פרנזי

פרנזי (באנגלית: Frenzy) הוא סרט מתח שביים אלפרד היצ'קוק בשנת 1972. הסרט מבוסס על פי רומן בשם Goodbye Piccadilly, Farewell Leicester Square שנכתב על ידי הסופר ארתור לה ברן. הסרט נחשב לאחת מפסגות יצירתו של הבמאי הנודע ולסרטו הגדול האחרון. הסרט זכה להצלחה מסחרית ואמנותית ניכרת, לאחר הכישלונות היחסיים של שני סרטיו הקודמים של היצ'קוק, "טופז" ו"המסך הקרוע". כמו רבים מסרטיו המפורסמים של היצ'קוק, עוסקת עלילתו של פרנזי באדם חף מפשע החשוד בסדרה של רציחות סדרתיות שלא ביצע. הסרט, שמתרחש בלונדון וצולם בה, מסמל גם את שובו של היצ'קוק לאנגליה מולדתו, לאחר שנים של עשייה ובימוי בארצות הברית. סצנות רבות בסרט צולמו במתחם השוק של קובנט גארדן, שם עבד אביו של היצ'קוק כסוחר בשוק, ובה גדל היצ'קוק עצמו.

 עיקרי העלילה 

הסרט נפתח במבט על לונדון ונהר התמזה מהאוויר ומתמקד בעצרת בחירות לראשות העיר הנערכת בקאונטי הול שעל גדת הנהר. תוך כדי נאום המועמד, אנו עדים להופעת קמע של היצ'קוק כאחד המשתתפים ומיד לאחר מכן, משתתף אחר בעצרת, מגלה במימי התמזה גופת אישה חנוקה והנאום נעצר. לאחר מכן אנו עוברים להכיר את גיבור הסרט, טייס הקרב לשעבר ריצ'רד בלייני (ג'ון פינץ') המפוטר מעבודתו כברמן בפאב ליד קובנט גארדן בעקבות חובות כספיים למעסיקו. הוא מבכה על פיטוריו אצל חברו בוב ראסק (בארי פוסטר), פקודו לשעבר וכיום ירקן חביב בקובנט גארדן. ראסק מנחם אותו, מציע לו ללון בדירתו לכמה ימים ונותן לו טיפ להימור על מרוץ סוסים קרוב, אבל לבלייני אין כסף להמר והוא מסרב בנימוס להצעתו של ראסק. הוא הולך לבקר את גרושתו ברנדה (ברברה לי-האנט), שמנהלת משרד שידוכים מצליח, ומתלונן בפניה על מצבו. הם מתווכחים מעט, אבל בסוף היא מזמינה אותו לארוחת ערב.

מדוכא ועייף לאחר הארוחה, מבלה בלייני את הלילה במקלט של צבא הישע, שם הוא מגלה, לאחר שמנסים לכייסו, שברנדה הכניסה כסף לכיס המעיל שלו. למחרת מגיע למשרד השידוכים בוב ראסק. כלקוח המשרד, הוא מתלונן בפני ברנדה על היחס המשפיל מצד המשרד כלפיו. ברנדה, הנמצאת לבדה במשרד, חוששת מהתנהגותו, מנסה להרגיעו ומסבירה לו שבגלל שיש לו סטיות מיניות מפחידות, אין לה את מי לשדך לו. ראסק נועל את דלת המשרד, אונס אותה, ואז חונק אותה עם העניבה שלו. כך נגלה לצופים שהוא הרוצח הסדרתי שהעיתונים כינו אותו "רוצח העניבה".

