חיים גליקסברג

250px|ממוזער|שמאל|לוחית זיכרון על ביתו של חיים גליקסברג ברח' הס 12 בתל אביב
חיים גְלִיקְסְברג (ז' באדר תרס"ד, 23 בפברואר 1904 – 4 במאי 1970) היה צייר ישראלי. חתן פרס דיזנגוף לציור (1939, 1956).

ביוגרפיה
חיים גליקסברג נולד ב-1904 בפינסק שברוסיה הלבנה במשפחת רבנים: אביו היה הרב שמעון יעקב הלוי גליקסברג, ואמו צפורה הייתה בתו של הרב מרדכי דוד אלפרט. בגיל שנתיים עברה המשפחה לאודסה, שם כיהן אביו כרב. קיבל חינוך תורני וב-1918 ואחר כך בין 1920 ו-1924 למד בישיבת שומרי תורה באודסה, שנוסדה על ידי חיים טשרנוביץ. במקביל למד באקדמיה לאמנות בעיר. ביקור במוסקבה ב-1924 השפיע עליו, והוא נחשף לאמנות הציור.

ב-1925 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בראשית דרכו בארץ ישראל עבד כפועל בניין ובסלילת כבישים לצד העיסוק באמנות. תערוכתו הראשונה הייתה בבית הספר למל בעיר, ובה הציג ציורי נוף ודיוקנאות של אנשי היישוב. עבר לתל אביב. בתקופה זו נפגש עם המשורר חיים נחמן ביאליק, שהפך לידידו הטוב. בשנת 1930 הוא צייר "דיוקן מניה ביאליק". ב-1945 פרסם את הספר "ביאליק יום יום" (הוצאת הקיבוץ המאוחד), פרי עבודה משותפת בת חמש שנים. היה מקורב גם לדמויות תרבותיות אחרות בתקופה זו ובהן המשוררת אסתר ראב.

אמנותו הושפעה מן האימפרסיוניזם הצרפתי, ומלבד ציורי נוף ודיוקנאות צייר גם ציורי טבע דומם, וכן ציורים המבטאים זיקה עמוקה לארץ ישראל ולמורשת ההיסטורית של העם היהודי.

גליקסברג גם מילא תפקידים ציבוריים בזירת האמנות הארצישראלית. הוא היה ממייסדי אגודת הציירים והפסלים וייעץ למאיר דיזנגוף בנושא הקמת מוזיאון תל אביב ב-1931. ב-1939 זכה בפרס דיזנגוף על דיוקן של חיים נחמן ביאליק, וב-תשט"ז-1956 זכה שוב בפרס דיזנגוף לציור, על ציורו "דומם".
ב-1958 ייצג את ישראל בביאנלה של ונציה. בשנת 1941 היה חבר בחבר השופטים של פרס דיזנגוף.

משנת 1930 ועד מותו היה נשוי לדבורה (דובה) לבית אוברינסקי, גננת, והיה אב לשלוש בנות.
חיים גליקסברג נפטר בשנת 1970, בגיל 66. נקבר בשדרת הסופרים והאמנים בבית העלמין קריית שאול. הותיר את אשתו, בנותיו ונכדים.

ארכיונו של גליקסברג, ובו מסמכים אישיים, קטלוגים של תערוכות, התכתבות, טיוטות של יומנים ושל ספרים, קטעי עיתונות ועוד, נמסר לספרייה הלאומית ב-1982 על ידי בתו רות .

הנצחה
ב-14 פברואר 1978, הנפיק השירות הבולאי  סדרה של שלושה בולי דאר שנקראה "אמנות הציור 1978", שבה נכלל  בול של ציור של גליקסברג שכותרתו "רחוב בירושלים". השירות הבולאי מכר 786,000 בולים  של בול זה עד להפסקת המכירה ב-9 בפברואר 1979.

פרסומיו
 ביאליק, יום-יום, עין חרוד: הקיבוץ המאוחד, תש"ה.
 ביאליק, יום-יום: פרקי זכרונות, ציורים ורִשומים, תל אביב: דביר, תשי"ג-1953.

לילדים
 ספרי הראשון: ספר-קריאה לשנת-הלמודים הראשונה; ערוך על ידי פ. אוירבך ואנדה פינקרפלד; מצֻיר בידי ח. גליקסברג, תל אביב: דביר, תרצ"ח.
 אליעזר שטיינברג, חרוזים ומעשיות; צִיֵּר: חיים גליקסברג, תל אביב: עם עובד (ספריה לילד), תש"ג.
 יצחק דמיאל, מפה ומשם; צִיֵּר: חיים גליקסברג, תל אביב: עם עובד, תש"ו.

זיכרונות
 שמורים בלב; ערך והתקין לדפוס: יצחק עוגן, תל אביב: עם עובד – תרבות וחינוך (בסיועה של קרן תל אביב לספרות ולאמנות), תשל"ו-1975. (זיכרונות, פורסם לאחר מותו.)

לקריאה נוספת
 'גליקסברג, חיים', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 136. 

קטלוגים:
 חיים גליקסברג: דיוקנאות, אינטריירים, נופים, דוממים ופרחים; הקדמה: חיים גמזו; תולדות חייו של הצייר חיים גליקסברג / כתובים בידי אלמנתו דבורה גליקסברג, תל אביב: מוזיאון תל אביב, תשל"ו 1976.
 אלם, געגועים ושיח; כיסא, שולחן וספר, תיאורי הפנים ביצירתו של חיים גליקסברג וביצירתה של יוכבד בת מרים, אוצר: עוזי אגסי עורך הקטלוג וכותב המאמר הגלריה האוניברסיטאית ע"ש גניה שרייבר, אוניברסיטת תל אביב 17-41 1993.
 שמורים בלב: ציורי הדיוקן של חיים גליקסברג; אוצרת: איה לוריא; קטלוג: עורכת: איה לוריא; עריכת טקסט: דפנה רז), תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, 2005. (כולל מאמרים על האומן ויצירתו)

 קישורים חיצוניים 


 מוזיאון פתח תקווה לאמנות, חיים גליקסברג, ניתוח היצירה "קיץ"




אחרי מותו:









מפרי עטו:
  (מתוך עזבונו)

הערות שוליים

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:זוכי פרס דיזנגוף
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970