חינוך ממלכתי דתי

חינוך ממלכתי-דתי (חמ"ד) ניתן בישראל על פי חוק חינוך ממלכתי בבתי ספר ממלכתיים-דתיים (ממ"ד).

מִנהַל החינוך הדתי במשרד החינוך הוא הממונה על הפעלת המסגרת החינוכית של בתי הספר המוגדרים ממלכתיים דתיים.

שורשי החינוך הממלכתי דתי
 זרם המזרחי 

חמ"ד הוקם על בסיס זרם המזרחי - זרם חינוך של תנועת המזרחי שהוקם בשנת 1902 כתגובה ליוזמות הפרקציה הדמוקרטית לחולל מהפכה תרבותית-חילונית. זרם זה פעל כזרם חינוך רשמי בהסתדרות הציונית בתקופת המנדט הבריטי ועד לחקיקת חוק חינוך ממלכתי.

חינוך המזרחי בארץ ישראל החל כשהגיע הרב יהודה לייב מימון בתרס"ה (1905), אז הוקם בית הספר תלמוד תורה אחווה ביפו, שהפך לתחכמוני. גם בתי ספר נוספים של זרם המזרחי, ולאחר מכן של החינוך הממלכתי-דתי, נקראו בשם זה. המגמה החינוכית של "זרם המזרחי" הייתה חינוך דתי אורתודוקסי בשילוב רוח הציונות והמודרניזם. בניגוד לנהוג בבתי ספר חרדיים ובחדר, נלמדו בבתי הספר של המזרחי גם מקצועות חול: מדעים, מקצועות הומניים ושפות.

הזרם הפך לזרם רשמי בחינוך הציוני כשוועידת לונדון של ההסתדרות הציונית ביולי 1920 אישרה הכרה בסוגים שונים של בתי ספר במערכת החינוך העברי בארץ ישראל. ההסדר נקבע מתוך חשש שהמזרחי יקים מערכת חינוך דתית נפרדת מההסתדרות הציוניות ומתוך תקווה כי מפלגת המזרחי תפעל לקרב את החוגים האורתודוקסים באירופה לציונות ולארץ ישראל.

בשנת 1950 חל משבר בעקבות תלונות קשות בדבר כפייה אנטי-דתית בחינוך הילדים במחנות העולים, ובפרט ילדי העולים מתימן. בעקבות כך הוקמה ועדה בראשות השופט גד פרומקין. הוחלט כי לילדי עולי תימן במחנות יוענק חינוך דתי. הדבר חיזק את דרישת המפלגות הדתיות לשמור על עצמאות החינוך הדתי.

הבסיס החוקי

חוק חינוך ממלכתי, שאושר בכנסת באוגוסט 1953, בא לבטל את שיטת הזרמים בחינוך, והביא להחלפת זרם המזרחי בחינוך ממלכתי דתי, בניהול האגף לחינוך דתי במשרד החינוך. בחוק נקבעו פריבילגיות מסוימות לחינוך הממלכתי-דתי והוחלט שיהיה עליו ממונה דתי אורתודוקסי (ראש אגף), ושר החינוך יידרש להתייעץ עם מועצה מיוחדת בכל הקשור בחינוך זה.

חברי מועצת החמ"ד בין השנים 2009 - 2022: הרב אבי גיסר (יו"ר), ד"ר אמנון אלדר, ציון עמר, חנה שולחני, גילה פינקלשטיין, ד"ר אברהם לוי, הרב איתן אייזמן, עדה בריס, ישראל ריץ', שרה תאומים, זהבית גרוס, שי פירון, יהודה פליקס, יהודית דיין.

חברי מועצת החמ"ד מאז 2022: יהודה ברנדס (יו"ר), רחל שפרכר-פרנקל, הרב עמיחי גורדין, אסתי רוזנברג, הרב אורי שרקי, שרה אליאש, הרבנית ד"ר לאה ויזל, הרב ניסים מלכה, אורלי לרר, גבריאל שמעון, ברכה דאום רייטר, הרב גלעד מסינג, הרב יצחק סבתו ושושנה שפיגל.

בתי הספר של החינוך העצמאי של הזרמים החרדיים ובתי הספר של אגודת ישראל הוכרו כזרם נפרד מהחינוך הממלכתי-דתי.