אחרי שראסק עוזב, בלייני חוזר למשרד, בתקווה לדבר עם ברנדה שוב ולהודות לה על הסיוע הכספי, אבל הוא מוצא את משרדה נעול. המזכירה של ברנדה, מוניקה ברלינג (ג'ין מארש) חוזרת מארוחת הצהריים, רואה את בלייני עוזב את המקום ואז מגלה שברנדה נרצחה. על פי עדותה של המזכירה לסקוטלנד יארד, בלייני הופך לחשוד העיקרי והמשטרה פותחת במבצע חיפושים אחריו. בלייני נפגש עם ברברה "באבס" מיליגן (אנה מאסי), חברתו שעבדה איתו בפאב של פרדריק פורסיית' (ברנרד קריבינס) והם נוסעים במונית לכיוון הייד פארק, למלון קובורג ללון יחד ללילה. הם מתעלסים, ולמחרת בבוקר נודע לבלייני דרך העיתון שהמשטרה דולקת בעקבותיו. בעלי המלון מסגירים את מקום שהותו במלונם ובינתיים שניהם בורחים. הם מתחמקים בקושי מהמשטרה ובינתיים בלייני משכנע את באבס שהוא לא הרוצח והיא מאמינה לו.

הם נפגשים עם ג'ון פורטר (קלייב סוויפט) פקוד נוסף של בלייני מהשרות הצבאי ומבקשים עזרה, אך אשת החבר האטי פורטר (בילי וייטלו) מסרבת לשהייתו במחיצתם. בלייני משכנע את באבס להביא את חפציו מהפאב, כדי שיוכל לברוח. ביציאתה מהפאב, באבס נתקלת בראסק, אשר מציע לה להשתמש בדירתו למשך הלילה. בדרך לשם, הוא מנסה לדלות ממנה פרטים על מקום מחבואו של בלייני, אך היא אינה מוסרת לו את מבוקשו. לאחר שהם עולים לדירתו, הוא אונס ורוצח אותה. הוא מחביא את גופתה בשק תפוחי אדמה, ובאותו לילה מאוחר מעמיס אותה בחלק האחורי של משאית שמובילה תפוחי אדמה לעיר אחרת. בחזרה בחדרו, מגלה ראסק שסיכת העניבה הייחודית שלו עם האות R חסרה, ומבין שבאבס כנראה תלשה אותה ממנו בזמן שחנק אותה. מחשש שסיכת העניבה עלולה להפלילו, ראסק חוזר למשאית כדי להשיבה אליו, הוא מטפס פנימה ובעודו מחפש, מגיע נהג המשאית ויוצא לדרך. במהלך הנסיעה המתבצעת בכביש משובש ובדרכים עקלקלות, הוא מצליח להוציא את הסיכה מתוך אצבעותיה הלופתות של הגופה. פרוע ומכוסה באבק תפוחי אדמה, הוא יוצא לבית קפה בצד הדרך, ואז חוזר לדירתו בקובנט גארדן.

כשגופתה של באבס מתגלה, בלייני נחשד מיידית ברציחתה. בלייני, שלא מודע לכך שראסק הוא הרוצח האמיתי, פונה אליו לעזרה. ראסק מטמין לו פח ומציע לו להתחבא בדירתו ואז מלשין עליו למשטרה. לאור בגידתו של ראסק, בלייני מבין שהוא הרוצח האמיתי. במשפט, חבר המושבעים מוצא את בלייני אשם. במהלך המשפט ובזמן שהוא מובל לכלא, בלייני מוחה בקול על כך שהוא חף מפשע ושראסק הוא הרוצח האמיתי. המפקח הראשי אוקספורד (אלק מקוון) שוקל מחדש את העדויות וחוקר את ראסק באופן סמוי. הוא דן במקרה עם אשתו (ויוויאן מרצ'נט) תוך שהוא מנסה להימנע מאכילת מאכלי הגורמה הצרפתיים שלמדה להכין בקורס "בישול אקזוטי". בלייני, נשבע להימלט מהכלא ולנקום בעצמו בראסק. הוא פוצע את עצמו בכוונה ונלקח לבית החולים, שם עוזרים לו חבריו המטופלים להימלט.

הוא נוסע ברכב גנוב לדירה של ראסק. למרבה הפלא, דירתו אינה נעולה והוא נכנס פנימה. בלייני, החושב שראסק ישן במיטתו, ניגש אליו ומכה אותו באמצעות מוט ברזל. לפתע מתגלה לו שזה לא ראסק הישן במיטה, אלא גופת אישה חנוקה (סוזן טרוורס) עם העניבה על צווארה. המפקח אוקספורד, שצפה שבלייני ירדוף את ראסק, מגיע גם הוא לדירה ומגלה את בלייני עם גופת האישה המתה. בדיוק כשבלייני מנסה להסביר את הנעשה, השניים שומעים רעש דפיקות חזק המגיע מחדר המדרגות. לפתע ראסק נכנס לדירה כשבאמתחתו תיבה גדולה. הוא מגלה את בלייני ואז המפקח סוגר עליו את הדלת ורואה שחולצתו פתוחה לרווחה וטוען בפניו: "מר ראסק, אינך עונד את עניבתך".

