האינתיפאדה השנייה בתרבות

כמאורע מתמשך בעל השפעה ניכרת על החיים בישראל וברשות הפלסטינית, באה האינתיפאדה השנייה לידי ביטוי בספרות, בקולנוע ובמוזיקה.

בספרות
האינתיפאדה השנייה החלה לבוא לידי ביטוי גם בספרות העברית, עוד בתחילתה ב-2001 פורסמו שני ספרי פרוזה שמוצבים ברקע האינתיפאדה: רצח בדרך בית לחם, של בתיה גור, עלילה תעלומת רצח, המתרחשת במקביל לתחילת האינתיפאדה, בשמחת תורה בירושלים. חלקים אנושיים, של אורלי קסטל-בלום, המתאר דיסטופיה, המבוסס במידה רבה על האינתיפאדה.

עלילת ספרה של שפרה הורן, "המנון לשמחה", ועלילת ספרו של א"ב יהושע, "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", שיצאו לאור בתחילת 2004, מתחילות שתיהן בפיגוע התאבדות ובקורבנותיו. הברית, ספרה של נעמי רגן מאותה השנה, עוסק במאורעות המתרחשים אחר הירצחם של אונקולוג ובתו בפיגוע ירי בדרכם מירושלים אל ביתם אשר בגוש עציון. הסופר אסף גברון כתב את הספר "תנין פיגוע" שראה אור ב-2006 וגיבורו הוא הייטקיסט צעיר שניצל משלושה פיגועים בתוך שבוע אחד. עלילת ספרה של צרויה שלו, "כאב", שיצא לאור בשנת 2015, מתרחשת עשר שנים לאחר שגיבורת הסיפור נפצעה קשה בפיגוע התאבדות, וכאבי הפציעה שבים ופוקדים אותה.

דניאל שנער כתב את הספר שמים אדומים העוסק בתקופה, וביחס בין ישראלים לפלסטינים.

אחד האזורים שבהם התבטאה האינתיפאדה הייתה בשירה העברית. משמאל, דרך שירתם של אהרן שבתאי ויצחק לאור שמתפרסמת בדרך כלל ב"הארץ". ומימין, בכתב העת משיב הרוח, בספרו של אליעז כהן "שמע אדוניי", בספרו של שור ענתבי "לילאדם", ובספרו של צור ארליך "הארץ המאובטחת".

במוזיקה
האינתיפאדה השנייה לא באה כמעט לידי ביטוי במוזיקה ובפזמון העבריים, וזאת למעט הביצוע המחודש של שרית וינו אלעד וחני פירסטנברג, שחקניות סדרת הטלוויזיה הבורגנים לשיר "דרכנו", שהפך להמנון של אופטימיות במרץ 2002. בנוסף, בעקבות ביצוע הלינץ' ברמאללה נכתב השיר "כשהלב בוכה" על ידי הפזמונאי יוסי גיספן ובוצע על ידי שרית חדד. בשנת 2002 יצא לרדיו השיר 'אין לי דבר' אותו שרה וכתבה ליאת יצחקי לזכרו של החייל גד עזרא שנהרג במבצע חומת מגן בג'נין. השיר זכה למספר רב של השמעות בתחנות הרדיו השונות ובוצע על ידי מספר אמנים ביניהם הראל מויאל באלבום הבכורה שלו בשנת 2006 שהיה אלבום פלטינה.

בעקבות עליית הפטריוטיות והלאומיות בשני הצדדים, תופעת הנוסטלגיה השתלטה על ישראל ושיאה היה גל חזרה לשירה בציבור.

Collective Demise הוא אלבום קונספט של להקת המטאל הישראלית Salem העוסק באינתיפאדה השנייה ומגנה את המחבלים המתאבדים ושולחיהם כרוצחים מרושעים חסרי מוסר והיגיון.

שם הרצועה 09-15-00 מתוך האלבום Yanqui U.X.O של הלהקה הקנדית Godspeed You! Black Emperor מתייחס לתאריך בו אריאל שרון עלה להר הבית (מסיבה בלתי מוסברת התאריך שגוי).

בקולנוע

האינתיפאדה, הדילמות המוסריות והסיטואציות החברתיות שהיא יצרה הובילה ליצירה של עשרות סרטים, תעודיים ועלילתיים, שעסקו בסיטואציות מתוכה או כשהיא משמשת כרקע. הדיווחים החדשותיים על האינתיפאדה הובילו לעניין רב בנושא זה בעולם, ומספר במאים ישראלים ופלסטינים זכו בהכרה ובהצלחה מסחרית כתוצאה מכך.

בתחום התיעודי בלטו "ג'נין ג'נין" (מוחמד בכרי) שעורר סערה גדולה בישראל ובעולם, וכן "מחסומים" (יואב שמיר) ו"הילדים של ארנה" (ג'וליאנו מר) שזכו להצלחה גדולה בעולם. סרטי תעודה אחרים כוללים את "סגר" (רם לוי), בילעין חביבתי (שי כרמלי פולק), "חוצה את הקווים" (טל חכים), "אסורות" (טל אבן), "News Time" (עזה אל-חסן), ו-"3cm Less" (עזה אל-חסן).

סרטי עלילה שנכתבו על האינתיפאדה או כללו אותה כרקע לעלילה כללו בין היתר את "ללכת על המים" ו-"הבועה" (איתן פוקס), "דיסטורשן" (חיים בוזגלו), "התערבות אלוהית" (אליא סולימאן), "פורד טרנזיט" (האני אבו אסעד), ו"גן עדן עכשיו" (האני אבו אסעד). מתוכם בלטו "ללכת על המים" שזכה להצלחה מסחרית והשתתף בפסטיבל הקולנוע בקאן ו"גן עדן עכשיו" שזכה לפרסים חשובים ונבחר כמועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

הסרט West Bank Story  זכה בפרס אוסקר לסרט קצר לשנת 2006,. הסרט אינו ישראלי, אלא הוסרט ליד לוס אנג'לס על ידי הבמאי היהודי-אמריקאי ארי סנדֶל  (אביו ישראלי). הסרט כולל מרכיבי-אינתיפאדה כגון המתנה בתור למעבר-גבול, בדיקה במחסום, אמצעי-חבלה, גדר-הפרדה ועוד. הסרט מבטא (בצורה קלילה) את המתיחות בארץ על רקע האיבה בין העמים הניצים, וזכייתו בכ-30 פרסים בינלאומיים משקף את מעמד הסכסוך המקומי בתודעה התרבותית העולמית.

בשנת 2022 מצטלמת סדרה בשם שמיים אדומים המבוססת על ספר בעל אותו השם מאת הסופר דניאל שנער ועוסקת באינתיפאדה השנייה. הסדרה עלתה לשידור בערוץ 13 בשנת 2023.

הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: תרבות