תבריז

שמאל|ממוזער|300px|שער נובר (درب نوبر)

תבּריז (; באזרית: Təbriz; בארמנית: Թավրիզ) היא בירת פרובינציית מזרח אזרבייג'ן בצפון-מערב איראן. העיר שוכנת בעמק נהר קורו בתחומי האזור ההיסטורי אזרבייג'ן האיראנית בין הרי סהנד ועינאלי כ-528 ק"מ צפון-מערבית לבירה טהראן, וגובהה נע בין 1,350 ל-1,600 מטרים מעל פני הים. בשנת 2010 הכריז אונסק"ו על מתחם הבאזאר ההיסטורי שבעיר כאתר מורשת עולמית.

אוכלוסייה
במפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016, אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.56 מיליון בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר המאוכלסת ביותר בצפון-מערבה של איראן ולשישית במדינה כולה (אחרי טהראן, משהד, אספהאן, כרג' ושיראז). רוב אוכלוסיית העיר מורכבת מאזרים, ואחריהם פרסים, ארמנים ואשורים. השפה המדוברת ביותר בתבריז היא אזרית, ניב של טורקית. עם זאת, השפה המשותפת לכלל חלקי האוכלוסייה בעיר היא הפרסית, שפתה הרשמית של איראן.

היסטוריה
העיר נוסדה בשנת 791 על ידי זובידה, אשתו של הח'ליפה הארון א-רשיד, ובמשך מאות שנים רבות הייתה מרכז מסחרי ומרכז ייצור המרבדים. תבריז שימשה כבירת הממלכה לסירוגין במאה ה-12 ובמאה ה-13. לאחר שהמונגולים, בראשות הולגו ח'אן, החריבו את בגדאד ב-1258 זכתה תבריז למעמד בכיר יותר כמרכז סחר אזורי. העיר הייתה בשיא פריחתה החברתית והכלכלית בין 1316 ל-1331, וזכתה לתיאורים מחמיאים בכתביהם של נוסעים ידועים בני התקופה כגון אבן בטוטה ומרקו פולו.

מיקומה האסטרטגי של העיר סייע לה לשגשג גם לאורך המאה ה-15, ובין תחילת פריחתה למאה ה-15 היא שימשה נקודת מעבר לשיירות רבות שנעו מכיוון מערב ומכיוון דרום לכיוון מזרח, וזאת בנוסף למדיניות מיסוי נוחה ולפיתוח תעשיות כגון תעשיית הטקסטיל. ב-1258 הוקם הסאהב-אבאד, שהיה אזור פתוח טקסי שהיה מוקף במבנים החשובים ביותר בתבריז באותה עת. סאהב-אבאד שימש גם לעריכת מצעדים צבאיים וגם כאתר כנסים.

בראשית המאה ה-16 נבחרה תבריז כבירת האימפריה הספווית, והעיר הפכה לאחד ממרכזי הממשל החשובים של האימפריה. האימפריה הספווית הייתה נתונה לאיום עות'מאני, וכתוצאה מכך הוחלט להעביר את עיר הבירה לקזווין ובהמשך לאספהאן. בהמשך המאה ה-16 וגם במאה ה-17 הפכה תעשיית הייצור המקומית ליותר מגוונת, וכללה בין היתר גם הכנת סבונים, אריגה וייצור נשק. נפח הפעילות המסחרית גדל אף הוא. בעידן המודרני המוקדם, העיר השפיעה על שלושה אזורים הסמוכים לה, הקווקז, מזרח אנטוליה ומרכז איראן.

האימפריה הרוסית כבשה את העיר ב-1826, אך היא חזרה לשלטון פרסי כעבור שנתיים בלבד. במהלך המאה ה-19 הייתה תבריז לאחת הערים החשובות ביותר במדינה. היבטים רבים של המודרניזציה המודרנית המוקדמת באיראן החלו בעיר.

במאה העשרים שוב כבשה האימפריה הרוסית את העיר (1909-1918).

בשנת 1947 הוקמה אוניברסיטת תבריז.

