גרטרוד שטיין

גרטרוד שטיין (באנגלית: Gertrude Stein; 3 בפברואר 1874 – 27 ביולי 1946) הייתה סופרת יהודייה-אמריקאית, שחיה רוב חייה בפריז ונמנתה עם מובילי המודרניזם בספרות ובאמנות.

קורות חיים
שטיין נולדה באלגני שבפנסילבניה למשפחה יהודית אמידה ממוצא גרמני. היא למדה במכללת רדקליף לאמנות בקיימברידג' שבמסצ'וסטס. שם עודד אותה אחד ממוריה, הפסיכולוג ויליאם ג'יימס, לפתח את טכניקת הכתיבה האוטומטית של זרם התודעה, שבה עשתה שימוש כל חייה. בכתיבה זו נעשה ניסיון לתת עדיפות לתת-מודע על פני המודע.

בעידודו של ג'יימס פנתה שטיין ללימודי רפואה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אך לא סיימה את לימודיה. ב-1903 נסעה לפריז, עם אחיה ליאו שטיין, והשתקעה שם. ב-1907 הכירה שטיין את אליס ב. טוקלאס, והתגוררה עמה עד מותה. החל משנות העשרים ניהלה גרטרוד שטיין בביתה סלון אמנות וספרות בעל מוניטין רב. התארחו אצלה גדולי האמנים והסופרים של התקופה: פבלו פיקאסו, עזרא פאונד, אנרי מאטיס, ארנסט המינגוויי וסקוט פיצג'רלד. בהדרגה הפכה שטיין למין גורו עבור חבורת האמנים אותם כינתה "הדור האבוד", כינוי שהפך למטבע לשון לתיאור דור הצעירים האמריקאים שחיו בזמן מלחמת העולם הראשונה ולאחריה.

בהשפעת רעיונותיו של הפילוסוף היהודי אוסטרי אוטו ויינינגר בספרו "מין ואופי" גיבשה שטיין לעצמה זהות מגדרית גברית, אך בכתביה נמצאו גם התייחסויות רבות להיותה אישה לסבית. ב-1922 פרסמה את הסיפור "העלמה פר והעלמה סקין", ובו הופיעה ככל הנראה לראשונה בדפוס המילה "גיי" (gay) בהקשר הומוסקסואלי, אך נשמרה הדו-משמעות: 

למרות זאת שטיין מעולם לא חשפה במוצהר את נטיותיה המיניות.

ב-1933 פרסמה שטיין את האוטוביוגרפיה שלה "האוטוביוגרפיה של אליס ב. טוקלאס" כאילו דרך עיני אהובתה, המספרת כביכול על חייה לצד גרטרוד שטיין. השתיים יצאו למסע הרצאות נרחב בארצות הברית שארך שנים אחדות, והתפרסמו ברחבי היבשת.

במאי 1934 הביעה דעתה במגזין "הניו-יורק טיימס" שאדולף היטלר ראוי לקבל פרס נובל לשלום: "אני אומרת שהיטלר צריך לקבל את פרס נובל לשלום, כי הוא מסיר את כל הגורמים לסכסוך ומאבק מגרמניה. על ידי גירוש היהודים והגורמים הדמוקרטיים והשמאליים, הוא מגרש את כל מה שתורם לפעילות. שזה אומר שלום... על ידי דיכוי יהודים... הוא מסיים מאבקים בגרמניה". בנוסף לכך היא אף החתימה אישי ציבור על עצומה הקוראת להענקת הפרס להיטלר. בשנת 1938 היא העירה על מוסוליני, היטלר, רוזוולט, סטלין וטרוצקי: "יש יותר מדי דמויות אב בזמן האחרון, ואין ספק לגבי זה, אבות הם מדכאים.". ב-1940 היא שיבחה את המרשל פטן והשוותה אותו בגדולתו לג'ורג' וושינגטון. במשך כל תקופת השואה, המשיכה להתגורר בפריז, כאשר אזרחותה האמריקאית ופרסומה הרב, מגנים עליה.

כתיבתה של שטיין ייחודית מאוד ומתאפיינת בקוביזם, במשחקי מילים, בחזרה על הדברים ובהומור. אמירתה הנודעת ביותר "ורד הוא ורד הוא ורד הוא ורד" (Rose is a rose is a rose is a rose) הופיעה בשיר "אמילי הקדושה" שפרסמה ב-1922. 

שטיין מתה מסרטן הקיבה בגיל 72. נקברה בפר לשז.

במהלך שנת 2011 הוצגה במוזיאון היהודי העכשווי בסן פרנסיסקו תערוכה המסכמת את חייה של שטיין ואת התפקיד המשמעותי שמילאה בעולם התרבותי והאמנותי של המאה ה-20.

מבחר מעבודותיה
 Three Lives (1909)
 Tender buttons: objects, food, rooms (1914)
 Four Saints in Three Acts (libertto by Gertrude Stein, 1929)
 The Autobiography of Alice B. Toklas (1933)
Everybody's Autobiography (1937)
 Doctor Faustus Lights the Lights (1938)
 Paris France (1940)

ספריה בעברית
 האוטוביוגרפיה של אליס ב. טוקלאס, תרגום מרטין הררי, זמורה ביתן, 1986
שלוש נשים, תרגום טובה שגיא, אסטרולוג, 1995
פריז צרפת, תרגום עידית שורר, אחרית דבר ד"ר אורלי לובין, סדרת ושתי, רסלינג, 2005
שירה ודקדוק (שתי הרצאות), תרגום עמית בן עמי, סדרת דרש, דחק, 2021

 לקריאה נוספת 

קישורים חיצוניים

 עולמה של גרטרוד שטיין

 אורלי לובין, מתוך אחרית הדבר של "פריז צרפת", אתר רסלינג
 לינדה סימון, 




 אושי דרמן, הסופרת היהודייה פורצת הדרך שהמציאה את המונח GAY, בלוג באתר בית התפוצות, יוני 2021




הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי פנסילבניה
קטגוריה:סופרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:להט"בים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלות סלונים ספרותיים
קטגוריה:בוגרות מכללת רדקליף
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:סופרות לסביות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1946