ברברה וולטרס

ברברה ג'יל וולטרס (באנגלית: Barbara Jill Walters; ) הייתה שדרנית חדשות ואשת טלוויזיה יהודיה-אמריקאית. היא נודעה בשל יכולות הריאיון והפופולריות שלה בקרב הצופים, והופיעה כמנחה במספר רב של תוכניות טלוויזיה, כולל The Today Show, חדשות הערב של ABC, 20/20, ו-The View. וולטרס הייתה עיתונאית פעילה מ-1953 ועד לפרישתה ב-2014. ב-1989 צורפה ל, ב-2000 קיבלה פרס על מפעל חיים מ וב-2007 כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

וולטרס החלה את הקריירה ב-1953 בתחנת WNBT-TV (תחנת הדגל של רשת NBC בניו יורק), ככותבת ומפיקה של תוכנית חדשות ומידע שכוונה לקהל הצעיר, "שאל את המצלמה" (Ask the Camera) שהונחתה על ידי . בראשית שנות ה-60 הצטרפה לצוות של התוכנית Today Show של הרשת ככתבת וכמפיקה לנושאי נשים. הפופולריות שלה בקרב הצופים הובילה לכך שקיבלה יותר זמן שידור, וב-1974 הייתה למנחה השותפה של התוכנית, האישה הראשונה ששימשה בתפקיד כזה בתוכנית חדשות אמריקאית. במהלך 1976 הייתה לאישה הראשונה בארצות הברית שהייתה מגישה שותפה בתוכנית חדשות הערב של רשת טלוויזיה לצד הארי ריזונר, בחדשות הערב של רשת ABC. וולטרס הייתה כתבת, מפיקה ומגישה בתוכנית החדשות של ABC, 20/20, בשנים 1979–2004. היא נודעה בשל תוכנית שנתית מיוחדת ששודרה ברשת בשם ""

במהלך הקריירה ראיינה וולטרס את כל נשיאי ארצות הברית המכהנים והגברות הראשונות מריצ'רד ניקסון ורעייתו פט ניקסון, ועד ברק אובמה ורעייתו מישל אובמה. היא גם ראיינה את דונלד טראמפ ואת ג'ו ביידן, לפני שנבחרו לנשיאות. בנוסף ראיינה אישים מפורסמים כמו פידל קסטרו, אנואר סאדאת, מנחם בגין, קתרין הפבורן, שון קונרי, מוניקה לוינסקי, הוגו צ'אווס, ולדימיר פוטין, השאה מוחמד רזא פהלווי, ג'יאנג דזה-מין ובשאר אל-אסד.

וולטרס יצרה, הפיקה והייתה שותפה להנחיית תוכנית הראיונות של ABC, The View, והופיעה בה בשנים 1997–2014. בהמשך הנחתה כמה תוכניות מיוחדות עבור 20/20 וסדרת תוכניות תעודה עבור התוכנית Investigation Discovery. הופעתה האחרונה ברשת הייתה ב-2015, והופעתה הציבורית האחרונה ב-2016.

ראשית חייה
ברברה וולטרס נולדה בבוסטון, כבתם של דינה (לבית סלצקי) ולו וולטרס (נולד כלואיס אברהם וורמווטר) ,, שניהם צאצאים למהגרים יהודים-רוסים. סבה מצד אביה, אברהם יצחק וורמוואסר, נולד בעיר לודז' שבפולין, והיגר לאנגליה, שם הוא שינה את שם משפחתו לוורמווטר. אביה של וולטרס נולד בלונדון ב-1898 ועבר לניו יורק עם אביו ועם שני אחיו ב-28 באוגוסט 1909. אימו וארבע אחיותיו הצטרפו אליהם בשנה שלאחר מכן.

כשהייתה וולטרס ילדה, ניהל אביה את מועדון לילה "הרובע הלטיני"  בבוסטון, שהחזיק בשותפות עם א. מ. לאו. ב-1942 הוא פתח סניף של המועדון בניו יורק שהיה למקום ידוע. הוא גם עבד כמפיק בברודוויי, וב-1943 הפיק את סדרת המופעים שיגיונות זיגפלד. הוא גם היה מנהל הבידור של מלון הקזינו טרופיקנה בלאס וגאס, וייבא את מופע הבידור פולי ברז'ר מפריז לאולם המופעים הראשי של המלון.

