פלטל

פלטל (בערבית: شركة الاتصالات الفلسطينية, תעתיק: שרכת אלאתצאלאת אלפלסטיניה, מילולית: חברת התקשורת הפלסטינית) היא חברה המספקת שירותי טלקומוניקציה לתושבי הרשות הפלסטינית.

 היסטוריה 
במאה ה-20
החברה הוקמה ב-4 במאי 1995, על ידי קבוצת משקיעים פרטית, בנקים, חברות פלסטיניות, מוסדות ו-8,000 תושבים, שגייסו הון בהיקף של 96 מיליון דולר, לצורך תחילת פעילותה. בפועל נמצאה "פלטל" בשליטת משפחת מוניב אל-מסרי משכם, חברת "פדיקו" (Palestine Development & Investment Company - PADICO) והרשות הפלסטינית. באותו זמן רק 3% מתושבי הרשות הפלסטינית היו מחוברים לטלפון קווי בקשות להתקנות של קווים חדשים היו כרוכות בזמן המתנה של שנים עד לביצוע חיבור על ידי חברת "בזק", אשר הייתה בבעלות ממשלת ישראל ואחראית על תשתיות התקשורת בשטחי הרשות באותה תקופה. 

החברה החלה לפעול רשמית, ב-1 בינואר 1997, וקיבלה רישיון הפעלה למשך עשר שנים ממשרד הדואר והתקשורת של הרשות. ביוני 1997 נחתם הסכם עם חברת כייבל אנד ויירלס (Cable & Wireless) הבריטית לאספקת ידע וטכנולוגיה להקמה ותחזוקה של רשת הטלפוניה. הרשת החלה לפעול בדצמבר 1998. כשנוסדה ההחברה היו ברשות הפלסטינית רק 73 אלף מנויי טלפון קווי. תוך ארבע שנים היו ל"פלטל" כבר 475 אלף קווים. בראשית דרכה רק 44 יישובים ברשות היו מחוברים לתשתית הטלפוניה ועד שנת 2000 95% מהם חוברו, ובסך הכל כ-382 ערים. עם זאת בשלב זה לא הייתה לחברה גישה עצמאית לביצוע שיחות בין-לאומיות, והן עברו דרך ישראל. את הציוד לרשת הטלפוניה הקווית רכשה מהחברות "נורטל" הקנדית, "סימנס" הגרמנית, "אלקטל הצרפתית ו-ECI Telecom הישראלית; שזכו במכרזים לפיתוח הרשת הקווית הרגילה.

זמן קצר לאחר הקמתה נרשמו מניות החברה למסחר בבורסת פלסטין בשכם, החל משנת הפעילות השנייה שלה היא החלה להרוויח, זאת למרות המחירים הזולים שהציעה וההשקעה הגדולה בתשתית.

בשנת 1998 זכתה חברת אריקסון השוודית במכרז להקמת רשת תקשורת סלולרית עבור החברה. באותה עת שירותי תקשורת סלולרית ברשות הפלסטינית סופקו על ידי החברות פלאפון וסלקום הישראליות. הרשת הוקמה על ידי חברת הבת שלה "אריקסון ישראל" בשיתוף החברות הישראלית טלרד וח.מר תעשיות. בנובמבר 1998 ביקרו נציגי החברה בתערוכת טלקום 98' שנערכה במרכז הירידים בתל אביב ודנט בשיתוף פעולה עם החברות מוטורולה ותדיראן, אולם שרת התקשורת, לימור לבנת, סרבה לפגוש אותם. בשנת 1999 החלה לפעול החברה האחות של פלטל - פלסל; המספקת שירותי תקשורת סלולרית תחת המותג "ג'וואל" ותוך שלוש שנים גייסה כ-250 אלף מנויים. עם הקמתה חתמה עם חברת פרטנר תקשורת על הסכם לשירותי נדידה עבור המנויים של "ג'וואל", כך שיכלו להשתמש גם ברשת של פרטנר במקומות בהם הקליטה של "ג'וואל" הייתה מוגבלת.

