יהודה קיל

יהודה קיל (1916 – 16 ביוני 2011) היה מנהל האגף לחינוך ממלכתי דתי במשרד החינוך והתרבות ויושב ראש מפעל פרשנות המקרא דעת מקרא, עליו זכה בפרס ישראל למדעי היהדות לשנת תשנ"ב ופרס הרב קוק לשנת תשמ"ד.

קורות חייו
קיל נולד בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית. בילדותו עברו הוריו, בעקבות המהפכה הבולשביקית לפוניבז' שבליטא, בה עבד אביו מרדכי כרואה חשבון ומנהל חנות כלבו. לאחר מכן, היגרה המשפחה לאנטונופול, לטביה, בה ייסד אביו את הגימנסיה הממשלתית היהודית. קיל החל ללמוד בעיר לימודי יהדות וגמרא מפי רב העיר חיים לובוצקי. הוא הצטיין בלימודיו ושוחרר מבחינות הבגרות. בסיום לימודיו, בשנת 1935, נשלח קיל להכשרה של תנועת "המזרחי", לאחריה קיבל סרטיפיקט לארץ ישראל.

קיל נקלט תחילה בחיפה, ולאחר מכן עבר לפתח תקווה והחל לעבוד כסבל. שנתיים לאחר עלייתו הצטרפה אליו אחותו, בעוד הוריו ושני אחיו נותרו באירופה ונספו בשואה. בעקבות המיתון בארץ ישראל פוטר קיל מעבודתו ועבר לירושלים, בה החל לימודי ידיעת הארץ, היסטוריה, סוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית. לפרנסתו הוא עבד באגודת הסטודנטים והיה למזכיר ההנהלה הארצית של בני עקיבא. את לימודיו סיים בשנת 1940, לאחריהם נשלח להורות בכפר הרוא"ה. יחד עמו נקלטה בהוראה תמר, אותה נשא בשנת 1941.

הרב יעקב ברמן, המפקח הראשי על בתי הספר של "המזרחי", נוכח בדרך הוראתו וקלט את קיל לשורות מחלקתו. בשנת 1942 נשלח להקים ולנהל את התיכון הדתי בעפולה. בשנת 1950 הוא נבחר כנציג היחיד של המזרחי והפועל המזרחי למועצת עירית עפולה. הוא פרש מתפקיד זה בתחילת 1955 כשעבר לירושלים. בשנת 1952 מונה קיל למפקח על החינוך הדתי בצפון הארץ וכעבור שנתיים למפקח ארצי על בתי הספר היסודיים והמוסדות להכשרת מורים במשרד החינוך. לצורך מילוי תפקידו עברה המשפחה בשנת 1954 לירושלים. תמר עבדה בהוראה וניהלה את בית הספר המקצועי "לפידות". קיל, לצד עבודתו במשרד החינוך והתרבות, הרצה במכללה ירושלים ובאוניברסיטת בר-אילן ובשבתות לימד תנ"ך לחוג הנשים "אוהל רבקה".

ב-1962 סיים את תפקידו כמפקח על בתי הספר היסודיים ועבר לתפקיד מפקח על בתי הספר העל-יסודיים במשרד החינוך.

ב-1968 נבחר יהודה קיל לעמוד בראש האגף לחינוך דתי במשרד החינוך והתרבות. בתקופתו עוצב החינוך הממלכתי-דתי, כפי שהוא נראה היום, לבתי ספר יסודיים, לישיבות תיכוניות ואולפנות. יהודה קיל, קידם את נושא לימוד תעודת ההוראה במסגרת ישיבות ההסדר, מסלול שנקרא "תוכנית קיל".

במקביל לעבודתו החינוכית עסק קיל בניהול המפעל הפרשני על התנ"ך "דעת מקרא", תחילה עם מינויו ליו"ר הוועדה למפעל הפרשנות במשרד החינוך ובמוסד הרב קוק בשנת 1964, ובהמשך, ביתר שאת, עם פרישתו מתפקידיו החינוכיים ב-1977. קיל היה העורך הראשי של המפעל והרוח החיה בו עד סיומו לאחר כ-30 שנה. בסך הכל עבד במוסד הרב קוק כארבעים שנה, עד מחצית שנת ה'תשס"ב (2002). מלבד עבודת העריכה כתב קיל בעצמו את הפירוש לספרי בראשית, יהושע, שמואל, מלכים, חלק מספרי תרי עשר, משלי, דניאל ודברי הימים. על מפעלו הגדול קיבל קיל את פרס ישראל למדעי היהדות לשנת תשנ"ב. כרכי "דעת מקרא" פורסמו לאורך עשרות שנים והיו לספרי פרשנות המקרא הרשמיים של מערכת החינוך. יש שרואים בעבודתו המשך לפירושי רש"י וקאסוטו.

קיל זכה בתואר יקיר ירושלים בשנת ה'תשס"ב (2002). עיריית ירושלים קראה כיכר על שמו בשכונת קטמון בצומת רחוב הפלמ"ח ורחוב כובשי קטמון.

נפטר ב-16 ביוני 2011 בגיל 95 מסרטן. הותיר אחריו חמישה ילדים. בין חתניו: פרופסור בנימין אנגלמן ופרופסור יוסף יהלום. בין נכדיו: מבקר המדינה מתניהו אנגלמן, פרופ' שלם יהלום ואחיו פרופ' אשר יהלום.
ממוזער|כיכר יהודה קיל (קטמון)

לקריאה נוספת
 משה קרונה, ר' יהודה קיל - שבילי חינוך ודעת מקרא, בתוך: אישים וניחוחים: מגיד שיחות, ת"א: מורשת, 1991, עמ' 263–273.

קישורים חיצוניים


 האיש שגאל את דברי הימים מעלבונם, באתר הסתדרות המורים



ממאמריו:





הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעי היהדות
קטגוריה:זוכי פרס הרב קוק
קטגוריה:זוכי פרס הרב מימון
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:התנ"ך בישראל
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:יוצרי פירוש דעת מקרא
קטגוריה:עפולה: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יו"ר החינוך הממלכתי דתי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011