לוולטרס היה אח בשם ברטון, שנפטר מדלקת ריאות בגיל 14 חודשים, לפני לידתה. אחותה הגדולה, ג'קלין, נולדה עם מוגבלות שכלית התפתחותית, ונפטרה מסרטן השחלה ב-1985.

לדבריה של וולטרס, במהלך הקריירה שלו בעסקי הבידור, צבר אביה הון והפסיד אותו כמה פעמים. הוא היה סוכן אומנים (שלא כמו דודיה שעבדו בעסקי ההלבשה וההנעלה) ועבודתו לא הייתה יציבה. היא זכרה שבזמנים הטובים לקח אותה אביה לחזרות של המופעים במועדון הלילה שאותם ביים והפיק. היא אמרה שהיותה מוקפת בידוענים בצעירותה מנעה ממנה להעריץ אותם. כשהייתה וולטרס אישה צעירה, איבד אביה את מועדון הלילה ואת הפנטהאוז של המשפחה בסנטרל פארק וסט. לדבריה, "הוא חווה התמוטטות נפשית. הוא עבר לגור בביתנו בפלורידה, ולאחר מכן הממשלה לקחה את הבית, את המכונית, ואת הרהיטים".

וולטרס התחנכה בבית הספר לורנס, בית ספר ציבורי בברוקליין, מסצ'וסטס. היא למדה שם עד 1939, כאשר המשפחה עברה למיאמי ביץ', שם היא המשיכה בלימודיה בבית ספר ציבורי מקומי. לאחר שהמשפחה עברה לניו יורק, היא למדה במשך שנה בבית הספר פילדסטון שבעיר, ולאחר מכן שבה המשפחה למיאמי ביץ'. לאחר שנת לימודיה העשירית שבה וולטרס לניו יורק, ולמדה בבית הספר בירץ' וורתן, גם הוא בית ספר פרטי. ב-1953 סיימה וולטרס לימודי תואר בוגרת אוניברסיטה באנגלית בשרה לורנס קולג' שביונקרס.

ראשית הקריירה
במשך כשנה הועסקה וולטרס בסוכנות פרסום בניו יורק, והחלה לעבוד בתחנת הדגל של רשת NBC, WNBT-TV (כיום WNBC), שם הפיקה פרסומות וכתבה הודעות לעיתונות. ב-1953 היא הפיקה תוכנית ילדים של 15 דקות בשם "שאל את המצלמה" (Ask the Camera), שבוימה על ידי רון ארלדג' . היא גם החלה להפיק עבור מנחה הטלוויזיה איגור קאסיני , אך עזבה את הרשת לאחר שקאסיני לחץ עליה להינשא לו ופתח בקרב אגרופים עם אדם שבו היא התעניינה. היא עברה לתחנה WPIX כדי להפיק את התוכנית של אלואיז מקאלהון, שבוטלה ב-1954. ב-1955 הייתה וולטרס לכותבת של תוכנית הבוקר (The Morning Show) של רשת CBS.

The Today Show
ממוזער|250px|וולטרס עם ג'ין שליט ופרנק מקגי בהנחיית התוכנית The Today Show, 1973.
לאחר כמה שנים בהם עבדה עבור העיתונאי טקס מקריי  כעיתונאית וככותבת במגזין האופנה Redbook, הצטרפה וולטרס ב-1961 לתוכנית The Today Show של NBC ככותבת וכתחקירנית. היא התקדמה, והייתה למגישה הקבועה של הפינה "נערת היום" (Today Girls), שבה קיבלה משימות קלות יותר והגישה את תחזית מזג האוויר. באוטוביוגרפיה שלה, תיארה וולטרס את התקופה הזאת, שקדמה לתנועה לשחרור האישה, בה רווחה התחושה שאף אחד לא יקבל ברצינות אישה שתגיש "חדשות רציניות". מגישות הפינה שקדמו אליה (שאותן כינתה וולטרס "מגישות תה") היו בין השאר פלורנס הנדרסון, הלן אוקונל , אסטל פרסונס ולי מריווד'ר. תוך שנה היא הייתה למגישה מן המניין, עסקה במשימות פיתוח, כתבה, וערכה את הכתבות שלה ואת ראיונותיה. אחת הכתבות שהתקבלה יפה הייתה "יום בחייה של נזירה". אחרת הייתה על חייה של שפנפנת פלייבוי.