בסוף 1999 חתמה פלטל על הסכם עם חברת איתור הרכב הישראלית פוינטר טלוקיישן (שפעלה אז בשם "עדן טלקום"), להתקנת אנטנות באתרים שונים ברחבי הגדה והרצועה, הנמצאים בבעלותה של פלטל. זאת כדי לשפר את מערך הקליטה שלה ואת שטח הכיסוי של מתקניה.
במאה ה-21
בינואר 2001 התקבלה הסכמה עקרונית בין מדינת ישראל והרשות הפלסטינית על הפרדת רשתות הטלקומוניקציה שלהן. עד אז התשתית של חברת "בזק" עדיין הייתה פרוסה בכל שטחי הרשות ומשולבת עם התשתית של פלטל. אולם ביצוע ההחלטה התעכב מכיוון שלא נמצא פתרון מוסכם למעמד ירושלים. מדינת ישראל התעקשה כי מזרח ירושלים תהיה כלולה בתחום התקשורת הישראלי וכל המספרים באזור ישמרו על קידומת 02 ואזור החיוג יהיה משויך רק לבזק. פלטל ומשרד התקשורת הפלסטיני הציעו מתן מעמד מיוחד וזהה לתושבי מזרח ירושלים בשכונות היהודיות והערביות, שיהיו תחת אזור חיוג חדש, 01 (במקום 02). מחלוקת זו מעולם לא נפתרה ולקוחות "פלטל" ו"ג'וואל" המתקשרים לירושלים משלמים תעריף של שיחה בין-לאומית בגלל דמי קישוריות אותם גובה חברת "בזק". באותה תקופה גם חדישה פלטל הסכמים שהיו לה עם חברת קווי זהב לקישור לשיחות בין-לאומיות.

למרות ש"ג'וואל" הוכרזה כמונופול בלעדי בשטחי הרשות, חברות הסלולר הישראליות המשיכו לספק שירות לתושבי הרשות וב-2005 עדיין החזיקו בכמחצית מסך מנויי הסלולר ברשות, כ-560 אלף מנויים. "ג'וואל" החזיקה במחצית הנוספת של המנויים. לטענת אנשי משרד התקשורת הפלסטיני, הימצאותן של החברות הישראליות בשוק הפלסטיני הווה הפרה של הסכמי אוסלו, וב-2001 אף הגישה נגדם תביעה בסך 1.7 מיליארד שקל. בנוסף נאסר על "ג'וואל" להקים אנטנות סלולריות בשטח C בגדה המערבית, כך שהקליטה ללקוחותיה באזורים אלו מוגבלת; ותחום התדרים שלה הוגבל על ידי ישראל, כך שהיא לא יכלה להפעיל רשת דור שלישי 3G.

בשנת 2005 חתמה פלטל על הסכם עם חברת סיסקו מערכות להרחבת תשתיות האינטרנט והטלפוניה שלה. באותה שנה החלה להרחיב את פעילותה לשוקי אסיה והמזרח-התיכון; לאחר שקיבלה זיכיון להקמת רשת טלפוניה קווית ותשתית אינטרנט בקזחסטן, וזיכיונות להקמת תשתיות סולולריות בשיטת GSM בתימן ובאפגניסטן ובערב הסעודית קיבלה זיכיון להקמת תשתיות אינטרנט. כדי לסייע במימון ההתרחבות, בהיקף ההשקעות שהוערך ב-500 מיליון דולר, הנפיקה החברה מניות ב.

במאי 2012 הודיעה פלטל כי רכשה מחברת "טמרס טלקום" הישראלית, שהניחה כבל תקשורת תת-ימי לחיבור ישראל לשדרת האינטרנט העולמית, קישוריות ברוחב פס של 10 ג'יגה-ביט.

בשנת 2021 השלימה חברת "ג'וניפר נטוורקס" האמריקאית פרוקיט לשדרוג הרשת של פלטל. במסגרת הפרויקט פרסה ציוד מתקדם לאספקת אינטרנט בפס רחב, במטרה לספק שירותי תקשורת קווית וסלולרית משופרים עבור מנוייה העסקיים והפרטיים.

