נפתלי כ"ץ

רבי נפתלי כ"ץ (ה'ת"ט; 1648 – כ"ד בטבת ה'תע"ט; 15 בינואר 1719) היה רב, מקובל, אב בית דין וראש ישיבה, שנדד וגלה בין אוסטרהא (כיום במערב אוקראינה), פוזן (כיום פוזנן), פראג בצ'כיה, פרנקפורט במערבה של גרמניה, ושוב אוסטרהא.

 ביוגרפיה 
נולד בשנת ה'ת"ט בעיר אוסטרהא לרבי יצחק הכהן (מצאצאי המהר"ל מפראג), אב בית הדין בעיירה סטפאן ודרשן בפראג ולאידל בת מנחם שטנגן (מרגליות) אב בית דין פרמיסלה. בצעירותו נלקח בשבי הטטארים, אך הצליח להימלט.

נשא לאשה את אסתר שינדיל, בתו של הרב שמואל שמעלקא ז"ק, אב"ד אוסטרהא, אשר מינה אותו כראש ישיבה וכגבאי בית המדרש, שאותו בנה מכספו, ונחשב רב העיירה.

רבי נפתלי כיהן כראש החברה קדישא וכאב בית דין בעיר פוזן (כיום פוזנן בפולין). בעיר זו הותיר קמע בתוך ראש צבי, שנחשב בידי יהודי העיר ורבניה כסגולה מוצלחת נגד שרפה.
אחרי תקופת מה עבר לעיר פרנקפורט שבגרמניה, שם התעמק בחכמת הנסתר.

ביום חמישי 15 בינואר 1711 (כ"ד בטבת ה'תע"א) פרצה שרפה גדולה בפרנקפורט שמקורה בביתו ברובע היהודי, והעלילו על הרב כ"ץ שהוא הגורם לה. הוא הואשם בידי השלטונות הנוצריים בנזק שנגרם, ונאסר. הוא זוכה במשפט, לאחר שהוברר כי השרפה פרצה באשמת שוכר חדר שלו הלא יהודי, אך הוא נאלץ לעזוב את העיר בעקבות שמועות שהופצו שנמנע מכיבוי השריפה כדי לבחון את הקמיעות שלו, או שהצית אותה במסגרת כישופי קבלה. סיפור השרפה הופץ ועבר גלגולים רבים במסגרת המלחמה נגד השבתאות, ומאוחר יותר מלחמת החסידים והמתנגדים ובעיקר מלחמת המשכילים והיראים, בעד ונגד הקבלה. לפי גרסה אחת השרפה בערה במשך יממה שלמה, האש כילתה 500 בתים בעיר, וכן 36 ספרי תורה, ארבעה יהודים אף נספו בשרפה, והרב הואשם בהצתת השרפה עצמה. ההאשמות כללו שימוש בקבלה נגד הצלב הנוצרי והעברתו באש. טענות אלו תורגמו מאוחר יותר להאשמתו בכך שהשרפה פרצה כתוצאה משימוש בקבלה מעשית ומאגיה שחורה, או האשמתו בכך שנמנע בזדון מקריאה לכבאים על מנת לבדוק את כוח קמעותיו. יהודי העיר לא הצטרפו להאשמות, ובהמשך להאשמתו באמונות טפלות או מאגיה שחורה, היו מי שפירשו זאת כתמיכת יהודי העיירה ברב ובהליכותיו.כתוצאה מכך הוא נעצר, הושלך לכלא וזכה לצאת לחופשי רק לאחר שהתפטר מתפקידו.

בשנת 1715 נסע הרב כ"ץ לפגוש את אוגוסט השני, מלך פולין, כדי להבטיח את החזרתו לרבנותו הקודמת בפוזן, שהייתה פנויה באותה עת, אך נכשל עקב התנגדות מנהיגי הקהילה.

מפרנקפורט עבר לפראג. בפראג שימש כרב בישיבתו של הרב דוד אופנהיים, ושם פגשו נחמיה חייא חיון, שהיה תלמיד-חבר לשבתי צבי. הרב כ"ץ כתב הסכמה לספרו של חיון, ולאחר מכן חזר בו מהסכמתו וטען שהוטעה.

בתו נישאה לאריה לייב, בנו של החכם צבי ואחיו של רבי יעקב עמדין הלוחם הגדול בשבתאות. בעת "פולמוס חיון" הרב כ"ץ הסכים עם החכם צבי על חרם נגד ספריו של חיון, התכחש להסכמה שנתן, וטען שהוטעה בידי חיון ואף חלה כתוצאה מכך  בשנת ה'תע"ו נכדתו רחל, בת בנו מרדכי, נישאה לרבי יעקב עמדין.

כשנתיים מאוחר יותר, בשנת ה'תע"ח (סביבות 1718) החליט לעלות לארץ ישראל, אך נפטר בדרכו, במהלך שהותו באיסטנבול שבטורקיה, ושם נקבר.

צוואתו נדפסה על ידי הרב ירוחם מאיר ליינר.

מופיע כחבר בוועד ארבע ארצות בספרים רבים.

 יחסו לשבתאות 
בעקבות פולמוס חיון והתכתבות רבי משה חגיז עם מחותנו החכם צבי בעניין חיון, טען הרב כ"ץ שהוא הוטעה כשנתן את הסכמתו לספרו של חיון, אשר הראה לרב כ"ץ הסכמות של רבני איטליה לספריו, ושהדברים הרשומים בהסכמה בלשון שירית המעידים שקרא את הספר הם זיוף, והוא התנער ממנה. עוד בימיו היו שפקפקו באמיתות הדברים, אך מתוך כתביו ומכתביו המאוחרים בהם התבטא בחריפות נגד השבתאות נטו לראות בהם אמת.

יהודה ליבס במאמרו על הרב נפתלי כ"ץ טוען שיש רמזים חזקים לכך שאכן הרב כ"ץ נטה לדעות שבתאיות: הוא חתם על הסכמות על שני כתבים נוספים החשודים כשבתאיים. הקמע מפוזנן היה בתוך ראש צבי, ובכתבי אברהם קוואנקי, שבתאי מוצהר וידיד קרוב של הרב כ"ץ, נמצא תיאור אגבי של מפגש באוסטראה איתו ועם הרב השבתאי רפאל הכהן אשר הראה לרב כ"ץ תשובה של ישמעאל בנו של שבתי צבי והרב כ"ץ התפעל מכך, אם כי יש לחשוד בנאמנות סיפור זה.
כמו כן, ליבס מצא מאמרים בכתבי הרב כ"ץ, המתאימים לדעתו לכתיבה השבתאית, ואינם נמצאים בכתבי האר"י או בכתבי הקבלה האחרים המצוטטים בידו.

 ספריו 





 משך הזרע פירוש על סדר זרעים
 בית רחל סידור תפילה
הספר "ברכת ה'" כולל את שני הספרים "סמיכת חכמים" המבאר את סמיכות המסכתות זו לזו, ו"קדושה וברכה" שהוא ביאורים וחידושים על הגמרא מסכת ברכות (כך שמדובר בשלשה שמות לספר אחד). שמו לדורות הונצח דווקא בשם הספר "סמיכת חכמים".

כמו כן בביאור עץ יוסף מהרב חנוך זונדל על מדרש תנחומא הביא הערות ממנו בלשון "ועל גיליון התנחומא של הגאון מו"ה נפתלי כ"ץ".

 צאצאיו 
בנו, יעקב מרדכי (אב"ד ברודא ופוזנא).
בנו, בצלאל (אב"ד אוסטראה והגליל).
בנו, יצחק (אב"ד קרמזיר שבמוראביה).
בנו, שמעלקא (אב"ד ברסלאו).
בנו, שאלתיאל אייזיק (אב"ד פרוסטיץ).
בתו, שפרינצע (אשת יעקב אב"ד פוזנא והגליל).
בתו, איידל (אשת סעדיה ישעיה אב"ד מעזריטש).
בתו, קיילא (אשת יהודה ליב בן רבי גבריאל אסקלס אב"ד ניקלשבורג).
בנם, חיים (רב באוסטראה), שנתגדל אצל זקנו.

בין ניניו היו רבי יצחק אייזיק כץ ורבי יהושע השיל קוטנר.

בניו ובנותיו נישאו למשפחות משושלות רבניות. מכיוון ששושלתו המשפחתית אף היא ידועה לאורך דורות, רבים ממשפחות הרבנים מקשרים את עצי המשפחה דרכו. הוא הוזכר כאחד מאבותיו של הרב יעקב פלק בספרו "פני יהושע". הרב פלק היה אחד מצאצאיו של רבי יהושע העשיל מחבר ה"מגיני שלמה" שעסק בהקדמה לספרו בתולדות משפחתו. מסיבה זו הרב כ"ץ מהווה "עוגן" אל דורות קודמים של שושלות רבנים, ובדרך כלל גם עוגן לשושלת בית דוד.

בין אלו המיוחסים אליו, מחבר "קצות החושן" רבי אריה לייב הלר, אחיו רבי יהודה כהנא מחבר "קונטרס הספקות", רבי ישכר בער מזלוטשוב, אדמו"רי חסידויות זידיטשוב, סטרטין ובעלז
וכן המגיד מגרוסוורדיין, הרב ישראל גולדמן, מחבר "כנסת ישראל" על התורה.

לקריאה נוספת
 אבריאל בר-לבב, המות בעולמו של המקובל ר' נפתלי הכהן כ"ץ (עבודת גמר לתואר "מוסמך" בהדרכת פרופ' זאב גריס), ירושלים, האוניברסיטה העברית בירושלים, תש"ן.

 קישורים חיצוניים 



 רבי נפתלי כ"ץ בעל הסמיכת חכמים, באתר אהלי צדיקים לשימור העבר היהודי ברחבי העולם
 .



הערות שוליים

קטגוריה:פוזנה: רבנים
קטגוריה:פרנקפורט: רבנים
קטגוריה:אוסטרוה: רבנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:הממונים בגולה על מעות ארץ ישראל
קטגוריה:ילידי 1649
קטגוריה:נפטרים ב-1718