לימו-אנריה

לימו-אנריה הייתה אחת הממלכות ההיסטוריות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה, אשר נוסדה במשך המאה ה-19. הממלכה גבלה במזרחה עם ממלכת ג'ימה, בדרומה עם ממלכת גומה ובמערבה עם ממלכת גאמה. מעבר לגבול הצפוני ישבו המאצ'ים, תת-קבוצה של בני האורומו. אוכלוסיית הממלכה מנתה כ-40,000 נפש וכללה בין היתר עבדים, לאחר מגפה שהתרחשה בסוף 1840. על פי ההיסטוריון מרדכי אביר, הממלכה מנתה לפני המגפה כ-100,000 תושבים. בירתה הייתה העיר סאקקה.

 היסטוריה 
 <font size="+1" color=black>מלכי לימו-אנריההשושלת הפרה-אורומוית קאבה ציון סאפאניהי לאשונהי באדאנצ'ו באנארו סיסגאיו אמנה קראסטוס גאה נאצ'וכהו גאווה שארוצ'ו שיסאפוצ'ו סאצ'ו נאצ'וכהו תאקלה סאצ'י גארגינוצ'ו שאגי נאצ'וכהו צ'אכהו נאצ'וכהושושלת האורומו אבבה גומולי הראשון אבבה באגיבו אבבה באלגו אבבה גומולי השני
ממלכת לימו-אנריה הייתה המשכה של הממלכה הקודמת אנריה, שהצליחה להחזיק מעמד כנגד הגירת האורומו הגדולה. חרף זה, ההיסטוריון מוחמד חסן כותב שאנאראה לבסוף נסחפה לתוך תקופה ארוכה של מלחמת אזרחים: "באמצע החצי השני של המאה ה-17, אנריה הייתה חסרת הנהגה מכיוון שרבים מבני האצולה נאבקו על הכתר במקום באויביהם המשותפים".
ב-1704, כאשר הקיסר ייואס הגדול ניהל את הקמפיין הצבאי מדרום לנילוס הכחול, והגיע עד לגונגה, הוא ניהל מאבק כנגד אנריה על נהר גיב. לאחר מכן, השליטים של ממלכות האזור, ביניהם אלו של אנריה, ברחו דרומה לממלכת קאפה. הסידאמים תושבי האזור נספגו ואיבדו את זהותם בתוך אוכלוסיית האורומו.

לבסוף מנהיג מלחמה חזק בשם בופו, בנו של בוקו, מקרב הלימוים (תת קבוצה של בני האורומו), עלה לשלטון בזכות המיומנות הצבאית שלו. מוחמד חסן מתארך את ההתפתחות הזאת בין 1800 ל-1802. בופו יצר שושלת יחד עם בתו של אבבה ראבו, מלך ג'ימה. ההיסטוריון מרדכי אביר מוסיף שהמסורת הזו של נישואים היא מסורת שמאחדת בין השבטים סאפארה וסיגארו. בנוסף לזה תחת השפעה פורטוגזית (שכן חיילים פורטוגזים מצבאו של כריסטובו דה גאמה באו לחיות בממלכה.
) לימו-אנריה קראו לעצמם בתואר סאפארה, שלא כמו תוארי המלכים בממלכות אזור גיב השונות ששם מקובל יותר התואר האורומו "מוטי", שבאופן רשמי תיאר מנהיג מלחמה (הנקרא גם אבבה דולה).

ב-1825 בופו התפטר ובנו אבבה באגיבו עלה לשלטון. בגלל המלחמות שממלכת ג'ימה ניהלה, סוחרים השתמשו בדרך המסחר ועברו דרך לימו-אנריה על מנת להגיע לממלכת לקאפה. אבבה באגיבו עשה מאמץ על מנת לשמר את דרך הסחר הזאת, והציע לסוחרים ביטחון משודדים והורדת תעריפים.

במשך שלטונו של אבבה באגיבו, לימו אנאראה אימצה את דת האסלאם. כאשר מיסיונרים קתולים פתחו החלו בשכנוע להתנצרות ב-1846, המלך אמר להם "אם הייתם מגיעים לפני שלוש עשרה שנים היית מתערב שכל נתיניי היו מאמצים את דתכם, אך כעת זהו בלתי-אפשרי".

ההצלחה הסופית של ממלכת ג'ימה בכיבוש באדי פולה ב-1847, גרמה לדרך המסחר שבין שאווה לממלכת קאפה להיפתח שוב, והביאה לסופה של דרך המסחר שעברה בלימו-אנריה. בעקבות מותו של באגידו ב-1861, ירש את מקומו בנו, שנחשב "ילד קנאי מוסלמי ולא מוכשר", וגרם לירידת הממלכה.

ממלכה זו נכבשה בסופו של דבר על ידי הדג'זאמץ' וולדה גיורגיס, שנשלח מטעם הקיסר מנליק השני בשנת 1891. בנו של אבבה באגיבו התנצר בגלל מטרות פוליטיות, שינה את שמו לגברה סאלאסי, ונעשה פיטאוורארי (ויקונט) באימפריה האתיופית.

 הערות שוליים 

לימו-אנריה
לימו-אנריה