שירותי תקשורת
חברת ההחזקות קבוצת פלטל נוסדה בשנת 2005 המחזיקה במספר חברות-בנות העוסקות בתחומים שונים, כולל:
פלטל המספקת שירותי טלפוניה קווית למעל 363,000 משתמשים, כולל שיחות בינלאומיות. מפעילה גם טלפונים ציבוריים.
ג'וואל - מפעילת תקשורת סלולרית עם כ-1.5 מיליון לקוחות. משתתפת בפרויקט ה-One Network של קבוצת Zain, המאפשר נדידה עם המכשיר למדינות נבחרות ללא עלויות נדידה.
חדארה - ספקית שירותי אינטרנט.  במאי 2019 השיקה, בעלות של 10 מיליון דולר, מרכז נתונים המציעה שירותי מחשוב ענן ומכרה מיד את כל נפח האחסון שלה.

בתחום הטלפוניה הסלולרית ישנה תחרות בין ג'וואל לבין חברות הסלולר הישראליות, המספקות שירות למאות אלפי פלסטינים. כדי לקדם את התחרות, נכנסה לשוק ב-2006 מפעילה סלולרית פלסטינית שנייה, חברת Ooredoo פלסטין (ובשמה הקודם "וטנייה מובייל"). אולם תחילת פעילותה התעכבה במשך שנים רבות, עקב סירובה של ישראל להקצת תדרים עובר השירות שלה.

השליטה בחברה
החברה מהווה 19% מהתל"ג של הרשות הפלסטינית ו-50% מהבורסה הפלסטינית. מניות החברה נסחרת גם בבורסה באבו דאבי. מטה החברה נמצא ברמאללה, ויש לה משרדים גם בעזה.

בעלת השליטה בחברה היא חברת "פדיקו", שבבעלות האחים מוניב אל מסרי ואחיו סביח. האחים אל-מסרי הם מאנשי העסקים הבולטים והמעסיקים הפרטיים הגדולים ביותר בגדה המערבית (כ-3,000 עובדים), ושווי עסקיהם נאמד ביותר ממיליארד דולרים. 

ביוני 1999 קרן טכנולוגיה לשלום, הפועלת בחסות מרכז פרס לשלום, רכשה 3.3% ממניות פלטל תמורת 9 מיליון דולר. בינואר 2004 הודיעה הרשות הפלסטינית על מכירת מניות החברה שהחזיקה באמצעות קרן ההשקעות הפלסטינית.

ב-2009 הודיעה פלטל על מיזוג עם חברת "זאהין" (Zain) הכוויתית. במסגרת העסקה היא הייתה אמורה להעביר לידי החברה הכוויתית 56.53% ממניות פלטל, בתמורה 100% ממניות החברה הבת "זאהין-ירדן" - אך העסקה לבסוף בוטלה. למרות הכל, הוחלט כי ג'וואל תצורף לפרויקט ה-One Network של Zain, המאפשר ללקוחות ג'וואל לנדוד לרשתות Zain במדינות אחרות, מבלי לשלם עבור עלויות נדידה גבוהות.

מספרי טלפון
במשך שנים רבות קידומת הטלפון הבין-לאומית בשטחי הרשות הפלסטינית הייתה זהה לזו של ישראל (972), מאחר שמדינת ישראל שלטה בשירותי הטלפון שם מאז 1967. לאחר הסכמי אוסלו הוקצתה לה הקידומת 970, ובנובמבר 1998 איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי אישר את השימוש בה כקוד מדינה עצמאי לתקשורת בין-לאומית של הרשות; אולם שיחות בין-לאומיות  דרך פלטל מתבצעות באמצעות חברות ישראליות.

לפלטל שליטה בלעדית על מספרי הטלפון ברשות הפלסטינית שהוקצו עבורה על ידי משרד התקשורת הישראלי.
קידומות אזורי החיוג ברשות הפלסטינית דומים לאלה הישראליים:
בצפון השומרון: 04-2
במערב השומרון: 09-2
באזור ירושלים: 02-2
ברצועת עזה: 08-2
סלולרים של חברת ג'וואל: 059
מספרי החירום זהים לאלו הישראליים.

קישורים חיצוניים


 אתר חברת ג'וואל

 הערות שוליים 

קטגוריה:חברות תקשורת פלסטיניות