צוות השחקנים
שם השחקן/יתשם הדמותהערותג'ון פינץ'ריצ'רד בלייניבארי פוסטרבוב ראסקירקן בשוק קובנט גארדןברברה לי-האנטברנדה בלייניגרושתו של ריצ'רדאנה מאסיברברה "באבס" מיליגןחברתו של ריצ'רדג'ין מארשמוניקה ברלינגפקידה במשרד של ברנדהאלק מקגאווןטימותי אוקספורדחוקר ראשיויוויאן מרצ'נטגב' אוקספורדאשתו של החוקר הראשיקלייב סוויפטג'ון פוטרידיד של בלייניבילי וייטלוהאטי פוטראשתו של ג'וןמייקל בייטססמל ספירמןסגנו של אוקספורדברנרד קריבינספרדריק פורסיית'בעל פאבמאדג' ראייןגב' דוידסוןלקוחה של ברנדה בלייניג'ימי גרדנרעובד במלון קובורגסוזן טראוורסהנרצחת בסצנת הסיוםריטה וובגברת ראסקאמו של בוב ראסק

 סצנות מפורסמות 
הסרט כולל מספר סצנות קולנועיות ידועות:
 סצנת הפתיחה המפורסמת של הסרט כוללת תנועת מצלמה מתמשכת וארוכה המציגה את לונדון ונהר התמזה ממעוף הציפור, כאשר המצלמה יורדת לאיטה ומתקדמת לאורך הנהר, שם מתגלה גופת אשה עירומה שלצווארה קשורה עניבה בלבד.
 הסצנה המתארת את מעשה האונס והרצח של ברנדה בצורה גרפית, בוטה ומפורטת, המזכירה מבחינה קולנועית את סצנת המקלחת המפורסמת מפסיכו.
 הסצנה בה מנסה הרוצח ראסק להיפטר מגווייתה של באבס ומתמודד עם שק לא נוח של תפוחי אדמה שלתוכו הכניס את הקורבן בחלקה האחורי של משאית עמוסה בשקים של תפוחי אדמה. הרגליים העירומות של הגווייה נראות כתמונה סוריאליסטית מבין תפוחי האדמה. בהמשך הסצנה מנסה הרוצח להוציא בכוח מבין אצבעותיה הקפואות של גופת המנוחה סיכה מעוצבת שעלולה להפליל אותו ברצח, על ידי ריסוק אצבעותיה, לזוועת הצופים בסרט.
 סצנות ארוחות הערב של המפקד אוקספורד עם אשתו המתמחה בבישול צרפתי אנין, המשלבות בצורה גרוטסקית וקסומה הומור, אוכל ורצח.
 סצנת הסיום של הסרט בה מתגלה הרוצח ראסק על ידי המפקח אוקספורד, הכוללת את השורה המפורסמת: ""Mr. Rusk, you're not wearing your tie".

 התייחסויות ופרשנויות 
בספר הראיונות שערך הבמאי הצרפתי הנודע פרנסואה טריפו עם היצ'קוק הוא כותב על הסרט:

