סמוליאני

סמוליאני (בבלארוסית: Смаляны, ברוסית: Смоляны, ביידיש: סמיליאן) היא עיירה בבלארוס, צפונית מזרחית לאורשה, באמצע הדרך שבין מוהילב וויטבסק. 

העיירה מוזכרת לראשונה כחלק מאחוזתו של הרוזן בלסקי. בשנת 1620 נבנה במקום ארמון, שצריח בודד ממנו השתמר עד היום, עבור הנסיך סמיון סנגושקו. הארמון נבנה על גדות הנהר דרנובקה על גבעה הנמצאת בין אדמות ביצה. בשנת 1708 הביסו בסמוליאן צבאות פיוטר הגדול את צבאו של קרל ה-12 מלך שוודיה. ברבות השנים הארמון נהרס ואבניו שמשו לבניית בתים באזור. 

יהודי סמוליאני
בתחילת המאה ה-20 התקיימה בעיירה קהילה יהודית בת כ-1,700 נפש. הרב יחזקאל אברמסקי כיהן בה כרב בצעירותו, בסביבות שנת תרע"ד. לפני כן היה ר"מ בישיבת חב"ד, לאור הצלחתו הגדולה שם סחף את תלמידי הישיבה ללימוד נגלה, והאדמו"ר ביקש ממנו לעזוב, כפיצוי שלח אותו להיות רב קהילת חב"ד, בסמיליאן. לפניו כיהן שם הרב שניאור זלמן לוי יצחק שיינין, שעבר באותה עת לשמש כרב של מוהילוב. עם הגיע הרב אברמסקי נודע לו שיצטרך לשאת דא"ח בסעודה שלישית כמנהג חב"ד, הוא בא לרב היוצא בדאגה שאינו יודע להכין סוג זה של דברי תורה. הרב שיינין הרגיע אותו ואמר לו שיישאר במיוחד עבורו עוד שלושה חודשים וילמד אותו את הסגנון. ואכן כך היה.
הרב אברמסקי הכיר לו טובה רבה על כך, ולימים בהיותו בירושלים חיפש אחר צאצאיו, ומצא את הרב מנחם מנדל שיינין, בנו, והכיר לו טובה רבה.
בין השנים תרע"ה-תרפ"ג כיהן בה הרב יוסף אליהו הנקין, עד שנאלץ להגר לארצות הברית מלחץ הקומוניסטים.

בין מלחמות העולם הצטמצמה הקהילה היהודית בעיירה לכ-900 איש. עם כיבוש העיירה בתחילת יולי 1941 בידי הגרמנים, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.

ב-8 במרץ 1942 רוכזו קרוב ל-800 יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם ביישוב, בו מתו רבים מהם מרעב ומקור, תוך הוצאה להורג של יהודים שנמצאו לא כשירים לעבודה.

ב-5 באפריל 1942 רצחו גרמנים ושוטרים מקומיים את כ-560 היהודים שנותרו בגטו בסמוך לעיירה.

קישורים חיצוניים




 הערות שוליים 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ויטבסק: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1626