דוד גרינברג

דוד גרינברג (1930 – 14 ביוני 1990) היה במאי קולנוע ישראלי, מבקר, היסטוריון ומורה לקולנוע, ממניחי המסורת הקולנועית בישראל.

ביוגרפיה
גרינברג נולד וגדל בתל אביב. למד בתיכון חדש והיה חניך תנועת השומר הצעיר. הוא היה מחלוצי הקולנוע בישראל. בשנת 1954 הקים את "מועדון הסרט הטוב" בתל אביב, הקרנות שבועיות של מיטב הקולנוע האירופי שהיה עורך בבית ליסין, בתקופה שעוד לא פעלו סינמטקים בישראל. לפני הקרנת כל סרט נהג גם להרצות. הוא ראה בקולנוע אמצעי לביטוי אמנותי ולא רק לבידור ובמהלך פעילותו להעמקת המודעות לקולנוע איכותי, הקים גרינברג בית־ספר עצמאי לקולנוע, כתב ביקורות בעיתונים "למרחב", "על המשמר" ו"הארץ", ובשנים 1957–1963 הוציא לאור כתב עת בשם "אמנות הקולנוע" שממנו פורסמו 28 גליונות. בשנת 1967 הוציא לאור ספר אלבום בשם "הקולנוע", שכלל צילומים ודברי הסבר על הסרטים הבולטים ביותר שנוצרו במשך שבעים שנות קיומו של הקולנוע עד אז.

במקביל עסק גרינברג בבימוי לקולנוע ולטלוויזיה. הוא ביים כ־50 סרטים קצרים, תיעודיים ונסיוניים, ביניהם: "מוכשר בלי ראש" (1963) (שהוקרן בפסטיבל קאן),וזכה בפרס בפסטיבל בברצלונה, "שער הגיא" (1965) (שהוקרן בפסטיבל קולנוע בוונציה ובפסטיבל בעיר קורק באירלנד) "טרומפלדור – יומן אישי" (1971), "הטוב, הרע והנערה" (1972) ועוד.

בשנת 1969 כתב, ביים והפיק את הסרט העלילתי היחיד שלו באורך מלא, "איריס", בכיכובם של ליאורה רמון וגדעון שמר, שאותו צילם דוד גורפינקל. הסרט עוקב אחר מערכת יחסים יוצאת דופן בין נערה בת 16 לעיתונאי בן 40 (שאותו מגלם גדעון שמר) שהחליט לפתוח פרק חדש בחייו, עזב את משפחתו והחל במלאכת עריכת קובץ שירים מעזבון אביו. העלילה מתרחשת בתל אביב של התקופה שלאחר מלחמת ששת הימים. סיפור העלילה בא בהשראת איקא ישראלי, מעין סיפור ביוגרפי שלו. הנושא, קשר בין נערה לגבר מבוגר, היה סנסציוני באותה תקופה, וכך גם העיסוק בהווי הבוהמה בתל אביב. את שיר הנושא כתבו אהוד מנור ודוד קריבושי.

גרינברג השתייך לתנועה בקולנוע הישראלי, שכנותה "הרגישות החדשה" (את השם טבע הבמאי וההיסטוריון ג'אד נאמן) שחתרה לשחרר את הקולנוע הישראלי מקולנוע עם הגוון הציוני-תועמלני בנוסח הסרט "הם היו עשרה". גרינברג היה מהבולטים והראשונים שבחברי התנועה. יצירותיו חותרות לכיוון המודרניזם האירופאי, המנוגד הן ליצירה המגויסת והן לקולנוע הישראלי הפופולרי באותה תקופה, "סרטי הבורקס". זהו קולנוע אישי יותר, נועז מבחינה צורנית. דוגמה לכך ניתן למצוא בסרטו הדוקומנטרי מאותה תקופה, "מוכשר בלי ראש", העוקב באופן לקוני, ולכן מחריד, אחרי שגרת יום במשחטת עופות. הסרט מייצר אנלוגיה חזקה בין המשחטה לחברה האנושית, מבלי לנסות להתעסק בנושאים ישראליים ציוניים, ולכן חורג מהמקומי ונוגע באוניברסלי. כמו סרט זה, כמעט כל סרטי התנועה, דוקומנטריים ועלילתיים, נוצרו בתקציבים דלים, הרחק מעיני הממסד, וצולמו בעיקר בתל אביב שאת חיי היום יום שלה תיארו, בלוקיישנים אמיתיים. רובם, כולל סרטו של דוד גרינברג "איריס", היו כישלונות מסחריים. הביקורות, לעומת זאת, כמעט תמיד התלהבו.

בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 גרינברג נמנה עם חברי קבוצת "העין השלישית" שבראשה עמד האמן ז'אק קתמור, ואשר עם חבריה נמנו דפנה ערוד, איקא ישראלי, מישל אופטובסקי, אמנון סולומון, לילי אבידן ואחרים. "העין השלישית" הייתה תנועת אוונגרד שיצרה שיתופי פעולה אמנותיים בין חברי הקבוצה, יצירת מיצגים והפקת תערוכות, ואף הוציאה עיתון בשם "סטריפ".