החל מ-1971 הנחתה וולטרס תוכנית משלה, "לא לנשים בלבד" , ששודרה בבקרים לאחר The Today Show. במשך שנים היו לוולטרס יחסים מצוינים עם המנחה השותף יו דאונס . כאשר ב-1971 מונה כמנחה פרנק מקגי , הוא סירב לקיים ראיונות משותפים עם וולטרס אלא אם כן הוא יציג את שלוש השאלות הראשונות. היא לא הוגדרה כמנחה בתוכנית עד למותו של מקגי ב-1974, אז הגדירה אותה NBC באופן רשמי כמנחה האישה הראשונה בתוכנית.

חדשות הערב של ABC
ב-1976 חתמה וולטרס על חוזה לחמש שנים בסכום של 5 מיליון דולר עם ABC, וכך הייתה למגישת החדשות, גבר או אישה, בעלת השכר הגבוה ביותר. יחד עם הארי ריזונר היא הייתה שותפה להגשת חדשות הערב של הרשת עד 1978, ובכך הייתה האישה האמריקאית הראשונה שהגישה מהדורת חדשות ראשית. לריזונר היו קשיים ביחסים עם וולטרס בשל העובדה שהוא לא אהב להיות מגיש-שותף, אף על פי שהוא עבד קודם לכן עם עמיתו ב-CBS הווארד ק. סמית' מדי ערב במשך כמה שנים. לדבריה של וולטרס, המתחים בין השניים היו מפני שריזונר לא היה מעוניין לעבוד עם מגיש שותף, ובגלל שהוא לא היה מרוצה ב-ABC, לא בגלל שהוא לא חיבב אותה באופן אישי. ב-1981, חמש שנים לאחר תחילת השותפות קצרת הימים שלהם ב-ABC, וזמן רב לאחר שריזונר שב ל-CBS, קיימו השניים ראיון בלתי נשכח ולבבי בתוכנית 20/20 לרגל יציאת ספרו החדש של ריזונר.
20/20
ב-1979 התאחדה וולטרס מחדש עם עמיתה להנחיית The Today Show, יו דאונס ככתבת במגזין החדשות של ABC, 20/20 . ב-1984 היא הייתה למגישה השותפה בתוכנית לצידו של דאונס, והמשיכה להנחות אותה עד פרישתה ממנה ב-2004. במשך כל הקריירה שלה ב-ABC, היא הופיעה במשדרים מיוחדים של הרשת כפרשנית, כולל טקסי השבעת נשיאי ארצות הברית ופיגועי 11 בספטמבר. היא גם נבחרה כמנחת עימות הבחירות השלישי והאחרון בין המועמדים ג'ימי קרטר וג'רלד פורד בבחירות לנשיאות של 1976. ב-בחירות של 1984 היא הנחתה את העימות בין המועמדים הדמוקרטים בבחירות המקדימות הסנאטור ג'ון גלן והכומר ג'סי ג'קסון.

הראיונות
ממוזער|250px|וולטרס בראיון עם הנשיא ג'רלד פורד ורעייתו בטי פורד, 1976.
וולטרס נודעה בשל "עיתונאות האישים" שלה, ובשל ראיונות ה"סקופ" שקיימה. ב-1976 עלתה לאוויר תוכניתה שזכתה לצפייה רחבה ולעיתים שודרה בפריים טיים, "תוכנית הראיונות המיוחדים של ברברה וולטרס". בתוכניתה הראשונה היא אירחה את הנשיא הנבחר ג'ימי קרטר ורעייתו רוזלין קרטר, ובראיון נפרד באותה תוכנית היא אירחה את השחקנית והזמרת ברברה סטרייסנד. בנובמבר 1977 היא קיימה את הראיון המשותף הראשון עם נשיא מצרים אנואר סאדאת וראש ממשלת ישראל מנחם בגין. על פי הניו יורק טיימס, היא התחרתה עם וולטר קרונקייט על זכות הראשונים לראיון משותף עם שני המנהיגים, ובסיום הראיון של קונקרייט, הוא נשמע שואל "האם ברברה השיגה משהו שאני לא השגתי?". וולטרס ישבה בראיונות עם מנהיגי עולם רבים, כולל השאה של איראן מוחמד רזא פהלווי ורעייתו, השאהבאנו פארה דיבה; נשיאי רוסיה בוריס ילצין וולדימיר פוטין; נשיא סין ג'יאנג דזה-מין; ראשת ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר; נשיא קובה פידל קסטרו; ראשת ממשלת הודו אינדירה גנדי; נשיא צ'כוסלובקיה ואצלב האוול; מנהיג לוב מועמר קדאפי; חוסיין, מלך ירדן; עבדאללה, מלך ערב הסעודית; נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס; נשיא עיראק סדאם חוסיין; ורבים אחרים. וולטרס ראיינה גם ידוענים רבים כמו מייקל ג'קסון, קתרין הפבורן, עורכת ווג אנה וינטור, ולורנס אוליבייה. וולטרס החשיבה את רוברט סמית'דאס , חירש-עיוור שהקדיש את חייו לשיפור חיים של אחרים הסובלים מלקות זו, כמרואיין מעורר ההשראה ביותר מבין כל המרואיינים שלה.

וולטרס ספגה ביקורת סאטירית על כך ששאלה את השחקנית קתרין הפבורן, "אם היית עץ, איזה סוג של עץ היית רוצה להיות?". בתוכנית האחרונה של המגזין 20/20 שבה היא הופיעה, הראתה וולטרס את הצילום של הריאיון עם הפבורן, בו אמרה השחקנית שלעת זקנתה היא חשה כמו עץ איתן. שאלת ההמשך של וולטרס הייתה "איזה סוג של עץ?", והפבורן השיבה, "עץ אלון, כי הם לא נפגעים ממחלת פטריות שק כמו עצי הבוקיצה". לדבריה של וולטרס, במשך שנים סירבה הפבורן להתראיין, וכאשר היא נעתרה לבסוף, היא אמרה שהיא מעוניינת לפגוש קודם כל את וולטרס. כאשר הגיעה אליה וולטרס וצעדה בחביבות לקראתה, עמדה וולטרס בקצה גרם המדרגות בביתה ואמרה, "איחרת, האם הבאת לי שוקולד?". בראיון הזה לא היה ברשותה של וולטרס שוקולד, אך בשלושת הראיונות הבאים עם הפבורן, היא לא שכחה להביא עימה. הראיונות הבאים התקיימו בחדר המגורים של הפבורן, שם היא פרסה בפני וולטרס את דעותיה. אלו כללו את הדעה שקריירה ונישואים לא אמורים להתערבב זה בזה, ותחושתה ששילוב של גידול ילדים וקריירה לא יכולים לבוא בחשבון. וולטרס סיפרה שדעותיה של הפבורן דבקו בה כל כך, עד שהיא יכלה לחזור עליהן כמעט מילה במילה ממועד הריאיון ואילך.
ממוזער|250px|וולטרס בריאיון עם הנשיא רונלד רייגן ורעייתו ננסי רייגן, 1986.
הריאיון שקיימה וולטרס עם נשיא קובה פידל קסטרו שודר ברשת ABC ב-9 ביוני 1977. אף על פי שבצילומי הריאיון, שנמשכו יומיים, השתקפה אישיותו של קסטרו כחופשית, מקסימה והומוריסטית, היא הטיחה בו ישירות, "אתה לא מאפשר שום חילוקי דעות. העיתונים, הרדיו, הטלוויזיה והסרטים שלכם הם תחת שליטת המדינה". על כך השיב קסטרו, "ברברה, תפיסת חופש העיתונות שלנו היא לא כמו זאת שלך. אם תשאלי אם עיתון יוכל לצאת כאן לאור ולהתנגד לסוציאליזם, אוכל לומר בכנות שלא, הוא לא יוכל לצאת לאור. זה לא יותר על ידי המפלגה, הממשלה או העם. במובן זה אין לנו את חופש העיתונות כפי שיש לכם בארצות הברית, ואנו מאוד מרוצים מכך". וולטרס סיכמה את הריאיון באומרה, "מה שהכי לא הסכמנו עליו הוא משמעות החופש - וזה מה שבאמת מפריד בינינו". באותה עת היא לא ציינה שהיא ראתה בקובה את הבעלים של קבוצת הבייסבול ניו יורק יאנקיז ג'ורג' סטיינברנר יחד עם המגיש וייטי פורד ומאמנים אחרים, שם הם עסקו בסיוע לשחקנים קובנים.

