עובדיה הדאיה

הרב עובדיה הדאיה (חנוכה תר"ן, סוף דצמבר 1889 – כ' בשבט תשכ"ט, 8 בפברואר 1969), היה דיין ומקובל, ומחבר שו"ת ישכיל עבדי. שימש ראש ישיבת המקובלים בית אל, כחבר מועצת הרבנות הראשית וכחבר בית הדין הרבני הגדול, רבה הספרדי של פתח תקווה וחתן פרס ישראל לספרות תורנית לשנת תשכ"ח.

תולדות חייו
נולד בחלב שבסוריה, לרב שלום הדאיה ולשרה לבית לבטון. משני צדדיו היה נצר למשפחות רבנים ידועות. סב סבו, הרב חיים מרדכי לבטון, היה הרב של העיר. אביו עלה לזמן קצר לארץ ישראל בשנת תרמ"ז. בשנת תרנ"א יצא האב לאלכסנדריה לצורך ניתוח עיניים ולבסוף עלה עם משפחתו לארץ ישראל בסוף שנת תרנ"ח.

 ילדותו ובחרותו 
התחנך בתלמוד תורה "דורש ציון" ולאחר מכן בישיבות "חסד אברהם" ו"תפארת ירושלים", בהמשך שכר אביו את הרב המקובל שלום בוחבוט שילמדו. למד גם מפיהם של המקובלים רבי יצחק שרים ורבי יצחק אלפייה.

בשנת ה'תרס"ז נשא לאישה את צלחה (שולמית) בת הרב עזרא שרים. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט לחלב מאימת הגיוס לצבא הטורקי לכארבע שנים.

 פורת יוסף 
בשנת תרפ"ג, עת הוקמה ישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה, התמנה הרב הדאיה לר"מ ללימודי הפשט והסוד שם. היה פעיל גם בישיבת "עוז והדר", ישיבת מקובלים שפעלה במסגרת פורת יוסף ובה התפללו על פי כוונות האר"י, ושם שימש שליח ציבור במשך שנים רבות.

 משרות דיינות 
בשנת ה'תרפ"ה התמנה להיות חבר בית הדין של העדה הספרדית בירושלים, ובשנת ה'תרצ"ט התמנה להיות דיין בבית הדין בפתח תקווה, עמ' 53 וכיהן דה פקטו כרב העדה הספרדית במקום. על נייר המכתבים שלו היה רשום "רב ראשי בפתח תקווה".

בשנת ה'תש"ה בבחירות למועצת הרבנות השלישית, הגיע למקום הרביעי ולא נכנס למועצה. עם פטירת חבר המועצה הרב יוסף הלוי בט"ו אלול תש"ז, נבחר לממלא מקומו, אולם עקב בעיות הביטחון והמצור בירושלים נדחתה כניסתו לתפקיד בחודשים אחדים.

בשנת תשי"א נתמנה לחבר בית הדין הרבני הגדול לערעורים בירושלים. בשנת תשט"ו נבחר שוב למועצה.

בשנת ה'תשכ"ד התמודד על כהונת ה"ראשון לציון" מול הרב יצחק נסים, אך לא נבחר.

 ישיבת המקובלים 
בשנת תשי"ד שיקם את ישיבת המקובלים בית אל, הוא אסף את תלמידיה והקים את הישיבה מחדש.בסקירה של חלק מהספרות ההגיוגרפית על דמותו, וכן בלוח שנמצא בישיבת בית אל בעיר העתיקה, מצוין הרב הדאיה כראש הישיבה בין השנים תש"ה-תש"ח. אולם אין הדבר כן, בהספד על הרב עוזיאל (ר' עובדיה הדאיה, וייקח עובדיהו, ח"ד, עמ' קל) מזכיר הרב הדאיה שבשנת תש"ז הציע לו הרב עוזיאל לחזור לירושלים ואף לקבוע את דירתו בעיר העתיקה כדי להחזיר עטרה ליושנה בישיבת 'בית אל', אך הדבר לא יצא לפועל בשל המלחמה. כך גם במכתב המיועד לתורמים פוטנציאליים לישיבה החדשה, שבו פורס הרב הדאיה בקצרה את קורות ישיבת 'בית אל' אך אינו מציין שהוא ראש הישיבה ומזכיר רק את יוזמתו להקימה מחדש אחרי חורבנה במלחמה. בתחילה פעלה הישיבה כארבע שנים בבית כנסת "מדרש מטלון" הדמשקאי בשכונת רוחמה בירושלים ובשנת תשי"ח העבירה למבנה חדש שהקים על גג ביתו שבמערב העיר בשכונת יגיע כפיים, ובנוסף בנה לצידה ישיבה ללימוד נגלה - "שלום עבדו", על שם אביו. בסוף ימיו תכנן כנראה להעביר את הישיבה חזרה לעיר העתיקה.