"בלונדון של ימינו חונק סוטה מין נשים בעזרת עניבה. בדקה החמש עשרה מגלה לנו היצ'קוק את זהותו של הרוצח, שאיתו ערכנו הכרות בסצנה השנייה של הסיפור. גבר אחר, שאנו עוקבים אחרי הקורות אותו, מואשם במעשי הרצח, נתפס, נעצר ומורשע; אנו מביטים בו במשך שעה וחצי, כשהוא נאבק כאותו זבוב שנלכד ברשת קורי עכביש.
פרנזי הוא שילוב של שני סוגי סרטים: הסרטים שבהם היצ'קוק מזמין אותנו לעקוב אחר מסלולו של רוצח: צל של ספק, פחד במה, אליבי ופסיכו; וכן של הסרטים שבהם הוא מתאר את ייסוריו של אדם נרדף חף מפשע: 39 המדרגות, אני מודה, נאשם ומזימות בינלאומיות. בפרנזי אנו מוצאים שוב את העולם ההיצ'קוקי המסוגר כחלום בלהות, שבו הדמויות מכירות זו את זו: הרוצח, האדם החף מפשע, הקורבנות, העדים. זה עולם המצומצם למינימום ההכרחי, שבו כל פטפוט בחנות או במסעדה נוגע בדיוק לרציחות שבהן מדובר, עולם שכולו עשוי צירופי מקרים שיטתיים כל כך, עד שהם חופפים אלה לאלה אופקית ואנכית: פרנזי מציג לנו תמונה של מעין תשבץ שהרצח הוא נושאו."

בהמשך מוסיף טריפו ומציין:

"עם פרנזי ויתר היצ'קוק לראשונה על הגיבורות הזוהרות והמתוחכמות, שהטיפוסית מביניהן הייתה גרייס קלי - לטובת נשים מחיי היומיום, שנבחרו בהצלחה מרובה: ברברה לי-האנט, אנה מאסי, ויויאן מרצ'נט ובילי וייטלו. הן הביאו איתן ריאליזם חדש ליצירתו של היצ'קוק, חיזקו את נופך הפרשיה הפלילית, הוסיפו אמינות ואפילו חספוס לאותו סיפור מקברי חדש, שנעדר כל רגש.
הליהוק הגברי היה מוצלח פחות. ארשת פניו של החף מפשע שחושדים בו לשווא (ג'ון פינץ') ביטאה בעיקר מעין זעף אגואיסטי, ואהדתו של הקהל לא הייתה נתונה לו. באשר לרשע (בארי פוסטר), הוא היה קליל מכדי להפחיד את הצופים. 
אף על פי כן, פרנזי היה אפוף קסם, ככל הנראה משום שהיצ'קוק צילם אותו - אחרי הסיוט של טופז - במצב של אופוריה. הוא עמד לחגוג חמישים שנות עשייה קולנועית, וכשהוא מלווה באלמה, הציב את מצלמתו בקובנט גרדן שבלונדון העממית ושוקקת החיים של ימי עלומיהם."

 טריוויה 
 הדמויות הראשיות חלקו שמות שהתחילו באותן אותיות ובהיפוך, ריצ'רד בלייני ובוב ראסק.
 את פסקול הסרט כתב בתחילה, המלחין הנרי מנסיני, אולם בעקבות חילוקי דעות קשים עם היצ'קוק, בכך שהמוזיקה שנכתבה אינה מתאימה לסרט, הוא הוחלף במלחין רון גודווין. עקב כך, מנסיני הפסיד הרבה כספים בכתיבת המוזיקה לסרט זה.
 היצ'קוק הציע תחילה את תפקיד בוב ראסק לשחקן מייקל קיין, אולם זה דחה על הסף את ההצעה בטענה שהדמות די דוחה והוא לא רוצה לקחת חלק בזה. תפקיד ברברה "באבס" מיליגן הוצע לשחקנית הלן מירן, אולם זו סירבה בנימוס והצטערה על כך מאוחר יותר. מייקל קיין ציין שנתקל בהיצ'קוק לאחר כמה שנים, אולם האחרון התעלם ממנו לחלוטין.
 השחקנית סוזן טראוורס, המשחקת את דמות הנרצחת האחרונה בסרט, היא בתה של השחקנית לינדן טראוורס ששיחקה בסרט קודם של היצ'קוק, הגברת הנעלמת משנת 1938.
 ההשראה שקיבל היצ'קוק לדמות אשת החוקר המבשלת מאכלי גורמה, באה מהשחקנית בטסי דרייק, שהייתה ידועה בהכנתם. בטסי הייתה אשתו השלישית של קרי גרנט.

 קישורים חיצוניים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי אלפרד היצ'קוק
קטגוריה:לונדון בקולנוע
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומנים בריטיים