יחיא הלוי

מארי יחיא (זכריה) בן אברהם אלשייך הלוי (נקרא גם: מהר"י הלוי, ה'שע"א – ה'תנ"ו, 1611 – 1696) היה חכם מחכמי יהדות צנעא במאה ה-17, דיין בבית הדין הגדול בצנעא, וראש הקהילה.

 ביוגרפיה 
מארי יחיא נולד בשנת ה'שע"א (1611), בשכונת אלסאילה בצנעא שבתימן.

בשנת ה'תל"ט (1679) יצא יחד עם כל יהודי צנעא לגלות מוזע, ולאחר שחזרו והשתכנו בקאע אל-יהוד התמנה כדיין בהרכב הראשון של בית הדין הקבוע בקאע אל-יהוד בראשות מארי שלמה מנזלי.

נפטר בשנת ה'תנ"ו (1696).

נכדו הוא הנגיד מארי אברהם אלשייך הלוי.

 פועלו 
היה נגיד הקהילה, ומשם הגיע כינויו "אלשייך". בתקופתו יהדות צנעא נדרשה לשיקום, לאחר הרס המוסדות בגלות מוזע.

הוא הקים את בית הכנסת הראשון בקאע אל-יהוד בצנעא, בית כנסת מהר"י הלוי, שנקראה בשם בית אלשיך החל מתקופת נינו מארי אברהם אלשייך. אל בית הכנסת שהקים העביר ספרים ושרידים אחרים ששרדו את הגלות.

השד"ר ר' יעקב ספיר כתב עליו:

 חיבוריו 
אגרת הבשורות – תקנות שתיקנו חכמי צנעא לאחר החזרה מגלות מוזע (פורסמו חלקים על ידי הרב יוסף צוברי).

 צאצאיו 
היה ראש שושלת של תלמידי חכמים ומנהיגים ליהדות תימן, משפחת "אלשייך", שנקראה על שם תפקידו של נינו, מארי אברהם אלשיך בקהילה, נגיד ("שייך'").

 הערות שוליים 

קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:דיינים בבית דין צנעא
קטגוריה:ילידי 1611
קטגוריה:נפטרים ב-1696