בחוק חינוך ממלכתי התשי"ג-1953 נכתב: 

מינהל החינוך הדתי במשרד החינוך הוא הממונה על הפעלת המסגרת החינוכית של בתי הספר המוגדרים "ממלכתיים דתיים": הכשרת המורים ואישורם לפעול במוסדות הנכללים במסגרת זו, קביעת תוכנית לימודים ועקרונות פדגוגיים. סעיף 18 קובע:  בהתאם, אנשי ההוראה בזרם הממלכתי-דתי הם דתיים, וכל מורה נדרש לחתום על הצהרה שהוא מקיים אורח חיים דתי.

 ראשי מִנהַל החינוך הדתי 
מנהלתקופת כהונהיוסף גולדשמידט1953 - 1968יהודה קיל1968 - 1977אברהם רון1977 - 1984ד"ר יעקב הדני1985 - ינואר 1989מתתיהו (מתי) דגןיוני 1989 - 2000שמעון אדלר2000–2008אסתי רוסט (ממלאת מקום)2009אברהם ליפשיץ2010–2019שושנה (שוש) נגר (ממלאת מקום)2019 - 2024יוני סמואלהחל מ-2025

נתונים
+תלמידי בחינוך היסודי לפי פיקוחשנהמספרים מוחלטיםחינוך ממלכתיחינוך ממלכתי דתיחינוך חרדיאחוזיםמספריםאחוזיםמספריםאחוזיםמספריםכיתות א'ה'תש"ך47,98864.230,71228.213,4367.63,359ה'תשפ"ד137,19949.868,32520.628,26329.640,610כיתות א' - י"בה'תש"ך512,87066.9344,77726.1136,549735,900ה'תשפ"ד900,46248.6437,62419171,08732.4291,749
בכ-80% מבתי הספר העל-יסודיים בחמ"ד נהוגה הפרדה מגדרית בין בנים ובנות, כאשר בבתי הספר היסודיים מגמות ההפרדה התעצמו מאוד מאז שנת 2000: בעוד בשנת 2000 רק 43% מתלמידי החמ"ד בחינוך היסודי למדו בכיתות נפרדות בשנת 2015 כבר 61% למדו בכיתות נפרדות.

אף על פי שמדובר בחינוך דתי, כ-25% מהתלמידים בחמ"ד מגיעים מבתים מסורתיים או חילוניים.

הרקע החברתי-כלכלי של תלמידי החמ"ד מגוון וישנם פערים אשר תלויים במוצא האוכלוסייה ומקום המגורים. אחוז התלמידים מהעשירון העליון בחמ"ד הוא נמוך ומנגד אחוז התלמידים מהעשירון התחתון גבוה באופן ניכר. כמו כן, מרבית אוכלוסיית יוצאי אתיופיה לומדת במוסדות החמ"ד וכך גם כרבע מהתלמידים בעיירות הפיתוח הם תלמידי מוסדות החמ"ד.

מלבד המקצועות הכלליים הנלמדים בחינוך הממלכתי, בבתי הספר של החמ"ד מקדישים שעות רבות ללימודי קודש ובכלל זאת: תנ"ך, תושב"ע, תלמוד, דינים ומחשבת ישראל. בחלק מהמקצועות הכלליים, כדוגמת ספרות והיסטוריה, תלמידי החמ"ד לומדים תוכנית לימודים ייחודית המותאמת לערכי החמ"ד ומשנתו.

לבתי הספר של החינוך הממלכתי דתי ישנן דרישות שונות של מקצועות החובה לקבלת תעודת בגרות: לימוד מוגבר של תנ"ך ברמה של לפחות 3 יח"ל ולימודי תושב"ע ברמת 3 יח"ל. בניגוד לבתי הספר של הממלכתי-חילוני, בתי הספר בחמ"ד יכולים לבחור בין לימודי מחשבת ישראל או ספרות. בחלק מבתי הספר ישנה חלוקה של יחידת לימוד אחת לספרות ואחת למחשבת ישראל, ובאחרים לומדים רק מחשבת ישראל.

בשנת 2010 הוקם מעמד חדש בתוך החמ"ד לתלמודי התורה הדתיים לאומיים, התתמ"ד. בתי הספר במעמד זה זוכים לקבל תקציב ממשלתי מלא אך שומרים על עצמאותם.