 הסכמות וציונים 
שמאל|ממוזער|250px|שלט זיכרון לרב הדאיה על ישיבת המקובלים
חיבורו המרכזי הוא שו"ת ישכיל עבדי הכולל שמונה כרכים, שבעה נדפסו בחייו והשמיני במלאת עשר שנים לפטירתו. כרך א' בשו"ת זה נושא הסכמות של אביו, הרב יעקב מאיר, הרב אליהו קלצקין, הרב יוסף חיים זוננפלד, הרב קוק והרב איסר זלמן מלצר.

זכה בפרס הרב קוק בספרות רבנית מקורית - על חלקו החמישי של שו"ת 'ישכיל עבדי' בשנת תשי"ט, ובפרס ישראל לספרות תורנית (תשכ"ח), כמו כן זכה באות "איש ירושלים" בשנת 1967.

 פטירתו והנצחתו 
הרב הדאיה נפטר בכ' בשבט ה'תשכ"ט ונקבר בחלקת הרבנים הספרדים בהר המנוחות. רחוב על שמו נקרא בנחלאות בירושלים (בשכונת "שבת צדק") ובשכונת הדר גנים בפתח תקווה.

בנו, הרב שלום מרדכי חיים הדאיה, ירש את מקומו בתור ראש ישיבת המקובלים בית אל במערב העיר.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.

 עמדותיו ותפיסת עולמו של הרב עובדיה הדאיה 
תפיסתו הקבלית

השקפת עולמו של הרב הדאיה התבססה על הקבלה הלוריאנית ותורת הגאולה שלה.ראו הדאיה, וייקח עובדיהו, ח"ג, בהקדמה. הוא ראה במציאות המטפיזית את הממשית שאליה המציאות הפיזית צריכה להתיישר.על כך ראו פכטר, אם הלכה נקבל, עמ' 97-96. לפי תפיסתו הקבלית, מטרת עם ישראל בעולם הזה היא "לברר" את ניצוצות הקדושה השבויים בתוך ה"קליפות", וזאת על ידי קיום התורה והמצוות.

במסגרת הקבלית הזו מופיעים שלושה ממדים השזורים זה בזה: הממד האנושי, הממד הפיזי וממד הזמן. שלשת הממדים האלה מאפיינים את משנתו המשיחית של הרב הדאיה. הממד האנושי פירושו היחס לעם היהודי מצד עצמו וביחס לאומות העולם. הממד הפיזי פירושו היחס לארץ ישראל מצד עצמה וביחס לחוץ לארץ. וממד הזמן פירושו תיקון העולמות וההתקדמות לעבר ה'גאולה השלמה'. לבד מן העובדה שכל אחד מן הממדים האלה שזור בחברו, הם שזורים יחדיו גם בחשיבות ומעלת התורה, שהיא מהות קיומו של העם היהודי בפרט והעולם כולו בכלל.הרשקוביץ, הרב הדאיה, עמ' 42.

הרב הדאיה התייחס לעם ישראל כ"אורגניזם אחד" בעל נשמה אלוהית משותפת, כך שלמעשיו של כל יחיד יש השפעה על הכלל כולו.הדאיה, וייקח, ח"ג, עמ' קנד. לדידו, האחדות הפנימית של העם מבטאת את ייחודו ואת אחדות האל, ומהווה תנאי הכרחי להתקדמות תהליך הגאולה.ראו גארב, הרב הדאיה, עמ' 18-17. כך גם האהבה בין יהודים היא סגולה מיוחדת הטבועה באופן מהותי בעם ישראל, בניגוד לאומות.הדאיה, וייקח, ה, עמ' א.