קהילת יהודי תבריז

קהילת יהודי תבריז הייתה קהילה יהודית שפעלה בעיר תבריז, בירת מחוז אזרבייג'ן המזרחי שבאיראן, מימי הביניים ועד תחילת המאה ה־19. במאה ה־12 הזכיר סמואל אל-מוגרבי את העיר כמוקד לפעילות תומכי משיח השקר דוד אלרואי, דבר המעיד על קהילה מאורגנת ובעלת מאפיינים משיחיים. בתקופת השושלת האילח'אנית שימשו שני יהודים, סעיד א-דאולה ורשיד א-דאולה, בתפקידי וזירים ורופאים בכירים בחצר השליטים, דבר המלמד על מעמדם הרם של יהודים בעיר. כתבי יד מהאזור מצביעים על קהילה מגוונת שכללה גם קראים וגם רבניים. הרופא הקראי נפיס בן דוד א-תבריזי עזב את העיר ב־1354, עבר לקהיר ושם התאסלם. במאה ה־16 דיווח הנוסע התימני זכריה אלצ'אהרי על הידרדרות קשה במצב הקהילה, שהתמודדה גם עם רדיפות קשות בתקופת האימפריה הספווית, כפי שמתועד גם בכתבי היסטוריונים ארמניים ויהודים־פרסיים. על אף זאת, הקהילה לא נעלמה כליל: בין 1711 ל־1713 ביקר בעיר השליח מארץ ישראל יהודה בן עמרם דיוואן, אך בביקורו של דוד דבית הלל ב־1828 נמסר כי הקהילה חדלה להתקיים.

כלכלה
בעיר מרוכזת תעשייה גדולה של כלי רכב, בתי זיקוק ופטרוכימיה, טקסטיל, מלט וענפי ייצור. העיר מפורסמת בעבודות יד אומנותיות כולל שטיחים באריגת יד ותכשיטים. היא ידועה גם כמרכז למגדניות של תוצרת מקומית: שוקולדים, אגוזים מיובשים ואוכל מסורתי. תבריז היא גם מרכז אקדמי, ובה שוכנים כמה מהמוסדות האקדמיים החשובים ביותר בצפון מערב איראן.

אתרים בעיר
 הבאזאר בתבריז – אחד השווקים הקדומים בעולם. הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
 הארג של תבריז – שרידי מתחם מבוצר, ובו היו מסגד גדול, מאוזיליאום וחצר גדולה, הממוקם במרכז העיר תבריז.
 מוזיאון אזרבייג'ן  – מוזיאון המציג את המורשת התרבותית של אזרבייג'ן האיראנית.
 המסגד הכחול – אחד המסגדים ההיסטוריים בעיר. נבנה במאה ה-15 ושופץ במהלך השנים.
 מאוזוליאום המשוררים – מוקדש למשוררים איראנים חשובים מתקופות שונות.
 ביתה של פרווין אעתצאמי – הבית שבו גדלה המשוררת הוכרז כאתר מורשת איראני ומשמש כמוזיאון להנצחת המשוררת.
 נמל התעופה הבין-לאומי תבריז-שהיד מדני – נמל תעופה בין-לאומי ובסיס טיסה מרכזי של חיל האוויר האיראני. הותקף והושמד על ידי חיל האוויר הישראלי ב-13 ביוני 2025, במסגרת מבצע עם כלביא.

 ערים תאומות 



ממוזער|חזית ביתה של המשוררת פרווין אעתצאמי

אישים מפורסמים
 שמס תבריזי – משורר פרסי בן המאה ה-12, מורהו הרוחני של ג'לאל א-דין רומי
 נאסר א-דין שאה קאג'אר – מלך פרס בין השנים 1848–1896. נרצח על ידי מתנקש באבי
 אירג' מירזא  – משורר פרסי, 1874–1926
 פרווין אעתצאמי – משוררת, 1907–1941
 סמד בהרנגי – איש רוח וחוקר, 1939–1967
 סתאר ח'אן  – מנהיג צבאי ודמות מרכזית בהפיכה החוקתית באיראן בשנת 1905
 פארה דיבה – אשתו השלישית והאחרונה של מוחמד רזא שאה פהלווי, ילידת 1938

 אקלים 

ראו גם

 צינור הגז תבריז–אנקרה

קישורים חיצוניים


 וידאו המציג תמונות מהעיר תבריז 



*
קטגוריה:איראן: ערים
קטגוריה:פרובינציות איראן: ערי בירה
קטגוריה:ערים שנהרסו על ידי רעידת אדמה
קטגוריה:מזרח אזרבייג'ן: יישובים
קטגוריה:איראן: ערי בירה לשעבר