בספטמבר 1972 הציג תערוכה משולבת של ציור וסרטים. התערוכה כללה 40 ציורים שבמקביל מוקרנים על מסך באולם התערוכה ארבעה סרטים שבוימו על ידו בעת ובעונה אחת על מסך אחד, זה לצד זה, שיצרו אפקט של מסך מחולק. גרינברג צייר במשך עשרים וחמש שנה עד אז, במקביל לפעילותו הקולנועית, אך זו תערוכת היחיד הראשונה שלו.

באוגוסט 1977 ביים לטלוויזיה את התוכנית "זהו בידור", עיבוד למופע בהשתתפות אילי גורליצקי, ששי קשת, נירה רבינוביץ' ויונה עטרי, שעלה באותה עת על הבמה.

בשנת 1978 כתב וביים את הסרט "מאוריציו גוטליב", שבו הוא עוקב אחרי דמויות אוטוביוגרפיות המופיעות בתמונה הידועה "יום כיפורים" של הצייר היהודי בן המאה ה-19 מאוריצי גוטליב, ומתחקה אחריהן ואחרי הקשרים שלהן עם הצייר ממש כמו בסרט בלשי. הסרט הופק על ידי שירות הסרטים הישראלי ושודר ב כחלק מסדרה בשם "דיוקנו של אמן". באותה שנה גם כתב וביים סרט תיעודי על דוד בן-גוריון, במלאת חמש שנים לפטירתו.

בשנת 1987 יזם לראשונה בישראל לימודי הנפשה ממוחשבת בבית הספר לקולנוע שלו.

גרינברג נפטר ביוני 1990 ממחלת הסרטן. את העיזבון הקולנועי שלו ביקש להעביר לספריית סינמטק תל אביב. באוגוסט 1990 נערך לכבודו ערב זיכרון בסינמטק תל אביב.

 רשימת סרטיו 
עד הסתלקותו ב–1990 ביים גרינברג כ–30 סרטים קצרים ועבודות לטלוויזיה.

מכירה כללית "(1959) על השוק הסיטונאי בתל אביב, הסרט  הישראלי הראשון שנוצר באופן פרטי לחלוטין מכיסו של יוצרו ולא בהשקעת גורמים מימסדיים.

"מוכשר בלי ראש" (1963) על תעשיית שחיטת התרנגולות המתנהלת בשיטת הסרט הנע. בסרט קצר של 12 דקות, שזכה לפרס בינלאומי, מדליית ארד הפרס השלישי בפסטיבל סרטים בברצלונה.

אולימפיאדת השחמט ה-16, ישראל 1964 סרט תיעודי של 10 דקות, 1964י

זה הבית שלנו. 14 דקות, 1965.סרטון שהפיקה האגודה לתרבות הדיור בשיתוף עם מרכז ההסברה (שירות הסרטים הישראלי).
שיכונים בישראל מתגוררות באותו הבניין משפחות מעדות שונות. לעיתים קרובות יוצרים הבדלי המנהגים חיכוכים בין הדיירים. סרט קצר זה מעודד את דיירי השיכונים לגשר על ההבדלים ביניהם כדי לשפר את איכות החיים במקום מגוריהם
"שער הגיא (1965) סרטו המוערך ביותר. הוקרן בפסטיבל וינציה. שבע עשרה שנים מאז מלחמת העצמאות, מכסה הטבע אט אט על שרידיה. אולם על אם הדרך לירושלים, במקום שבו ניסו שיירות משוריינות לעלות אל הבירה הנצורה, הם עדיין נראים בבירור. תעלות קשר, גדרות תיל, שלדי רכבים משוריינים ותמונות מירושלים בזמן המלחמה הם השחקנים הראשיים בסרט זה. ללא קריינות, הם מספרים את סיפורו של אחד משדות הקרב המפורסמים ביותר של המלחמה.

מוזיאון ישראל.סרט של 20 דקות ,1965

שני מכתבים. סרט של 20 דקות. 1968

איריס, -1968  סרט עלילתי באורך מלא   שהתבסס על חוויות של גרינברג ומקורביו בבוהמה התל אביבית ברחוב דיזנגוף והתבסס גם על דמותה של המשוררת דליה הרץ.

הירדן (1970).סרט תיעודי של 14 דקות. הר הירדן ומקורותיו – סיור מצולם (בצבע) לאורך נהר הירדן, החל בחרמון, הנחלים בניאס, דן ושניר, עבור בכנרת, בקיבוצים שהוקמו לצד הנהר, הדייגים בטבריה, בית הכנסת בכפר נחום, ערבות הירדן, מנזר קסר אל יהוד וים המלח.

טרומפלדור פרקי חיים (1971).סרט של 28 דקות שעוקב אחר סיפור חייו של טרומפלדור, ברוסיה ובארץ ישראל, דרך קטעים מיומנו ומכתביו, סרטים ותמונות מתקופתו ושחזור הקרב בו נפל.

לשכת עבודה למבוגרים לשירותך. 1971. 10 דקות.סרט הסברה קצר שהופק על ידי שירות הסרטים הישראלי עבור שרות התעסוקה ומשרד העבודה.

