גנבת דעת

גנבת דעת בהלכה היהודית הוא האיסור להטעות את הזולת ולגרום לו לחשוב באופן מוטעה דבר מסוים, ובכללו לתת לזולת רושם מוטעה על כוונותיך האמיתיות כלפיו. איסור גנבת דעת הוא דווקא כאשר האדם גורם במעשיו לגנבת דעת ועושה מעשה מיוחד לשם כך, אבל אם השני טועה מדעתו וחושב שהלה עשה בשבילו מעשה מיוחד, ללא שהעושה עשה פעולה כדי שיחשוב כך, אין בכך איסור גנבת דעת.

גנבת דעת במקורות
המקור במקרא לדעת חז"ל הוא בפסוק "לא תגנבו" שכולל גם גנבת דעת בכלל שאר הגנבות.

בתנ"ך אנו מוצאים פעמיים גנבת דעת תוך שימוש בביטוי של "גנבת לב":

בתוספתא נכתב כי "שבעה גנבין הן: הראשון שבכולן גונב דעת הבריות . . ולא עוד אלא שמעלין עליו שאילו היה יכול לגנוב דעת העליונה היה גונב, שכל הגונב דעת הבריות - נקרא גנב".

בתוספתא שם נכתב עוד שישראל גנבו את הדעת העליונה של הקב"ה כאשר אמרו במעמד הר סיני "נעשה ונשמע", מפני שלא התכוונו להגשים את הדבר.

בתלמוד גנבת דעת מוזכרת בהקשר של אדם שתובע חוב שלא קיים באמת, וגורם לציבור לחשוב שקיים חוב שכזה. "'ובאה אל בית הגנב' - זה הגונב דעת הבריות, שאין לו ממון אצל חבירו וטוענו ומשביעו".

 הלכה 
הרמב"ם פוסק:

 דוגמאות 
איסור העתקה בבחינות נובע מאיסור זה של גנבת דעת, מפני שמטעה אחרים וגורם להם לחשוב שהישגיו טובים מכפי שהם באמת.

בתנ"ך יש מספר מקרים שבהם נעשה גנבת דעת שלכאורה מוצדקים, כאשר אברהם מבקש משרה לטעון שהיא אחותו ולא אשתו, כאשר יעקב מקבל את הברכות בטענה שהוא עשו, וכאשר משה מבקש מפרעה לצאת למדבר לשלשה ימים של הקרבה, כאשר הוא מתכוון לעזוב לגמרי.

ראו גם
 גנבה (משפט עברי)
 איסור הכשלת עיוור
 הונאה
 התחזות
 חנופה
 ניבוי עתידות

 קישורים חיצוניים 

 הרב אליעזר מלמד, הלכות גניבת דעת, אתר ישיבה
 הרב יובל שרלו, מדבר שקר תרחק - קונטרס הלכות שקר , אתר ישיבת אורות שאול
 אסופת מאמרים בנושא גניבת דעת, באתר ספריית אסיף




הערות שוליים

קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות שבין אדם לחברו
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:פרשת קדושים