פלסטיניאן איירליינס

פלסטיניאן איירליינס (בערבית: الخطوط الفلسطينية) הייתה חברת תעופה וחברת הדגל של הרשות הפלסטינית.

 היסטוריה 
החברה הוקמה ב-1 בינואר 1995 בעזה, והחלה לפעול בשנת 1997 משדה התעופה של פורט סעיד כשברשותה שני מטוסי פוקר 50 שנתרמו על ידי ממשלת הולנד, ומטוס בואינג 727 שנתרם על ידי הנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל. בחודש ינואר 1997 הפעילה החברה שבע טיסות שכר לג'דה לרגל החג' והובילה 325 נוסעים סך הכל. ב-23 ביולי 1997 ביצעה החברה את הטיסה הסדירה הראשונה שלה בין נמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש לנמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עליה, ובמשך השנה שלאחר מכן המשיכה והפעילה טיסות סדירות וטיסות מזדמנות למספר יעדים במזרח התיכון ובצפון אפריקה.

עם פתיחתו של נמל התעופה הבינלאומי יאסר ערפאת בדרום רצועת עזה בנובמבר 1998, היה זה למרכז פעילותה של החברה, והיא החלה לטוס ממנו לעמאן ולקהיר. במהלך שנת 1999 הפעילה החברה 1,482 טיסות סך הכל והטיסה 60,446 נוסעים, שהיוו 70% מכלל הנוסעים בשדה. בשנה זו הצטרפה פלסטיניאן איירליינס ליאט"א ולהתאחדות חברות התעופה הערביות.

באמצע שנת 2000 הגיע היקף פעולתה של החברה לשיאו. היא הפעילה טיסות לעמאן, נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק, לרנקה, קהיר, ג'דה, אבו דאבי, דובאי ולדוחה. החברה חכרה מטוס איליושין Il-62 ורכשה שני מטוסי דאש 8. עוד הזמינה החברה שני מטוסים קטנים נוספים ושקלה את הזמנתם של שלושה מטוסי בואינג 737 במטרה להתחיל בשירותי טיסה לאירופה. בנוסף הודיעה הרשות הפלסטינית כי היא מתכננת במסגרת הרחבת הפעילות האווירית גם להפריט את החברה על דיד הנפקת מניות בבורסת פלסטין, להרחיב את הפעילות של שדה התעופה עזה גם גל מטענים והפעלת שדה תעופה בגדה המערבית.

על הפעלת שדה תעופה פלסטיני בגדה המערבית הוסכם במסגרת הסכם קהיר בשנת 1994, והרשות ניסתה לגייס מימון להקמת שדה התעופה ביריחו. אחר כך, לקראת שנת 2000 והעלייה הצפויה בביקורי צליינים, ביקשה הרשות מישראל לתת ל"פלסטיניאן איירליינס" לפעול בשדה התעופה עטרות ולהפעיל את השדה במשותף על ידי ישראל והרשות.

עם תחילת האינתיפאדה השנייה באוקטובר 2000, נאלצה החברה להפסיק את טיסותיה. המגבלות שהטילה ישראל על פעולתו של שדה התעופה בעזה והריסתו בסוף שנת 2001, אילצו את החברה להעביר את מרכז פעילותה לנמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש. שני מטוסי הדאש 8 נמכרו ושניים משלושת המטוסים האחרים קורקעו. החל מאוגוסט 2003 מטוס פוקר 50 בודד המשיך ופעל בקו אל-עריש–עמאן שלוש פעמים בשבוע ולאחר מכן פעמיים בשבוע. באפריל 2008 הפסיקה החברה את פעילותה לחלוטין, ומטוסיה אוחסנו בעמאן ובקואלה לומפור. במאי 2012 שבה החברה לפעול מחדש, ולהפעיל שתי טיסות שבועיות בכל כיוון בין נמל התעופה הבין-לאומי אל-עריש ונמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה.

החל משנת 2017, החברה לא ביצעה עוד טיסות כלל ומטוסיה הוחכרו חלק מהזמן לחברת התעופה ניז'ר איירליינס הפועלת במדינת ניז'ר שבמערב אפריקה. ב-19 באוגוסט 2020, לאחר שהסתיים החוזה מול חברת התעופה האפריקנית, שלא חודש בשל משבר הקורונה והשפעתו החמורה על התעופה העולמית, הודיעה החברה על העמדה למכירה באופן מיידי של 2 מטוסי הפוקר 50 שלה.

בדצמבר 2020 הודיע משרד התחבורה והתקשורת ברשות הפלסטינית כי פלסטיניאן איירליינס תיסגר לצמיתות. בעת הסגירה שירתו בחברה 8 עובדים בלבד.

צי המטוסים
ממוזער|מטוס פוקר 50 של פלסטיניאן איירליינס
צי המטוסים של החברה בעת סגירתה:
כלי טיסבציבהזמנההערותפוקר 502–הוחכרו לניז'ר איירליינס

קישורים חיצוניים

 נתונים אודות צי המטוסים של החברה

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:חברות פלסטיניות
קטגוריה:התאחדות חברות התעופה הערביות
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: תחבורה
קטגוריה:רצועת עזה: תחבורה
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו