דוד גנז

ר' דוד גנז או גאנז (1541 ה'ש"א – 1613 ה'שע"ג) היה אסטרונום, מתמטיקאי, גאוגרף והיסטוריון יהודי-גרמני, מראשוני אנשי המדע היהודים בעת החדשה. עבד במצפה הכוכבים של טיכו ברהה יחד עם יוהאנס קפלר. בכתביו נזכרים לראשונה בעברית שמו של קופרניקוס והמודל ההליוצנטרי שלו. היה תלמידם של הרמ"א, המהר"ל מפראג, ור' אליעזר טריוש מפרנקפורט.

 ראשית חינוכו 
גנז נולד ב-1541 למשפחה יהודית בעיר ליפשטאדט , כיום במערבה של גרמניה. אביו, שלמה, היה מלווה בריבית. למד בישיבה בבון ובפרנקפורט עד גיל שש-עשרה או שבע-עשרה ואז, כמועמד לרבנות, עקר, כרבים אחרים, לישיבת קרקוב שבראשה עמד אז הרמ"א. בדרכו פקד אותו מאורע מכריע בחייו. כשהתארח בבית דודו הרב מאן בסקסוניה, הוא מצא בספרייתו את ספרו של אוקלידס, "יסודות" בתרגום לעברית של משה אבן תיבון. שנים לאחר מכן כתב:

בלבו נדלקה תשוקה עזה למתמטיקה ולמדע האסטרונומיה. כנער יהודי מגרמניה, היה תלמיד ישיבה המועמד לרבנות, שאוצר ידיעותיו בחכמה חיצונית, בשלב זה, קלושות. אך למזלו של גנז, רבו הרמ"א היה פתוח לפילוסופיה ולמדע. בכל ימות החול למדו בישיבה תלמוד, אך בשבתות ובמועדים הותר ללמוד מדעים ודוד גנז ניצל זאת להרחבת ידיעותיו.

ב-1559 הגיע הרב גנז לפראג, ככל הנראה לקרובי משפחתו תושבי העיר, בהם יואכים גנז. "פראג, העיר הגדולה קריה עליזה עיר רבתי עם" הוא כותב. בפראג נפתחו לפניו שערי בית המדרש של המהר"ל מחד ושערי מיטב המדענים שבעיר מאידך. הוא הצליח לחיות בשני העולמות. רבי דוד גנז שילב את לימוד התורה בלימוד הנושאים הטכניים של אמצעי מדידה והתקבל אצל טיכו ברהה.

 ספריו 
הרב דוד גנז כתב ספרים רבים, אך רובם נותרו בכתבי יד שלא נשמרו. יוצאים מכלל זה שני חיבורים עיקריים:

 צמח דוד – כרונולוגיה היסטורית, שהתפרסמה עוד בחייו של גנז, בשנת 1592. החיבור נהיה כה פופולרי בהמשך, שנדפס בשמונה מהדורות שונות וזכה אף לתרגום לטיני. בשל כך, רוב ההיסטוריונים היהודים במאה התשע עשרה ראו בדוד גנז את חלוץ ההיסטוריונים היהודים.
 נחמד ונעים הוא החיבור המתמטי-אסטרונומי של גנז. החיבור הראשוני נכתב סביב שנת 1597. הוא שינה ועדכן אותו, ואף הוסיף לו פרקים עד זמן קצר לפני מותו. החיבור המעודכן נדפס בפראג בשנת 1612 בכותרת ״ספר מגן דוד״. בחתימה מצויה פסקה קצרה מאת המדפיס, שציין כי מהדורה מקוצרת זו היא ניסיון לבדוק אם ישנם מתעניינים שירצו בהדפסת הספר כולו. גרסאות נוספות של החיבור מצויות במספר כתבי-יד המאוחרים לדפוס ״מגן דוד״ ונושאים כותרת חדשה בשם: ״נחמד ונעים״. זוהי גרסה מתוקנת ומורחבת שהספיק להכין המחבר לפני מותו בשנת 1613. גרסה זו נדפסה תחת הכותרת ״ספר נחמד ונעים״ רק 130 שנה לאחר מותו, ביעסניץ ב-1743. גנז מדגיש בספר את השימוש בכלי הצפייה בכוכבים, על חשבון הצד המתמטי. זהו צעד מודרני נועז לתקופתו, כיוון שהוא מעמיד את האמפיריציזם של התצפית מעל לדרך הסכולסטית הנהוגה. גנז הפנה עורף לתמונת הקוסמוס של תלמי לטובת הסברים אחרים. ב"נחמד ונעים" מסר גנז לראשונה בעברית דיווח על השיטות הקוסמולוגיות החדשות. הוא הזכיר את קופרניקוס, וזהו האזכור הראשון של המדען בעברית. כמו כן יצא גנז בספרו נגד השימוש הנרחב באסטרולוגיה. חלק נוסף של הספר עוסק בתמונת העולם ובמיפויו. גם בתחום זה חידש גנז ותיאר את המסעות האירופאים ותיאור גאוגרפי של העולם באופן הרחב והמעודכן ביותר לזמנו. הוא ציין שהקדמונים חשבו שיש שלוש יבשות בלבד, ותיאר מפת עולם מלאה הכוללת שמונה יבשות:

גנז כנראה נסמך כנראה על חיבורים בני זמנו בגרמנית ועל מפות עולם מעודכנות שראה בעצמו כפי שמתאר בפירוט בחיבורו, ואף התכוון לצייר מפה בעצמו: ״אך אם יברכני צורי ויתן לי חיל אוציא לאור עוד לוח אחד גדול אשר עשיתי וכמוס הוא עמדי אשר ממנו יודע למעיינים בה ערים ומדינות רבות מישובי כדור העולם״ (שם, דף ל׳).

 הפולמוס סביב תנועת הכוכבים 
רבי דוד גנז שמע מטיכו ברהה ומקפלר על המודל ההליוצנטרי של קופרניקוס, שבו נמצאת השמש במרכז וכל הכוכבים סובבים סביבה, ועל המודל הגאוצנטרי שהיה המודל האמיתי לדעת ברהה (בהתאם לתצפיותיו), ובו השמש היא מרכז רק של חמישה כוכבי לכת וכדור הארץ אינו סובב סביבה.

בנושא דומה, הרב גנז מעיד שעימת אותם עם אמרת חכמי ישראל (): . כלומר, חכמי ישראל סברו שיש לכוכבים יכולת תנועה עצמאית, אך הם נסוגו מפני דעת חכמי אומות העולם ואישרו שהצדק עמם, שהכוכבים מונעים רק על ידי תנועת הגלגלים שעליהם הם רוכבים.

לפי עדותו של הרב גנז, טיכו ברהה (ולאחר מכן גם קפלר) פנה אליו ואמר לו שהצדק היה דווקא עם חכמי ישראל, בניגוד לתפיסה האסטרונומית התלמיית ששלטה עד זמנו:

סביר להניח שהמהר"ל למד אודות שיטת קופרניקוס מהרב גנז, תלמידו. כמו כן, לא מן הנמנע שגנז הפגיש את המהר"ל עם טיכו ברהה.

 מותו והנצחתו 
דוד גנז נפטר בשנת 1613 ונטמן בבית הקברות היהודי העתיק בפראג. בראש מצבתו מופיעים ציור של אווז (בהתאם לשם משפחתו - Gans - בגרמנית: אווז) ומגן דוד.

בשנת 1967 יצא לאור בצ'כוסלובקיה בול דואר ובו צילום מצבתו של דוד גנז.

 לקריאה נוספת 
 הרב מתתיהו שטראשון, מבחר כתבים, הוצאת מוסד הרב קוק, עמ' רלד.
 שמואל הומינר, מבוא לצמח דוד, ירושלים תשכ"ו.

 מרדכי ברויאר, קווים לדמותו של ר’ דוד גנז, בעל "צמח דוד", בר-אילן יא (תשל"ג) 97–118.
 אנדרה נהר, חומר חדש על דוד גנז כתוכן, תרביץ מה (תשל"ו) 138–147. 
 בן-ציון דגני, המבנה של ההיסטוריה העולמית וגאולת ישראל ב"צמח דוד" לרבי דוד גאנז, ציון מה, ג (תש"ם) 173–200. 
 אנדרה נהר, דוד גנז וזמנו - מחשבת ישראל והמהפכה המדעית של המאה השש-עשרה, הוצאת ראובן מס, תשמ"ב. מהדורה מחודשת בתשס"ה.
 מרדכי ברויאר, ספר צמח דוד, רבי דוד גאנז (פראג שנ"ב-1592), ההדיר, הוסיף מבוא, פירוש, הערות ומפתחות: מרדכי ברויאר, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ג.
 Efron, Noah J. "Irenism and Natural Philosophy in Rudolfine Prague: The Case of David Gans". Science in Context 10,4 (1997). pp. 627-649.

 קישורים חיצוניים 




 עשהאל אבלמן, המודרנה שבדרך, פורסם במגזין סגולה











 הערות שוליים 

קטגוריה:אסטרונומים יהודים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:יהודי פראג
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי העתיק בפראג
קטגוריה:היסטוריונים יהודים צ'כים
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-16
קטגוריה:מתמטיקאים גרמנים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1541
קטגוריה:נפטרים ב-1613
קטגוריה:תלמידי המהר"ל מפראג
קטגוריה:יהודי אשכנז במאה ה-16
קטגוריה:יהודי בוהמיה במאה ה-16
קטגוריה:יהודי בוהמיה במאה ה-17