לארץ ישראל הקדיש הרב הדאיה מקום נכבד בהגותו. לשיטתו, יש לארץ קדושה וסגולה פנימית עצמית המחברת אותה ל"ארץ ישראל העליונה" בעולם המטפיזי.הדאיה, וייקח, ד, עמ' ק-קא. בארץ שורה "ניצוץ אלוהי" ונשמתו של כל יהודי קשורה אליו, ולכן שהות בה מחזקת את הקשר בין האדם למקור נשמתו. אווירה של ארץ ישראל מועילה ליהודים גם אם אינם מודעים לקדושתה.הדאיה, ישכיל, ח, עמ' קצט.

תפיסתו הקבלית הובילה את הרב הדאיה לנקוט עמדות הלכתיות ייחודיות. כך למשל אסר בתוקף על השתלת קרנית מאדם נכרי ליהודי, מחשש שהדבר יסב נזק מטפיזי לנשמת המושתל וכן לכלל עם ישראל.הדאיה, ישכיל עבדי, ח"ו, עמ' ע כמו כן, התייחס לאומות העולם כאל "סטרא אחרא" (הצד האחר), מעין ניגוד מהותי לעם ישראל שיסודו בחטא אדם הראשון. לכן גם אסר לחוש כלפיהן אהבה של ממש.

עמדותיו הציוניות והמדיניות

הרב הדאיה תמך בהתיישבות היהודית בארץ ישראל וראה בחיוב מובהק את התנועה הציונית. לדעתו, יש במפעל הציוני משום אתחלתא דגאולה והוא מהווה שלב משמעותי בהתקדמות לעבר הגאולה המשיחית השלמה.ראו הדאיה, וייקח, ח"ד, עמ' נ. כבר בדרשות שנשא בשנות ה-30 הביע שמחה על התגברות העלייה והבנייה בארץ.הדאיה, וייקח, ב, ה ע"א.

אולם הרב הדאיה לא ראה בציונות מהלך בעל ערך רוחני עצמאי, אלא גורם מסייע לגאולה האלוהית. ב"גאולה השלמה" יש צורך ב"אתערותא דלעילא", התעוררות והתערבות ישירה מצד הקב"ה, ולא די בפעולות האדם בהקשר זה.ראו הדאיה, ישכיל, ח"ה, בהקדמה. לשיטתו יש להגביר את לימוד התורה וקיום המצוות במקביל לבניין הארץ כדי לא לטמא את קדושתה.

עם הקמת מדינת ישראל התעצמה הרטוריקה המשיחית של הרב הדאיה. הוא ראה במדינה "עילוי לשכינה", והדגיש את חשיבות הריבונות היהודית על הארץ, גם אם עדיין לא על כל שטחה. כמו כן פסק שלמדינה יש מעמד הלכתי מחייב בבחינת דינא דמלכותא דינא, וכתב תשובה התומכת בזכותה לגבות מיסים.הדאיה, ישכיל, ח"ו, עמ' רפה.

ביחס לסוגיית השטחים לאחר מלחמת ששת הימים, ראה הרב הדאיה בשחרורם מחדש של מקומות הקודש אירוע בעל משמעות מיסטית. לדבריו, הם נפדו מידי הסטרא אחרא וחזרו ל"גבול הקדושה". מכוח כך אסר למסור שטחים שנכבשו על ידי צה"ל לשליטת זרים, בנימוק שמסירה כזו שקולה למתן חלק מהארץ ל"סטרא אחרא", ובשל האיסור ההלכתי של לא תחנם. בעקבות עמדתו זו אסר אפילו את החזרת חצי האי סיני.

