גלידה אמריקאית

שמאל|ממוזער|150px|מכונה להגשת גלידה אמריקאית
גלידה אמריקאית (באנגלית: soft serve, creemee או soft ice cream) היא סוג של קינוח קפוא, רך ואוורירי יותר מגלידה.

העובדה שבתהליך הייצור מתקבל מוצר רך יחסית מאפשרת את הגשתו על ידי מכונה, להבדיל מגלידה רגילה המוגשת באופן ידני. הגלידה משוחררת באמצעות ברזים מיוחדים מתוך מכל אל הגביע או כוסית ההגשה.
תכולה
גלידה אמריקאית היא בדרך כלל דלת שומן ויש בה בערך 3%–6% שומן, לעומת 10%–18% בגלידה רגילה. גלידה אמריקאית מאוחסנת בטמפרטורה של 4- מעלות צלזיוס, בניגוד לגלידה רגילה המאוחסנת בטמפרטורה של 15- מעלות. תכולת האוויר (המכונה overrun) בגלידה אמריקאית היא גבוהה יחסית ויכולה לנוע בין 0% ל-60% מנפח המוצר הסופי, כאשר תכולת אוויר שבין 33% ל-45% מנפח המוצר נחשבת לאידיאלית. תכולת האוויר משנה את טעמו ומרקמו של המוצר. מוצר בעל תכולת אוויר נמוכה הוא כבד יותר, קרחי וצהבהב ומוצר בעל תכולת אוויר גבוהה הוא קל וקרמי יותר וצבעו נוטה ללבן.

ייצור 
גלידה המיוצרת בתהליך זה יש להקפיא במהירות כדי למנוע התגבשות. במכונות הסטנדרטיות המוצבות בנקודות המכירה יש מכל אחסון בו מצויה תערובת גולמית בטמפרטורה של 3 מעלות. כל אימת שהדבר נדרש כמות מתאימה של התערובת מועברת לתא ההקפאה שם היא עוברת תהליך מהיר של חביצה והקפאה.

התערובת הגולמית מגיעה באחת משלוש צורות:
 נוזל טרי הדורש קירור עד לשימוש. ניתן לאחסנו למשך חמישה עד שבעה ימים לפני שהוא מתקלקל מחמת זיהום בקטריאלי. קיים חשש ממשי לזיהום ועל כן יש לנקוט זהירות רבה באחסון.
 אבקה - שהיא גרסה מיובשת של התערובת הנוזלית. ניתן לאחסנה לתקופה ממושכת יחסית בלי חשש לקלקול. לפני התחלת החביצה האבקה מעורבבת עם מים. החסרונות העיקריים של שיטה זו הם העדר אפשרות להבטיח את איכות המים שבהם נעשה שימוש, והחשש ממהילת האבקה בכמות גדולה מדי של מים לצורך צמצום עלויות בנקודות המכירה. לאחר המהילה במים תערובת זו חשופה לזיהום ועל כן יש לקרר אותה.
 נוזל שעבר תהליך עיקור ונארז באריזה אטומה. גם תערובת זו ניתן לאחסן לזמן ממושך יחסית בלי קירור. ניתן להשתמש בתערובת באופן מיידי לשם הכנת המוצר, ללא צורך בהוספת מרכיבים אחרים. עם זאת, גם כאן נדרש קירור למניעת זיהום עם פתיחת האריזה. זוהי התערובת הבטוחה ביותר מפני זיהומים. התערובת פותחה לראשונה בניו זילנד ב-1988 במסגרת מיזם משותף בין חברת Tatua Foods לבין Bernie Cook.
היסטוריה
המצאת הגלידה האמריקאית מיוחסת לטום קרוול, יזם אמריקאי יליד יוון שבשנת 1929 לווה  15 דולר מאשתו לעתיד, כדי לקנות ולהפעיל אוטו גלידה. במהלך סוף השבוע של יום הזיכרון בשנת 1934 למשאית של קרוול היה תקר בגלגל בעיירה הארטסדייל, ניו יורק. קרוול מכר את כל הסחורה שלו במקום בו חנתה המשאית בתוך יומיים כשחלק גדול ממנה נמס בחלקו. באותם ימים הוא הבין שקינוחי גלידה קפואים רכים (בניגוד לקשים) הם רעיונות עסקיים טובים והקים דוכן קבוע באותו מיקום שזכה להצלחה. 

בתחילת שנות ה-40 טום קארוול נסע ומכר מוצרים באירועים בזמן שאשתו אגנס ניהלה את הדוכן בהארטסדייל. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא ניהל דוכני גלידה בפורט ליברטי וקרוליינה הצפונית וצבר מומחיות בטכנולוגיית קירור. הוא המציא ורשם פטנט על מקפיא, "מלך הרפרפת", וב-1947 מכר 71 מקפיאים ב-2,900 דולר ליחידה. חלק מרוכשי המקפיאים לא עמדו בתשלומים עבור רכישתם ולאחר בדיקה קרוול גילה שהם צריכים לנהל את העסקים שלהם בצורה יעילה יותר, לבחור במיקומים טובים יותר ולשמור על ניקיון בעסק. קרוול החליט שהמודל העסקי הטוב ביותר להמצאה שלו הוא להשתתף בניהול הפעילות של רוכשי המקפיאים באמצעות זכיינות והקים את רשת גלידה קרוול, שפעלה גם בישראל בשנות ה-80. 
ראו גם
יצרני גלידה אמריקאית ידועים
 דיירי קווין

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אמריקאית
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות