שכונת הגורג'ים

שכונת הגורג'ים או אשל אברהם או שכונת שער שכם הייתה שכונה בירושלים ליד שער שכם שנוסדה בשנות השבעים של המאה הי"ט על ידי יהודים גאורגים שנקראו בפי העות'מאנים בטורקית עות'מאנית, גוּרג'ים.

ממוזער|190px|השכונות קריה נאמנה ("בתי ניסן ב"ק") ואשל אברהם ("שכונת גורזים") בסמוך לרחוב הנביאים.קטע ממפת ירושלים בהוצאת יוסף לוי חגיז שנות ה-30
שמאל|ממוזער|250px|דעתו של אליעזר בן-יהודה על יושבי אשל אברהם, הצבי 1909

 היסטוריה 
השכונה נוסדה סביב שנת 1872 על ידי עולים מעליית הגורג'ים, שהחלה כבר במחצית הראשונה של המאה התשע עשרה. העולים היו ברובם משפחות אמידות, בני ערים, שעסקו דורות בעיקר בסחר התבואה, היין והתבלין. ההתיישבות בירושלים הייתה יעדם הראשון של העולים. העולים התיישבו בכל רחבי העיר, בנו בתי כנסת ליהודי גאורגיה וקיימו חיי קהילה. משה מונטיפיורי אף מזכיר, בשנת 1855, כי בין 19 הכוללים בירושלים נמנה גם כולל גורג'יסטן.

הקרקע להקמת השכונה נרכשה על ידי יזם בן העדה הגורג'ית בשנת 1870אוסף מ"ד גאון, המכון לתצלומי כת"י, ס"ל 4°795 /103I ; ארכיון ועד עדת הספרדים אע"י 6229/4. על פי תיאור עיתונאי משנת 1872 כבר היו "בככר ההוא" כחמישה עשר "בתים יפים": [התוספות בתוך סוגריים מרובעים אינם במקור ונועדו להבהרה] 

לפי תיאור זה זכאית השכונה לתואר השכונה היהודית הרביעית מחוץ לחומות.  עם הקמת השכונה היא נקראה אשל-אברהם, על שם היזם ורוכש הקרקע (או על שם סבו) אברהם אליגולאשווילי, אולם שם זה לא נקלט ותושביה קראו לה שכונת הגורג'ים או שכונת בתי גורג'ים או בשם הכללי בתי ניסן ב"ק, כשם השכונה הגדולה שהוקמה בשנות התשעים על ידי היזם ניסן בן ישראל שהקים בסמוך את השכונה קריה נאמנה בשנות התשעים. השכונה הגורג'ית כללה בשיאה כ-100 בתים. הגורג'ים הקימו מסגרת ארגונית נפרדת כולל בסמכותו של החכם באשי, והקימו בשכונה בית כנסת, ישיבה, תלמוד תורה, ואף בית עלמין עדתי בהר הזיתים.

 השכונה במאורעות תרפ"ט ולאחריה 
מאורעות תרפ"ט החלו ביום שישי 23 באוגוסט 1929 עם סיום דרשת יום השישי בהר הבית, כשהמון רב של מוסלמים חמושים בסכינים יצא משער שכם והסתער על השכונות היהודיות הנמצאות מחוץ לשער כשמגמתם העיקרית אזור מאה שערים. משנהדפו משם ונסוגו "החליטו לכלות את זעמם" בשכונות הצמודות לשער שכם - שכונת הגורג'ים וקריה נאמנה. שבעה יהודים נהרגו בשכונות אלה, ביניהן חנה צויניה-שווילי שנהרגה בעודה מחזיקה את בנה שמואל, שנפצע קשה.  בתי השכונה ובית הכנסת של השכונה נבזזו ונשרפו. לאחר מאורעות אלה נמלטו דיירי השכונה אל רבעים אחרים  של העיר או עזבו את ירושלים ובתי השכונה ובית הכנסת שלה נבזזו ונשרפו. חלק מהתושבים ניסו לשוב אל השכונה, אולם לאחר גל המאורעות הבא תרצ"ו-תרצ"ט ננטשה השכונה לצמיתות. בעקבות מלחמת העצמאות נותרה השכונה בשטח שבשליטת ירדן, ולאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד העיר ניסו צאצאי תושבי השכונה לקבל בחזרה את רכושם מהאפוטרופוס הכללי, תוך קשיים והצלחה חלקית. בשנים האחרונות חודשה ההתיישבות היהודית באזור שער שכם בבתים שהושכרו לעמותות יהודיות על ידי האפוטרופוס הכללי שמנהל את הרכוש היהודי הנטוש.

 קישורים חיצוניים 

 יצחק דוד, יהדות גאורגיה וארץ-ישראל
 זאב לוין (עורך), מרכז אסיה : בוכרה ואפגניסטן, מכון בן צבי, ירושלים 2018.
 זאב וילנאי (1970), ירושלים בירת ישראל, עמ' 165, הפרק אשל-אברהם
 ד"ר יאיר פז, "אשל אברהם בירושלים", בתוך: עת־מול  191, שבט תשס"ז, ינואר 2007



 הערות שוליים 

קטגוריה:ירושלים: שכונות היסטוריות
קטגוריה:יהדות גאורגיה
קטגוריה:קהילות ויישובים עבריים שנחרבו בתקופת המאורעות