ב-3 במרץ 1999, רשם הריאיון של וולטרס עם מוניקה לווינסקי שיא של 74 מיליון צופים, שיעור הצפייה הגבוה ביותר אי פעם לתוכנית חדשות. וולטרס שאלה את לווינסקי, "מה תאמרי לילדייך כאשר יהיו לך ילדים?", ולווינסקי השיבה, "אמא עשתה טעות גדולה", כשבנקודת זמן זו סיכמה וולטרס את התוכנית באופן דרמטי, פנתה למצלמה ואמרה, "זוהי לשון ההמעטה של השנה".

החל מ-1993 שודרה מדי שנה התוכנית "עשרת האנשים המסקרנים ביותר של ברברה וולטרס" . ב -2000 היא שאלה את כוכב הפופ ריקי מרטין על הנטייה המינית שלו, שנים לפני שהוא יצא מהארון. בהמשך אמר הזמר שהוא "חש כנאנס". ב-2010 אמרה וולטרס שהיא התחרטה על כך שלחצה עליו בסוגיה זו.

The View
ממוזער|250px|הפאנל של התוכנית The View, בראיון עם הנשיא ברק אובמה, 29 ביולי 2010. משמאל לימין: וופי גולדברג, ברברה וולטרס, הנשיא אובמה, ג'וי בהר, שרי שפרד, אליזבת הסלבק.
וולטרס הייתה המנחה-שותפה של תוכנית האירוח ששודרה בשעות היום The View. במשך 25 שנים היא גם הייתה המפיקה האחראית השותפה של "ברוול הפקות" (BarWall Productions) לצד שותפה העסקי ביל גדי , שיחדיו הם הקימו את החברה. The View עלתה לאקרנים ב-11 באוגוסט 1997. בקרדיטים המקוריים של פתיחת התוכנית, אמרה וולטרס שהתוכנית היא פורום עבור נשים מ"דורות, רקעים והשקפות שונות". המשפט "היזהרו במה שאת מקווים לו..." היה חלק ממילות הפתיחה של התוכניות בעונה השנייה שלה. על תוכנית זו זכתה וולטרס בפרס אמי לבידור בשעות היום לתוכנית האירוח הטובה ביותר ב-2003, ובפרס המנחה הטובה ביותר בתוכנית אירוח ב-2009.

ב-15 במאי 2014 פרשה וולטרס מהנחיה. גם לאחר פרישתה, היא שבה לסירוגין להנחות תוכניות עד 2015.

פרישתה
לאחר סיום תפקידה כמנחה בתוכנית 20/20 ב-2004, המשיכה וולטרס להופיע באופן חלקי בתוכניות ובראיונות ב-ABC עד 2016. ב-7 במרץ 2010 היא הודיעה שהיא לא תשתתף יותר בתוכניות של הרשת לרגל טקסי פרס אוסקר, אך עדיין תעבוד עבור ABC ובתוכנית The View.

ב-28 במרץ 2013 פורסמו כמה דיווחים בתקשורת שוולטרס תפרוש במאי 2014, ושהיא תודיע על כך בתוכניתה ארבעה ימים לאחר מכן. עם זאת, בתוכנית ששודרה ב-1 באפריל היא לא אישרה ולא הכחישה את השמועות על פרישתה. היא אמרה, "אם וכאשר אפרסם הצהרה, אני מבטיחה שאעשה זאת בתוכנית זו, ואנשי הפפראצי - אתם תהיו האחרונים לדעת על כך". שישה שבועות לאחר מכן אישרה וולטרס שהיא תפרוש מתוכניות הנחיה וראיונות, כפי שדווח מלכתחילה. את ההצהרה הרשמית היא נתנה בשידור של The View ב-13 במאי. היא גם הודיעה שהיא תמשיך לשמש כמפיקה האחראית של התוכנית כל עוד זו תשודר.

ב-10 ביוני 2014 פורסם שוולטרס תחזור מפרישתה עבור ראיון מיוחד בתוכנית 20/20 עם פיטר רוג'ר , אביו של מבצע הטבח באיילה ויסטה אליוט רוג'ר. ב-2015 היא הנחתה שידורים מיוחדים של 20/20 בהם שודרו ראיונות עם מרי קיי לטורנו, ועם דונלד ומלאניה טראמפ. באותה שנה היא הנחתה סדרה דוקומנטרית בשם "שערוריות אמריקאיות" (American Scandals) בערוץ דיסקברי חקירות.

וולטרס המשיכה להנחות את תוכניתה השנתית "עשרת האנשים המסקרנים ביותר של ברברה וולטרס" ב-2014 וב-2015. הריאיון המשודר האחרון שלה היה עם דונלד טראמפ עבור חדשות ABC בדצמבר 2015, והופעתה הציבורית האחרונה הייתה ב-2016. ב-1 בינואר 2023, יומיים לאחר פטירתה, שידרה רשת ABC תוכנית מיוחדת בשם "ברברה שלנו" (Our Barbara), ובה ציין מפיק בכיר ב-20/20, "במשך מספר שנים השארנו את משרדה כפי שהיה (לאחר 2016), העיתונים הגיעו מדי יום. שלוחת הטלפון במשרדה עדיין פעלה".
חיים אישיים
ממוזער|250px|וולטרס ב-2007.
וולטרס נישאה ארבע פעמים לשלושה בני זוג שונים. נישואיה הראשונים היו לרוברט הנרי כץ, איש עסקים וקצין צי לשעבר. הם נישאו ב-20 ביוני 1955 במלון פלאזה בניו יורק. ב-1957 בוטלו הנישואים. נישואיה השניים היו ללי גובר , מפיק ובעלים של תיאטרון. הם נישאו ב-8 בדצמבר 1963, והתגרשו ב-1976. לאחר שהיו לה שלוש הפלות טבעיות, אימצו השניים תינוקת בשם ג'קלין דינה גובר, שנולדה ואומצה ב-1968 ונקראה על שם אחותה של וולטרס. בן זוגה השלישי של וולטרס היה מרב אדלסון , שבעת נישואיהם היה המנהל הכללי של לורימר הפקות. השניים נישאו ב-1981 והתגרשו ב-1984. הם נישאו בשנית ב-1986 והתגרשו בשנית ב-1992.

בעת לימודיה בקולג' קיימה וולטרס מערכת יחסים עם עורך הדין רוי כהן. לדבריו הוא הציע לה נישואים בלילה שלפני נישואיה ללי גובר, אך היא דחתה את ההצעה. היא הסבירה את מסירותה ארוכת השנים לכהן כהכרת תודה על סיועו באימוץ ילדתה. באוטוביוגרפיה שלה היא ציינה שהיא גם חשה כלפיו הכרת תודה על הסיוע המשפטי שהוא העניק לאביה. לדבריה, הוצא נגד אביה צו מעצר על היא התייצבות בבית משפט בניו יורק בשל שהיית המשפחה בלאס וגאס, וכהן הצליח לבטל את ההאשמות. במשפט לשלילת רישיון עריכת הדין של כהן ב-1986, העידה וולטרס כעדת אופי.

וולטרס גם קיימה מערכת יחסים בשנות ה-70 עם יושב ראש מועצת הנגידים של הפדרל ריזרב, אלן גרינספן, ועם הסנאטור ג'ון וורנר בשנות ה-90. באוטוביוגרפיה שלה היא כתבה שבשנות ה-70 היה לה רומן עם אדוארד ברוק, שהיה אז סנאטור וגבר נשוי. לא ברור אם בעת קיום הרומן היא הייתה נשואה. וולטרס ציינה שהם שמו קץ לקשר ביניהם כדי להגן על הקריירות שלהם מפני שערוריות. ב-2007 הייתה לה מערכת יחסים עם הגרונטולוג זוכה פרס פוליצר רוברט באטלר. וולטרס הייתה ידידה קרובה של טום ברוקו, וודי אלן, ג'ואן ריברס, וראש פוקס ניוז רוג'ר אילס . ב-2013 אמרה וולטרס שהיא התחרטה על כך שלא הביאה ילדים נוספים לעולם.

מצב בריאותה ומותה
במאי 2010 הודיעה וולטרס שהיא תעבור ניתוח לב פתוח להחלפת מסתם אבי העורקים פגום. ידוע שהיא סבלה מהיצרות מסתם אבי העורקים, אף על פי שהיא לא פיתחה תסמינים. ארבעה ימים לאחר הניתוח הודיעה הדוברת שלה, סינדי ברגר, שהניתוח "עבר בהצלחה, ושהרופאים שבעי רצון מהתוצאה". בשנותיה האחרונות היא סבלה מדמנציה.

ברברה וולטרס נפטרה בביתה שבמנהטן ב-30 בדצמבר 2022, בגיל 93. מילותיה האחרונות היו "לא מתחרטת - היו לי חיים גדולים" (No regrets – I had a great life). מילים אלו נחקקו על מצבתה בפארק הזיכרון לייקסייד, בית הקברות היהודי בדוראל שבפלורידה, שם היא נטמנה לצד אחותה והוריה.
פרסים והוקרה
ב-1975 הוענק לוולטרס פרס אמי למנחה המצטיינת בתוכנית אירוח בתוכניות יום על הנחייתה בתוכנית The Today Show.

ב-1978 הוענק לוולטרס פרס יוברט המפרי לחירות מטעם הליגה נגד השמצה של ארגון בני ברית.

ב-1985 הוענק לוולטרס פרס פול וייט מטעם איגוד החדשות ברדיו ובטלוויזיה הדיגיטליים.

ב-1989 הוכנסה וולטרס להיכל התהילה של האקדמיה לטלוויזיה .

ב-1996 קיבלה וולטרס את פרס ההצטיינות בתקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.

ב-1998 זכתה וולטרס בפרס לוסי לנשים.

על התוכנית The View זכתה וולטרס בפרס אמי לבידור בשעות היום לתוכנית האירוח הטובה ביותר ב-2003, ובפרס המנחה הטובה ביותר בתוכנית אירוח – אירוח ב-2009.

ב-15 ביוני 2007 קיבלה וולטרס כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

ב-2008 הוענק לוולטרס פרס אגדות דיסני, שניתן לאנשים שתרמו תרומה יוצאת מן הכלל לחברת וולט דיסני, שרשת ABC נמצאת בבעלותה.

ב-21 בספטמבר 2009 הוענק לוולטרס פרס על מפעל חיים בטקס הפרסים השנתי ה-30 של פרסי אמי לחדשות ולתעודה במרכז לינקולן בניו יורק.
ספרים
בסוף שנות ה-60 כתבה וולטרס מאמר במגזין בשם "איך לדבר כמעט עם כל אחד על כמעט כל דבר" (How to Talk to Practically Anyone About Practically Anything), שהתבסס על הדברים שאנשים אמרו לה, שלעיתים קרובות היו טעויות. זמן קצר לאחר פרסום המאמר, קיבלה וולטרס מכתב מבית ההוצאה לאור דאבלדיי, שבו הם הביעו עניין בהרחבת המאמר לספר. וולטרס חשה שזה יעזור ל"אנשים עם לשון קשורה, מגושמים חברתית - האנשים הרבים שחוששים שהם לא מצליחים לחשוב על הדבר הנכון לומר כדי להתחיל שיחה". הספר יצא לאור ב-1970 בסיועה של סופרת הצללים ג'וּן קולווד . להפתעתה של וולטרס, נחל הספר הצלחה. הוא יצא בשמונה מהדורות, נמכר באלפי עותקים ברחבי העולם, ותורגם ללפחות שש שפות.

ב-2008 פרסמה וולטרס את האוטוביוגרפיה שלה, "אודישן: ספר זיכרונות" .
לקריאה נוספת


קישורים חיצוניים

 קטלין תומפסון, 

 ברברה וולטרס, באתר TV.com




הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מסצ'וסטס
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה יהודים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:סגל NBC
קטגוריה:סגל ABC
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: מנחה תוכנית אירוח
קטגוריה:אגדות דיסני
קטגוריה:זוכי פרס וודרו וילסון
קטגוריה:זוכי פרס לוסי
קטגוריה:בוגרות שרה לורנס קולג'
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022