מי ים

ממוזער|גלי ים
מי ים הם מים מלוחים הממלאים את הימים והאוקיינוסים. בדרך כלל, להוציא ימות מיוחדות כמו ים המלח, מליחות מי הים הממוצעת היא כ-3.5%; כלומר, בכל ק"ג מי ים יש כ-35 גרם מלח מומס. צפיפותם של מי הים גדולה מזו של מים מתוקים.

 תכונות פיזיקליות של מי הים 
מי ים - תכונות פיזיקליות עיקריותצפיפות1027 ק"ג למטר מעוקבמליחות3.5% (35 גרם מלח לליטר)
התכונות הפיזיקליות החשובות של מי הים: טמפרטורה, צפיפות ומליחות, משתנות כתלות באזור המדידה בכדור הארץ, ובשכבת המים שנמדדה. זו הסיבה למשל כי טמפרטורת ומליחות המים במערב הים התיכון, נמוכות יחסית מאותם מדדים במזרח הים התיכון. ישנם אזורים ימיים בהם ערכי הטמפרטורה, הצפיפות והמליחות של מי הים היא גבוהה יותר מהממוצע העולמי, כגון בים התיכון, ובים האדום, הסיבה לכך, היא המיקום הגאוגרפי של גופי המים הללו המאופיינים בשטפי קרינה גבוהים המביאים לאידוי משמעותי ובכך לריכוז המים, ומאידך, קצב רענון המים דרך המצרים שלהם לאוקיינוס האטלנטי וההודי (בהתאמה) הוא נמוך בשל יחס גודל הימה ומבנה המצר.
מרכז|ממוזער|450x450 פיקסלים|עיבוד ממוחשב של מליחות מי-פני השטח של כדור הארץ

 כימיה של מי הים 

ממוזער|אנליזה כימית של מי ים
הרכב משקלי של מי הים(עבור מליחות של 3.5%)יסודאחוזיםחמצן85.84%מימן10.82%כלור1.94%נתרן1.08%מגנזיום0.1292%גופרית0.091%סידן0.04%אשלגן0.04%ברום0.0067%פחמן0.0028%
הרכב מומסים עיקרי במי היםמול לק"גגרם לליטרכלור ()0.54619.4נתרן ()0.46910.7מגנזיום ()0.05281.27סידן ()0.01030.42אשלגן ()0.01020.4גופרה ()0.02823.6דו-פחמה ()0.00230.1ברום ()0.0008440.07
הרכב חומרי מזון (נוטרינטים) בפני המים (ppm)זרחן (P)0.07חנקן (N)0.5צורן (Si)3

הערכים המופיעים בטבלה לעיל הם ממוצעים. קיימות תופעות שונות המשפיעות על ריכוזי חומרים שונים ברמה מקומית ובפרט של החמצן והחנקן:
מערכת זרמי הים העולמית משפיעה על העברת החמצן לעומקי הים, אשר משפיעה על שרשרת המזון בים.
באופן דומה משפיע משטר הרוחות העולמי על פיזור חומרי מזון בים.
הזרמת חומרי דשן לים ועליית טמפרטורת הים מביאה לפריחת אצות ובעקבותיה חוסר בחמצן  ותמותת יצורים ימיים באזורי החוף
מחזור החנקן, קיבוע חנקן ימי ודנטריפיקציה
החמצת אוקיינוסים - נגרמת בשל הגידול בספיגת פחמן דו-חמצני במי הים, כתוצאה של גידול בפליטות הגז

 שתיית מי ים 
מי הים מלוחים יותר מהמים אשר בגוף האדם (תמיסה היפרטונית). כאשר אדם בולע כמות גדולה של מי ים, התאים בגופו ינסו להשוות את הלחץ האוסמוטי אשר קיים מחוצה להם, על ידי שחרור נוזלים מהתא אל עבר המרווח הבין תאי. עקב פעולה זו, התאים המפרישים את הנוזלים מתייבשים, מצטמקים ומתים. זוהי הסיבה שבשעת הישרדות בלב ים, מומלץ שלא לשתות מי-ים כדי להגדיל את הסיכויים להינצל.

 ראו גם 
 אוקיינוגרפיה
 מי ים המלח
 מים מתוקים
 מים מליחים

קישורים חיצוניים

החמצת אוקיינוסים, אקו-ויקי
 רות אורן מי הים ותכונותייהם, מערכות ים ט"ו יוני 1953, עמ' 32

ד"ר אסף רוזנטל, חוסר חמצן (היפוקסיה) הורג את החיים בים, הידען, 28 במרץ 2010

 האגודה הבינלאומית לתכונות מים וקיטור (IAPWS), IAPWS R13-08:Release on the IAPWS Formulation 2008 for the Thermodynamic Properties of Seawater, ספטמבר 2008 (באנגלית)

הערות שוליים

קטגוריה:מים