יחד עם תמיכתו במדינה, הרב הדאיה לא אימץ את כל החידושים ההלכתיים שהוצעו בחוגי הציונות הדתית. כך למשל, התנגד לקביעת יום העצמאות כיום טוב הלכתי מלא ולאמירת הלל בברכה.הדאיה, ישכיל, ו, עמ' טז-יז. לדידו, ה' באייר אינו "עיצומו של יום" בו נעשה הנס, ורק ביום בו נחתמו הסכמי שביתת הנשק או שהאו"ם הכריז על הקמת המדינה ראוי לערוך חגיגות. כך גם דחה הצעות לתקנות הלכתיות שנועדו להתאים את ההלכה לעולם המודרני, כדוגמת הצעתו של הרב הרצוג בנוגע לירושת הבת, מחשש שיובילו לדרישה לביטול התורה כולה.הדאיה, ישכיל, ח"ה, עמ' רמד. מאידך, תמך בהיתר המכירה בשמיטההדאיה, ישכיל, ח"ב, צט ע"ב., וניכר שהנחה אותו שיקול הצורך הלאומי.

יחסו לציבור החילוני

גישת הרב הדאיה לציבור החילוני הייתה מורכבת ורב-פנים. מצד אחד, התייחס לחילוניות כ"סטייה" מדרך התורה ולא כמערכת ערכים ואמונות לגיטימית העומדת בפני עצמה. לדעתו, רק התשובה וההתקרבות למורשת הדתית היא היעד הסופי הראוי.הדאיה, וייקח, ד, עמ' קב.

מאידך, מצא זכות ביהודים החילונים הדבקים בזהותם הלאומית ובתרומתם ליישוב הארץ ולהגנה עליה. הוא ראה באהבתם לעם משום "רגש יהודי" פנימי ואמונה בעתיד שיבתם בתשובה. כך גם פסק שיש להאמין לנשים "ציוניות נאמנות" שהן יהודיות, למרות שאינן שומרות מצוות.הדאיה, ישכיל, ח"ה, עמ' קכה

עם זאת, כאשר נדרש לפסיקה הלכתית מעשית בעניינים הנוגעים לחילונים, נקט הרב הדאיה לא פעם עמדה נחרצת וחמורה. הוא פסק שאין לצרף מחללי שבת בפרהסיה לזימון או לשתות יין שנגעו בו. ההסבר שנתן לכך נעוץ בתפיסה שבשל חומרת חילול שבת וכפירתו בהשגחה האלוהית, מעשיו הטובים של החילוני הם לבטלה ואף מחזקים את "הסטרא אחרא".הדאיה, ישכיל, ח"ח, עמ' כ-כא; סא.

בשאלת השימוש בערבית כשפת הוראה בתלמודי תורה חלף העברית, צידד הרב הדאיה במתנגדים ללימוד בעברית. זאת משום החשש מהשפעת המורים ה"חופשיים" דוברי העברית שעלולים להרחיק את התלמידים מן הדת. רק טעמים פרקטיים וחינוכיים הניעו אותו להסכים לשינוי השפה בסופו של דבר.הדאיה, ישכיל, ח"ד, מג ע"ב.

לסיכום, השקפת עולמו הקבלית של הרב הדאיה התוותה את יחסו לשתי התופעות המרכזיות של זמנו - הציונות והחילון. קבלת האר"י שימשה עבורו כמצפן המכוון את התגובה לאתגרי המודרנה. דרכה הוא הציב את ערכי קדושת עם ישראל והמחויבות למסורת וארץ ישראל מול הגישה החילונית המנותקת מהם, אך בה בעת מצא לגיטימציה להתיישבות הציונית כשלב בתהליך הגאולה. כך נוצר מתח מובנה בין זהות המהות של התפיסה המסורתית לבין ההתגמשות מול המציאות החדשה.