מונטיפיורי שלא היכרנו. סרט תעודי עבור הטלוויזיה הישראלית שנוצר במשך השנים 1969-1972 ולא הוקרן מעולם.

דרכים ומבצרים. סרט של 20 דקות (1972) הפקה משותפת של רשות השידור – הטלוויזיה הישראלית ושירות הסרטים הישראלי, סוקר את הדרכים והמבצרים הפזורים בישראל. שרידי דרכים, גשרים, חאנים ומבצרים מהווים עדות אילמת לקרבות ומלחמות אשר התחוללו בעבר בארץ ועל העמים אשר בנו את הדרכים ומקומות המפגש אלה.

הפעמון אינו מצלצל. (1972) סרט תיעודי של 10 דקות. סרט תיעודי שהופק על ידי ההסתדרות הכללית והמשרד לקליטת העלייה.

עולים מצרפת, דרום אמריקה, ברית המועצות, ארצות הברית והודו מדברים על קליטתם בישראל. בעוד חלקם מספרים על בדידות ואף אפליה, אחרים מתארים שתוך זמן קצר הם חשו “ישראלים לכל דבר ועניין.”

בין דם לדם –עלילות הדם לאורך הדורות, סרט של 11 דקות, 1975.סרט שביים דוד גרינברג ומציג באמצעות ציורים את עלילות הדם שהעלילו על היהודים במשך הדורות. עלילות הדם האשימו את היהודים בכך שעשו שימוש בדם של ילדים לא יהודים על מנת לקיים את פולחן הפסח. העלילות שהחלו במאה ה-12 ונמשכו עד המאה ה-20 התרחשו באזורים גאוגרפים מרוחקים כגון אנגליה, פולין ודמשק.

דיוקנו של אמן – חייו אהבתו ומותו של הצייר היהודי מאוריצי גוטליב.סרט של 38 דקות מ--1978 חקירה בלשית ממש על חייו של הצייר היהודי הידוע מאוריצי גוטליב שמת בגיל צעיר ביותר.

חתן בראשית,1978 סיפור חייו של בן-גוריון מזוויות פחות ידועות פרקים בחייו כפי שבאו לביטוי ביומנו.

לשכת עבודה לנוער לשירותך. (1980) סרט תיעודי של 10 דקות.רט הסברה קצר שהופק על ידי שירות הסרטים הישראלי עבור שרות התעסוקה ומשרד העבודה.

נערים ונערות בגילים 14-18 אשר מחפשים לרכוש מקצוע, משכורת למימון לימודי ערב, או לסייע כלכלית למשפחתם יכולים למצוא עבודה בלשכת התעסוקה לנוער, שם יסייעו להם יועצי התעסוקה, והפסיכולוגים המסייעים לאבחן ולהתאים להם את העבודה התאימה ביותר. הסרט מציג את הלשכה וכיצד היא פועלת.

תעלומת ראשי הציפורים סרט של 40 דקות, 1981 על כתב יד מסתורי מימי הביניים של ההגדה שבו הדמויות מופיעות עם ראשי ציפורים בלבד.

פוטוגראפיה –א. סוסקין סרט של 26 דקות מ-1983 על יצירתו של הצלם התל אביב הראשון. סיפורו של הצלם הראשון של העיר תל אביב במילים ובתמונות, תמונותיו ההיסטוריות מתולדות העיר משמשות עד היום כמקור הוויזואלי היחידי להמחשת בנייתה בחולות של העיר העברית הראשונה. הפקה של שירות הסרטים הישראלי.

הרודיון - תעלומת קברו של הורדוס, 1984, סרט של 28 דקות,:שירות הסרטים הישראלי. הסרט מתחקה אחר דמותו של המלך ומתאר את ימיו האחרונים. אחר כך הוא מתמקד במחקר הארכאולוגי בהרודיון ובעיקר בחיפוש קברו של הורדוס.

השפעות על התרבות

הסופרת יהודית קציר פרסמה סיפור שהתבסס על דמותו של דוד גריבנברג :

הסיפור "הנעליים של פליני" בקובץ "סוגרים את הים " מ-1990".

"גיבור המשנה" של הנובלה הוא יהושע שפילמן, במאי כושל שחולם לעשות סרט בנוסח פליני.

דמותו של שפילמן נכתבה בהשראת דוד גרינברג שהיה מורה וידיד של קציר, והסיפור מוקדש לו.

 קישורים חיצוניים 




 עופר ליברגל, על דוד גרינברג – לקראת מיני-רטרוספקטיבה בפסטיבל ירושלים ובסינמטק תל אביב, סריטה, 2016
 שמוליק דובדבני וענת דן, שרידי הזמן: על פרימת הזיכרון בסרטיו של דוד גרינברג "שער הגיא" (1965) ו"מוכשר בלי ראש", זמנים 144 (2021) עמודים 76–89
 אלי אשד, השער אל הגיהנום - "שער הגיא" סרט האבנגרד ההיסטורי האולטימטיבי של דוד גרינברג, בלוג המולטי יקום של אלי אשד, מאי 2025

הערות שוליים

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מבקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990