הערכת עוצמה סייסמית מקסימלית בין III ל-IV (מתוך 12 דרגות); השנייה התרחשה בצוהרי יום הרעידה העיקרית, הורגשה על ידי רוב האוכלוסייה בעיר והוערכה לדרגת עוצמה סייסמית VI. במהלך פעולות החילוץ ופינוי ההריסות התרחשה סדרה של רעידות עוקבות, ש-6 מהן היו חזקות מספיק כדי להיקלט בתחנה הסייסמוגרפית באוורוס, ושתיים מהן – אלה שהתרחשו ב-22 במרץ וב-17 באפריל 1960 – הגיעו לעוצמה סייסמית מקסימלית של V.

דיווחים על תופעות נוספות שהתרחשו לכאורה אחרי הרעידה, כמו גל צונמי שהציף את היבשה באזור מפרץ אגאדיר עד לכדי מספר מאות מטרים, התפרצות לבה בחוף הים וכדורי אש התבררו כבלתי אמינים לחלוטין.

 השפעת רעידת האדמה על הממלכה המרוקנית 
ממוזער|אגאדיר החדשה בלילה
ממוזער|שיחזור העיר העתיקה של אגאדיר
לאחר רעידת האדמה הייתה הסכמה רחבה בין המומחים בתחומים השונים, שאגאדיר חייבת להיבנות מחדש על בסיס בטון מזוין ובפלדה באזור העיר החדשה (la Ville Nouvelle) ובאזור התעשייה המזרחי. המשמעות הייתה "לסתום את הגולל" על הבנייה המרוקנית המסורתית באגאדיר על רובעיה העתיקים – הקסבה, טאלבורג'ט ואייט-פינטו – שבהם התגוררה רוב האוכלוסייה המרוקנית זה דורות. המלך מוחמד החמישי תמך בגישה זו ואישר תוכנית אורבנית שאפתנית להקמת עיר חדשה "שתהווה ביטוי נאמן למרוקו המודרנית". גם מפלגת העצמאות  ראתה בשיקום מודרני של העיר באתרה החדש מודל לעתיד האומה בכללה. רעידת האדמה החישה את "הגירת" רוב האירופאים מאגאדיר ומערים אחרות לארצות מוצאם באירופה. עובדה זו סיפקה למלוכה הזדמנות, לאחר ארבע שנות עצמאות בלבד, לבטא את סמכותה ולהשתמש בסיוע האמריקאי כדי להפחית את תלותה בצרפת. המלך התעלם מדרישות של יזמים ואינטרסים פרטיים באגאדיר, כיוון שרצה להעצים את הסמכות המלוכנית שלו במרוקו.

חסן השני, שירש את הכתר שנה אחרי רעידת האדמה, יזם תוכנית רחבה של הפקעה, הלאמה ואסדרה קשוחה לעניין הבנייה מחדש. עבורו היה העיצוב האורבני של אגאדיר החדשה ביטוי לשאיפות הלאומיות המרוקניות. לטענת ספנסר סגלה, שחקר את התגובה הפוליטית לרעידת האדמה, כפי שמוחמד החמישי הציב את המונרכיה במרכז הסיוע ההומניטרי והתגובה המהירה לתוצאות רעידת האדמה, כך קשר חסן השני את הבנייה המודרנית מחדש של אגאדיר לאחדות הלאומית של מרוקו, ואחדות זו התגלמה כולה במלך עצמו. אין מידע זמין על איכות הבנייה החדשה באגאדיר. עם זאת, העובדה שברעידת מרקש-אספי, שהתרחשה בספטמבר 2023 (שהייתה מרוחקת יותר מ-70 קילומטר מאגאדיר) שבמהלכה דווח על נפגעים ואף על הרוגים באגאדיר, מחזקת את סימני השאלה בנושא.

מחקר שפורסם בשנת 2005 ואשר בדק את עמדותיהם של 250 מניצולי הרעש ב-1960 ועוד צעירים יותר, מצא שתפיסות דתיות פטליסטיות שכיחוֹת בקרב אוכלוסיית העיר. כך גם לסיכון הסייסמי וליכולות לתת לו מענה באמצעות בנייה מודרנית אנטי סייסמית. הלך המחשבה השליט היה שמִבְנֵי לְבֵנִים מספיק עמידים בפני רעידת אדמה צפויה ורוב המשתתפים במחקר העדיפו לא להעסיק את עצמם באשר לאפשרות של רעידת אדמה בעתיד, מכיוון שלדעתם מדובר בחיזוי עתידות האסור על פי האסלאם (חראם על פי ה והחדית'). לדעת החוקרים, תפיסות אלה של אוכלוסיית אגאדיר עשויות להשפיע על הליבה של תכנון עירוני יעיל, התקדמות כלכלית, תקני ושיטות בנייה, במיוחד כשאגאדיר מתכננת פיתוח רב ביותר למרות הסיכון לרעשים נוספים. לטענת החוקרים, המתבססים על מחקרים דומים בעבר בקרב קהילות מוסלמיות, ידע בהערכה סייסמולוגית בסיסית והפחתת סיכונים נלווים הוא חיוני ותלוי בתפיסת הסיכון בקהילה. בשנים שאחרי פרסום המחקר תוכננו לבנייה באגאדיר מיזמים ענקיים של נופש ומגורים (100–200 מיליון דולר), כאשר רובם ממוקמים במרחק של 1.5–3.5 קילומטרים משבר הקסבה שגרם להרס העיר ב-1960.

עם תחילת המאה ה-21 אגאדיר היא עיר תיירות שבה 10 קילומטרים של חוף, שווקים ובהם מעל 6,000 חנויות, פסטיבלים אתניים, מבצר קסבה מפואר ששוקם החל משנת 2020 (הגם שקיימת ביקורת אקדמית על איכות השחזור והשימור) ומוזיאונים שמוקדשים לתרבות הברברית ולקולינריה. לעיר יש גם נמל תעופה בין-לאומי.

 הנצחת האירוע והנפגעים 

 במרוקו 

 אתר ההנצחה העיקרי ממוקם באגאדיר מול בניין העירייה ובניין הדואר המרכזי. האתר כולל קיר שאורכו כמעט 5 מטרים ועליו ציטוט של המלך מוחמד החמישי (1961-1909) 
 אחרי רעידת האדמה, הוציא הזמר היהודי מרוקאי סמי אלמגריבי שיר קינה.

 בישראל, על ידי קהילת יהודי מרוקו 
קהילת יהודי מרוקו בישראל, שעם בניה נמנים ניצולי רעידת האדמה וקרובי משפחה של הנספים ברעידת האדמה, הקימה שני אתרי הנצחה:

 בשנת 2003 ניטעה חורשה, בפאתי שכונת גבעת משואה בירושלים, לזכר היהודים, שנספו ברעש אגאדיר.
 בשנת 2018 נחנכה בעיר אשדוד, בפארק אשדוד-ים, אנדרטה לזכר הנספים ברעידת האדמה. גובהה של האנדרטה כ-5 מ' ורוחבה כ-11 מ'. צורת האנדרטה היא קשת כפולה והיא תוכננה על ידי האדריכל והאמן ארי מוריס חיון, שנולד באגאדיר וחי בקנדה.
 בשנת 2013 קיימה קהילת חב"ד באשדוד שני טקסי אזכרה לתלמידי ישיבת חב"ד באגאדיר שנספו ברעידת האדמה. באי הטקס, ביניהם תלמידי הישיבה ששרדו את רעידת האדמה, הביעו תקווה לאיתור עקבותיהם של תלמידי הישיבה שהוכרזו נעדרים.

המשורר ארז ביטון פרסם בכתב העת הספרותי "אפיריון" שני שירים לזכר רעידת האדמה: "רעידת האדמה באגדיר" ו" ההרס הוא כמו נחל, רעידת האדמה באגדיר"."רעידת האדמה באגדיר" ,אפיריון, 1993, חוברת 28, עמוד 81.

"ההרס הוא כמו נחל, רעידת האדמה באגדיר" אפיריון, 1993, חוברת 28, עמודים 75–80,ממוזער|משמאל|250px|האנדרטה שהוקמה באשדוד לזכר הנספים ברעידת האדמה.
משמאל|250px|חורשה אגדיר
 ראו גם 
 אגאדיר אופלה
 תגובת אתר סייסמית

לקריאה נוספת
 אורנא בזיז, הגדת אגדיר: העיר ושברה, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, תשס"ח.

קישורים חיצוניים

 , תרגום לאנגלית ולצרפתית בגוף הסרטון.


  ילדי אגדיר האבודים, כתבה וראיון עם העיתונאי ניסים קינן, ערוץ 20.
 אגאדיר - הלילה בו רעשה האדמה. קבוצת פייסבוק של הניצולים, קרוביהם ומתעניינים.

 ד׳׳ר דן מנור-על השיר: 'רעידת אדמה באגדיר', לארז ביטון. מורשת יהדות מרוקו ותרבותה, 6 בדצמבר 2021

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:אגאדיר
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
1960
קטגוריה:1960
קטגוריה:רעידות אדמה
קטגוריה:סייסמולוגיה
*
קטגוריה:רעידת אדמה
קטגוריה:אסונות טבע
קטגוריה:ניהול סיכונים
קטגוריה:סיכונים פיננסיים