ספריו
שו"ת ישכיל עבדי מפעלו העיקרי - ספר שו"ת בשמונה כרכים (חלק א', חלק ב', חלק ג', חלק ד', חלק ה', חלק ו', חלק ז', חלק ח' - שבעת הכרכים הראשונים יצאו לאור בחייו, והשמיני במלאת עשר שנים לפטירתו).
שו"ת דע"ה והשכל - נדפס בסוף שו"ת ישכיל עבדי, ועוסק בתשובות לשאלות בחכמת הקבלה (יצא גם ככרך נפרד).
וייקח עבדיהו - דרשות והספדים (חמשה חלקים בשני כרכים).
עבדא דרבנן - חידושים על הש"ס.
עבד המלך - חידושים על הרמב"ם.
שלום עבדו - דרושים על התורה.
מבוא וביאור על תרגום ספר הזהר על התורה המיוחס לרבי ברכיאל איוב בן משלם קפמן (פתח תקווה תש"ו). יצא על פרשת בראשית בלבד.
ודבר שלום - הוספות והערות (ודרשה) בשו"ת 'ודבר שלום' מאת הרב שלום הדאיה (ירושלים תשמ"ה).
שני פרקים אחרונים מתוך ש"ה לבית אבות - פירוש למסכת אבות מאת הרב שלום הדאיה (ירושלים תש"א).
שו"ת בסוף ספר "שמחת כהן" (ח"ב) לרבי מסעוד אלחדאד, ירושלים, תרפ"ו.

 לקריאה נוספת 
 יהונתן גארב, "קבלה מחוץ לחומות: תגובתו של הרב הדאיה להקמת המדינה", בתוך הרב עוזיאל ובני זמנו: פרקי עיון בהגותם של חכמי המזרח בישראל במאה העשרים, בעריכת צבי זוהר, ירושלים ה'תשס"ט, עמודים 13–27.
 צבי זוהר, "מדינת ישראל והציונות הדתית בעיני חכמים ספרדיים-מזרחיים בכירים", בתוך: שני עברי הגשר: דת ומדינה בראשית דרכה של ישראל, בעריכת מרדכי בר און וצבי צמרת. ירושלים ה'תשס"ב, עמודים 320–349.
ירון הראל, היצירה התורנית בסוריה ולבנון בשנים 1750-1950, פעמים, 86–87 (ה'תשס"א), בעמודים 118–119.
 שילה פכטר, אם הלכה נקבל: משנתו ההלכתית של הרב עובדיה הדאיה, עבודת גמר, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, ה'תשס"ג.
 נתנאל הרשקוביץ, קבלה, לאומיות ומודרנה: משנתו ההגותית קבלית של הרב עובדיה הדאיה, עבודת גמר, באר שבע, ה'תשע"ו.
 נתנאל הרשקוביץ, "בין מזרח למערב: היחס לציונות ול'שלוש השבועות' בהגותו הקבלית של הרב עובדיה הדאיה", דעת: כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה, 89 (2020), עמ' 533–559.
 הרב שלום מאיר סיאני ראש ישיבת 'היכלי התורה', פרקי תולדות ומבא לשו"ת 'ישכיל עבדי' י' כרכים, בהוצאת ישיבת בית - אל ירושלים תשפ"ד .
 אביאל חיים חורי, ראש המכוונים, שיחה עם נכדו וזקני ירושלים על דרכו הרב גונית של הרב עובדיה הדאיה, תור הזהב 74, י"ח שבט תשע"ט.

קישורים חיצוניים

 רבי עובדיה הדאיה, באתר "mytzadik - האנציקלופדיה להנצחת הצדיקים"

 הרב רונן טמיר, הגאון המקובל רבי עובדיה הדאיה זצ"ל, בגרסה המקוונת של העלון באהבה ובאמונה באתר של מכון מאיר
 הרב הרצל חודר, הרב עובדיה הדאיה, סרט באתר הידברות

 דוד גדנקן, הרב שהתיר למדינה לגבות מיסים • 10 דברים שלא ידעתם על המקובל רבי עובדיה הדאיה, באתר קול חי, כ' בשבט ה'תשע״ה




 הערות שוליים 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת ירושלים (ירושלים)
קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות תורנית
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1968
קטגוריה:זוכי פרס הרב קוק
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:רבני ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:ראשי ישיבת המקובלים בית אל
קטגוריה:משפחת שויקה
קטגוריה:פתח תקווה: רבנים ראשיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:משפחת הדאיה
קטגוריה:רבנים שהתמודדו על תפקיד הרב הראשי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969