 מבחנים משווים 
בשנים 2000–2009 היה אחוז הזכאות לתעודת בגרות של תלמידי כיתות י"ב בחינוך הממלכתי דתי גבוה מאחוז הזכאות של התלמידים בחינוך הממלכתי. עם זאת, אחוז התעודות העומדות בדרישות הסף של המוסדות להשכלה גבוהה היה נמוך יותר מחינוך הממלכתי.

באותן שנים היו הישגי תלמידי החינוך הממ"ד בכיתות ח' ומעלה גבוהים מאלה של תלמידי החינוך הממלכתי, במדעים היו ההישגים שווים ובאנגלית היו ההישגים פחותים.

בשנים 2015 ו-2018 הישגי התלמידים בחינוך הממלכתי דתי במבחנים משווים היו נמוכים במעט מאלו בחינוך הממלכתי. בשנות ה-60 הדבר הוסבר בין היתר באפליה תקציבית שעל פי הנטען התבטאה, למשל, בריכוז גבוה יותר של תלמידי חינוך מיוחד בכיתות רגילות, העדר שעות מספק להשקעה בלימודי קודש ולימודי חול גם יחד, ובעיקר סביבת הבית של התלמידים. למשל, במענה למחקר של פרופסור אברהם מינקוביץ בשנת 1977 על הישגים לימודיים נמוכים בממ"ד הגיב מנהל האגף הדתי במשרד החינוך שאחוז הילדים טעוני הטיפוח בממ"ד עומד על 73% לעומת 33% בחינוך הממלכתי. הוא ציטט מחקר של אריה לוי ומיכאל חן שבו הם קבעו: "אם מסלקים את ההשפעה של סביבת הבית על ההישגים, יוצא שבמקצוע חשבון אין הבדל ... בתנ"ך גבוהים ההישגים בבית הספר הממלכתי דתי, ואילו בטבע גבוהים ההישגים בבית הספר הממלכתי ...". תומכי החינוך הממלכתי דתי מדגישים הישגים ערכיים שבהם לטענתם החינוך הממלכתי דתי עדיף, כמשקל נגד להישגים הלימודיים הנמוכים יותר.

 בוגרי החמ"ד 
בשנת תשע"ב, ההערכה היא שמתוך כ-7,000 בנים המסיימים את כיתה י"ב בחמ"ד בכל שנתון, כ-30% ממשיכים לישיבות הסדר וישיבות גבוהות, כ-15% ממשיכים למכינות קדם צבאיות, והיתר ממשיכים לשירות בצה"ל עם סיום התיכון.

לעומת זאת, רוב מוסדות החמ"ד מתנגדים לגיוס של בנות לצבא וכך רוב מוחלט של בוגרות החמ"ד אינן פונות לשירות צבאי אלא לשירות לאומי. כ-75% מבוגרות החמ"ד המבצעות שירות לאומי עושות זאת במשך שנה אחת לעומת 25% שהשירות הלאומי שלהן אורך שנתיים.

עם זאת, כרבע מבוגרות החמ"ד פונות לשירות צבאי, כאשר בשנים האחרונות ישנה מגמה של עלייה באחוזי המתגייסות מקרב בוגרות החמ"ד, תופעה שמעוררת דיון ומחלוקת בין הזרמים השונים בציונות הדתית (ראו גם יחס הרבנים לשירות נשים בצה"ל).

ראו גם
 רב בית ספר

 קישורים חיצוניים 
 מינהל החינוך הדתי באתר משרד החינוך

 חנן מזא"ה, המערכה על הציבור הדתי עדיין לא הוכרעה: שיחה על חינוך עם יונתן בן הראש, דעות 42 אייר תשס"ט באתר נאמני תורה ועבודה
 שרגא בר-און, העצמאות היבשות - קיפאון רוחני בחינוך הדתי, דעות 42 אייר תשס"ט באתר נאמני תורה ועבודה



 אריאל פינקלשטיין, החינוך הממלכתי דתי- תמונת מצב, מגמות והישגים, חלק א', חלק ב, חלק ג (אייל ברגר), באתר נאמני תורה ועבודה


 הערות שוליים 

קטגוריה:ארגון החינוך
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך