עיריית ירושלים

עיריית ירושלים היא גוף השלטון המקומי, במעמד של עירייה, האחראי לניהולה השוטף של העיר ירושלים. ככל רשות מקומית, עוסקת עיריית ירושלים בעניינים מוניציפליים מסוג הסדרת שירותי חינוך, תרבות, רווחה, תשתיות, ניקיון, תברואה וכדומה. עם זאת, מעמדה המיוחד של ירושלים ומאפייניה כבירת מדינת ישראל ומושב מוסדות השלטון, כעיר מקודשת ליהדות, נצרות ואסלאם, כמוקד של סכסוך בין-לאומי ומתיחויות מדיניות, וככרך בעל הרכב דמוגרפי סבוך ומפולג במיוחד ומציבים בפני עיריית ירושלים אתגרים נוספים.

החל משנת 2018 מכהן בראשות עיריית ירושלים משה ליאון.
260px|ממוזער|בנייני העירייה מכיוון החומות

היסטוריה
התקופה העות'מאנית
שמאל|ממוזער|260px|ירושלים בשלהי התקופה העות'מאנית
עד אמצע המאה ה-19 לא היה בירושלים גוף מוניציפלי עירוני. בעיר פעלה רק "מג'אלי אל אדארה" – מועצה מנהלתית מחוזית – הדרגה השנייה של הממשל המקומי העות'מאני (דרגה אחת מתחת למועצת הפלך – ה"מג'אלי עומומייה"). עבודות הבנייה בעיר נוהלו על יד מועצת הפלך ולרוב אף בהוראה ישירה של השלטון המרכזי העות'מאני. באמצע המאה ה-19 הוקמה בעיר, בהשפעת תפיסת השלטון המקומי הצרפתית ה"מג'אליס בלדיאת" – מועצת העיר. עיריית ירושלים הייתה אחת העיריות הראשונות שקמו באימפריה העות'מאנית. העירייה הוקמה בשנת 1863. לאחר הקמתה עמד בראשה רפדולו אסתריאדי אפנדי, המתורגמן של מושל ירושלים. מועצת העיר התכנסה בבית הסראייה (שנבנה בשנת 1388), המצוי ברחוב עקבת א-תכייה, בסמוך לכניסה להר הבית.

על פי השיטה העות'מאנית, נהוג היה למסור את משרות השלטון המקומי לבני משפחות מן האליטות המקומיות, שנודעו כמכובדות ובעלות השפעה, ועם זאת נאמנות לשלטון האימפריה. בין אלה בירושלים נמנו המשפחות ח'אלדי, חוסייני, נשאשיבי, נוסייבה ואחרות, ואלה ישבו במועצת העיר ובראשה.

בתקופה זו גבר העניין הבין-לאומי בירושלים מצד מעצמות אירופה, שחפצו לחזק את השפעתם הפוליטית והדתית בעיר, והעיר פרצה את גבולותיה דאז – חומות העיר העתיקה, תוך בנייה של מוסדות דת מסיביים ושכונות מגורים מחוץ לחומות. עיריית ירושלים לא הרבתה להתערב בנעשה מחוץ לחומות העיר, והבנייה נעשתה ביוזמות פרטיות וללא הכוונה או תוכנית אב מוסדרת מצד השלטון המקומי.

אוכלוסיית העיר גדלה מכ-2,000 תושבים בראשית המאה ה-19 ל-45,000 תושבים בסופה. התפתחות העיר, גידול שטחיה והגידול במספר תושביה הביאו את העירייה להרחיב את פעילותה. בניין הסראייה לא הספיק למשרדי העירייה, והיא עברה בשנת 1896 לבניין שנבנה לצורך זה בפינת הרחובות ממילא ויפו, צמוד לחומת העיר אך מחוצה לה. במבנה העירייה, שהיה מול מלון פאסט, היו חנויות בקומתו הראשונה, ודירות מגורים בקומתו העליונה. רק קומה אחת שימשה את העירייה, ובה שכנו מועצת העיר, המחלקה הטכנית להנדסה ומחלקת הניקיון.

תקופת המנדט הבריטי
בדצמבר 1917 נכבשה ירושלים על ידי כוחות הצבא הבריטי. ראש עיריית ירושלים חוסיין אל-חוסייני מסר את כניעת העיר בשורת טקסי כניעה שנערכו במקום הידוע כיום ככיכר אלנבי (בשכונת רוממה). העיר נשלטה על ידי מנהלת שטחי האויב הכבושים ורונלד סטורס מונה כמושל צבאי, שביולי 1920 הומר למנדט אזרחי, וסטורס המשיך לכהן כמושל מחוז ירושלים עד 1925.

1917–1920
המנדט הבריטי בארץ ישראל היוה שינוי משמעותי במעמדה של ירושלים. העיר הפכה מעיר ספר לעיר בירה, לראשונה מאז נפילתה של ממלכת ירושלים הצלבנית. בנוסף, הביאו הבריטים לעיר נורמות מערביות של שלטון מקומי וניהול עירוני.

בעת כניסת הצבא הבריטי לעיר (9 בדצמבר 1917) היו במועצת העירייה עשרה חברים: שבעה מוסלמים, שני נוצרים ויהודי אחד. מספר ימים לאחר הכיבוש, מינה המושל הצבאי של ירושלים מועצה חדשה בת שישה חברים, בהרכב פריטטי, כלומר מספר שווה של נציגים לכל עדה דתית, ללא קשר למשקלה הדמוגרפי: שני מוסלמים, שני נוצרים ושני יהודים (ספרדי ואשכנזי). הרכב זה שיקף את הגישה הבריטית, לפיה ירושלים קדושה לשלוש הדתות המונותאיסטיות, תוך התעלמות מלאומיותם של התושבים. ההרכב הפריטטי נותר על כנו עד הבחירות לעירייה בשנת 1927.

ראש העירייה מן התקופה העות'מאנית, חוסיין אל-חוסייני, הושאר בתפקידו. אל-חוסייני לקה בדלקת ריאות בעקבות העמידה הממושכת בקור וברוח בטקסי כניעת העיר בדצמבר 1917, ונפטר במאי 1918. לאחר פטירתו מונה במקומו אחיו, מוסא כאזם אל-חוסייני. לאחר שנאם בפני חוגגי נבי מוסא בעת שעברו לפני בניין העירייה באפריל 1920, לפני שפרצו מאורעות תר"פ, הוא הודח מתפקידו על ידי המושל הצבאי של העיר, רונלד סטורס. ביוני 1920 מונתה עירייה חדשה של שישה חברים. לראש העיר מונה ראע'ב נשאשיבי הנוח יותר לשלטונות ולסגנו נתמנה דוד ילין.

בחירות 1927
עם התבססות המנדט הבריטי נתפתחה מסורת דמוקרטית יותר של בחירות לראשות העירייה ולמועצתה.

בשנת 1927 התקיים מפקד לקראת הבחירות. מפאת האחוז הגבוה של נתיני חוץ בקרב היהודים, בגלל הוצאת חלק מהשכונות היהודיות מחוץ לתחומי העיר, ולטענת היהודים בגלל אי הקפדה עם הלא יהודים על תשלום מיסים, ירד משקלם של היהודים במפקד ונרשמו כ-1,600 מוסלמים, כ-1,300 יהודים, וכ-1,000 נוצרים. תנאי הבעלות על רכוש פגעה בעיקר ביהודים, משום שרבים מהם התגוררו בשכירות. גם תנאי תשלום המס העירוני בגובה יצר עיוות לרעת היהודים, משום שתושבי העיר העתיקה, שהיו ברובם המכריע ערבים, היו פטורים ממס זה עוד מתקופת השלטון העות'מאני, אלא שפטור זה לא שלל את זכותם להשתתף בבחירות. תקנות אלו גרמו לכך שהיהודים, שהיוו כ־55 אחוזים מאוכלוסיית העיר, היו רק כ־35 אחוזים מציבור בעלי זכות הבחירה, בעוד שהערבים היו כ־45 אחוזים מאוכלוסיית העיר, אך היו כ־65 אחוזים בקרב בעלי זכות הבחירה. לפי מספר בעלי זכות הבחירה וההתפלגות העדתית נקבע מראש שבמועצה יכהנו 12 חברים: חמישה מוסלמים ושלושה נוצרים (בסך הכול שמונה ערבים), וארבעה יהודים. העיר הוגדרה כאזור בחירה אחד, שבו כל בעלי זכות הבחירה בוחרים את כל חברי מועצת העירייה.

בקרב היהודים הושגה הסכמה על רשימה אחת של ארבעה נציגים: יצחק בן-צבי, חיים סלומון, יצחק שמעיה אלישר ואליהו שמאע, נציג אגודת ישראל.

הבחירות נערכו באפריל 1927, ואחוז ההצבעה היה גבוה: 88 אחוזים מקרב בעלי זכות הבחירה היהודים, 85 אחוזים מקרב המוסלמים ו־77 אחוזים מקרב הנוצרים. לפני הבחירות המליצו המוסדות היהודיים לבוחרים היהודים על שישה מועמדים ערבים (מתוך שמונה), ובהם ראע'ב אל-נשאשיבי, והללו אכן נבחרו. היו אלה נציגים נוצרים ומוסלמים מתונים, בעיקר אנשיו של נשאשיבי. מתוך שמונה נציגי הערבים, שישה היו תומכיו: שלושה מוסלמים ושלושה נוצרים. הבריטים מינו את נשאשיבי לראש העירייה, לסגנו וממלא מקומו הקבוע מינו נוצרי – יעקוב פראג', ולסגן שני מינו יהודי – חיים סלומון.

ב־26 במרץ 1930 התפטרו הנציגים היהודים מהעירייה כמחאה לאחר שפראג' הנוצרי מונה לממלא מקומו של נשאשיבי שיצא ללונדון ולא סלומון היהודי.

בשנת 1930 הונחה אבן הפינה לבניין הייעודי הראשון שנבנה כמשכן הקבע של עיריית ירושלים, הוא בניין העירייה ההיסטורי בכיכר צה"ל של היום. הבניין אוכלס במשרדי העירייה ומועצתה ב-1932, ושימש כמשכנה של עיריית ירושלים למשך ששת העשורים הבאים.

בראשית 1932 הועלתה הצעה לחלוקת העיר ל-4 אזורים בעלי עיריות נפרדות שתשלחנה נציגים לעירייה העליונה המשותפת.

בחירות 1934
ב-26 בספטמבר 1934 התקיימו בירושלים בחירות עירוניות בפעם השנייה והאחרונה בתקופת המנדט הבריטי. בשונה מהבחירות הקודמות, הפעם הוענקה זכות הבחירה גם למחזיקי רכוש (ולא רק לבעלי רכוש), כלומר לדיירים בשכירות. שינוי זה הגדיל את שיעור בעלי זכות הבחירה מקרב היהודים. חלקם של היהודים באוכלוסיית העיר היה כ-57 אחוז, והם היו עתה כ-50 אחוז מבעלי זכות הבחירה בעיר; חלקם של המוסלמים באוכלוסייה היה 22 אחוז, אך כ-32 אחוז מבעלי זכות הבחירה; חלקם של הנוצרים היה 21 אחוז, ו-18 אחוז מבעלי זכות הבחירה. אולם כלל בעלי זכות הבחירה היה פחות מ-10 אחוז מכלל תושבי העיר. הפעם העיר חולקה ל-12 אזורי בחירה (כמספר חברי המועצה): 6 אזורים יהודיים, 4 מוסלמיים, ו-2 נוצריים. בעקבות הייצוג השווה שהוענק במועצה ליהודים וערבים (שישה מכל צד), הוענק לראש העירייה קול כפול שאפשר לו להכריע בהצבעות.

לקראת הבחירות, הודיעו הבריטים לנציגי המוסלמים, הנוצרים והיהודים כי גם לאחר הבחירות ימונה מוסלמי לראשות העירייה. נציג היהודים, משה שרתוק, הודיע לנציב העליון שהיהודים יעדיפו לתמוך בד"ר חוסיין אל-ח'אלדי, ולא בראע'ב נשאשיבי. המוסדות הקהילתיים היהודיים והוועד הלאומי גיבשו רשימת מועמדים מוסכמת לאזורי הבחירה היהודיים, וכולם נבחרו. בששת אזורי הבחירה הערביים התמודדו 14 מועמדים. המופתי של ירושלים, אמין אל-חוסייני, תמך בגלוי באנשי ח'אלידי. ח'אלידי ונשאשיבי התחרו זה בזה באותו אזור בחירה, וח'אלידי ניצח. לאחר שערעורים על הבחירות נדחו, ב-17 בינואר 1935 הוכרז על מינויו של ח'אלידי לראש העירייה.

עד 1934 כיהנו שני סגנים לראש עיריית ירושלים המוסלמי, נוצרי ויהודי. באותה שנה קבעה פקודת העיריות שימונה רק סגן אחד. הנוצרים בירושלים דרשו משרה זו, משום שכך נקבע בעת כינון הממשל הצבאי הבריטי, והיהודים דרשו את התפקיד הזה, משום היותם רוב באוכלוסיית העיר ומחצית מבעלי זכות הבחירה. כמו כן, הם דרשו להפקיד בידי סגן ראש העירייה סמכויות ממשיות, והודיעו כי לא יתנגדו למינוי נוצרי לסגן נוסף, אך ללא סמכויות של ממש. הבריטים קיבלו את הדרישות הללו, תיקנו את הסעיף המתאים בפקודת העיריות ומינו שני סגנים לראש העירייה, יהודי ונוצרי. דניאל אוסטר מונה לסגן היהודי ויעקוב פראג' המשיך לכהן כסגן הנוצרי.

1936–1944
שמאל|ממוזער|280px|בית העירייה בתקופת המנדט הבריטי (1945)
באפריל 1936 פרצה השביתה הכללית של ערביי ארץ ישראל וראש העירייה חוסיין אל-ח'אלידי מונה לחבר הוועד הערבי העליון, שהנהיג את המאבק הערבי בשלטון הבריטי. ח'אלידי וחבריו במועצת העירייה השביתו את פעילות העירייה, אולם הבריטים לא נענו לפניות היהודים לחדש את פעילות מועצת העירייה. באוקטובר 1936 הסתיימה השביתה, אך העירייה לא חזרה לתפקד באופן תקין. ח'אלידי התעלם ממעמדו המוסכם של אוסטר, וסירב לדון איתו בנושאים שאינם קשורים ישירות לתושבי העיר היהודים. לאחר פניות מצד היהודים אל שלטונות המנדט בדרישה לפטר את ראש העירייה, התערב מושל מחוז ירושלים והעירייה חזרה לעבודתה הסדירה. בסתיו 1937 חודש המרד הערבי בארץ ישראל, וחברי הוועד הערבי העליון גורשו מהארץ, ובהם גם ח'אלידי.

בעקבות גירושו בספטמבר 1937, כיהן דניאל אוסטר כממלא מקום ראש העיר ולראשונה כיהן ראש עיר יהודי בפועל בירושלים. לאחר כשנה, בה לא נמצא מחליף מוסלמי לראש העיר, בגלל סירוב הערבים למנות מחליף לח'אלידי שגורש, צורף מוסטפא אל-ח'אלידי למועצת העיר ומונה לראש העיר בידי השלטונות.

מאז מינויו ועד פרסום "הספר הלבן" במאי 1939, התנהלה עבודת העירייה באופן תקין, וישיבות מועצת הערייה התקיימו באווירה עניינית. בעקבות פרסום "הספר הלבן" החליטה הנהלת הסוכנות היהודית על דרישה שנמסרה למושל המחוז, למנות ראש עיר יהודי. אולם עקב אירועי מלחמת העולם השנייה, ב-1940 חדלו היהודים להעלות את נושא הבחירות למועצת העירייה. ביולי 1940 החליט משרד המושבות הבריטי להשאיר את ראשות העירייה בידי מוסלמי. בשנות המלחמה פעלה מועצת העירייה כסדרה, עד אביב 1944, אז התחדש המאבק על ארץ ישראל.

1944–1948
באוגוסט 1944 נפטר מוסטפא אל-ח'אלידי, ואוסטר שוב כיהן כממלא מקום ראש העיר. הערבים דרשו מן הממשלה למנות מחדש את ד"ר חוסיין אל-ח'אלידי, שכבר חזר מגלותו, אולם הבריטים התעלמו מדרישתם, ומועצת העירייה המשיכה לפעול בראשות אוסטר. במרץ 1945 הודיעו שלטונות המנדט שבכוונתם לצרף שני נציגים בריטים למועצת העיר, ולקיים רוטציה בתפקיד ראש העיר בין מוסלמי, יהודי ונוצרי שאינו בהכרח אזרח ארץ ישראלי, שכל אחד יכהן שנה. מאחר שבינתיים המשיך אוסטר לשמש ראש העירייה בפועל, חדלו הנציגים הערבים להשתתף בישיבות מועצת העירייה ושיגרו אל מושל המחוז (במקום אל ראש העירייה בפועל) מכתבי התפטרות ממנה. בעקבות זאת, הודיעו הבריטים ביולי 1945 על פיזור מועצת העירייה ומינו במקומה ועדה קרואה, בנימוק שהצדדים מסרבים לקבל את הצעת הרוטציה. כמו כן, הם הודיעו על הקמת ועדת חקירה לבדיקת המנהל המקומי של ירושלים בראשות זקן השופטים ויליאם ג'יימס פיצג'רלד. הערבים העדיפו את ניהול הוועדה הקרואה על פני שלטון יהודי, ואילו היהודים ערכו פעולות מחאה מקומיות, ופתחו במאבק לקיום בחירות חדשות למועצה. אף על פי כן, הוועד הקרואה כיהנה עד תום המנדט הבריטי, כאשר יושב הראש שלה היה תמיד בריטי. עקב עבודות ועדת החקירה לא נועדו להתקיים בחירות לעירייה במקביל לשאר העיריות במנדט, בהן התקיימו בחירות ב־1946.

בתקופת המנדט התרחבו מאוד תחומי השפעתה ושטחי שלטונה של עיריית ירושלים, בעיר שהתרחבה מאוד ושהפכה למרכז השלטון של ארץ ישראל. עיריית ירושלים נאלצה להתמודד עם הפיכתה של העיר מיישוב לבנטיני מוזנח ונחשל לכרך סואן, ולהנהיג בו סטנדרטים אירופיים של תשתיות, אספקת מים, מערך כבישים ורחובות, טיפוח נוי, תברואה ושירותים לתושבים. בתקופה זו כבר התבסס מרכז הכובד של העיר בעיר החדשה שמחוץ לחומות, והונהגו תוכניות מוסדרות לבינויה ולהתפתחותה העתידית, בהשראה בריטית. הבריטים הנהיגו מערכת שלטון מקומי מוסדרת, שכללה מחלקות מקצועיות לטיפול בעניינים המוניציפליים השוטפים. כן נתנה העירייה את דעתה לסוגיות של שימור מורשתה ההיסטורית של העיר ומרכזיותה הרוחנית והדתית, תוך שילובן בהתפתחותה המודרנית.

 במהלך מלחמת העצמאות 
ב־22 באפריל הודיעה הסוכנות היהודית על הקמת "רשות מרכזית" בראשות ברנרד ג'וזף, בה היו חברים גם דניאל אוסטר, יצחק ורפל, חיים סלומון, שמואל צ'ארלס פסמן, משה פרוש וראובן שרייבמן. בתחילת מאי הוקמה מועצת העירייה העברית בה היו חברים חברי המועצה היהודים שנבחרו ב־1934, כאשר שמואל עדן נציג אגודת ישראל ששהה באמריקה הוחלף במרדכי בוקסבוים ויצחק בן-צבי הוחלף בראובן שרייבמן. מושל המחוז הבריטי אף השתתף בישיבת המועצה הראשונה.

הוועדה הקרואה הבריטית קיימה את ישיבתה האחרונה ב־6 באפריל 1948, בה דנה בתקציב ביניים עד 15 במאי. ב־29 באפריל מסר ראש מועצת העירייה הממונה לאוסטר את המפתחות לבניין עיריית ירושלים.

ב־9 במאי 1948, בשלהי ימי המנדט הבריטי, הוקמה בחסות הוועדה הלאומית הערבית עירייה ערבית. לא מונה ראש עירייה, והעירייה נוהלה בידי אנטון סאפיה, פקיד זוטר בעירייה הבריטית.

ביולי 1948 החליטה ועדת עיריית ירושלים היהודית לגרוע משמה את "האזור יהודי".

ב־23 בנובמבר 1948 מינה המושל הצבאי הירדני של ירושלים עירייה חדשה לעיר. אנואר אל-ח'טיב מונה לראש עירייה זו.

ב־31 בדצמבר 1948 אישרה הממשלה הזמנית את הרחבת עיריית ירושלים הישראלית משישה חברים ל־17. 11 החברים החדשים כללו שני חברי מפא"י (אחד מהם ספרדי), שני חברי אגודת ישראל (אחד מהם כמייצג פועלי אגודת ישראל), וחבר אחד מטעם מפ"ם, תנועת המזרחי, הפועל המזרחי, ועד העדה הספרדית, עלייה חדשה והמפלגה הרוויזיוניסטית ואישה אחת מטעם ויצו - שרה אשכול. לראש העירייה אוסטר מונו שלושה סגנים: אברהם אלמליח (ספרדים ועדות מזרח), ראובן שרייבמן (מפא"י) ומרדכי בוקסבוים (אגודת ישראל). בנוסף מונתה אישה ראשונה בעירייה - שרה אשכול נציגת ויצו. כמה מהחברים החדשים היו בין 22 חברי המועצה מייעצת על יד המושל הצבאי של השטח המוחזק של ירושלים שהוקמה בספטמבר 1948.

תקופת העיר החצויה 1948–1967
ממוזער|שמאל|200px|טקס הענקת אזרחות כבוד של ירושלים לראש הממשלה דוד בן-גוריון

250px|ממוזער|שמאל|שלט הסבר על בית העירייה הישן של ירושלים
בעקבות מלחמת העצמאות והקמת מדינת ישראל נחצתה ירושלים לשניים, כאשר חלקה המערבי של העיר החדשה בתחום מדינת ישראל, בעוד העיר העתיקה וחלקיה המזרחיים של העיר החדשה בתחום ממלכת ירדן, וגבול בין-לאומי חוצץ ביניהן. מטבע הדברים, נתפצלה עיריית ירושלים לשתי רשויות מוניציפליות נפרדות שאין כל קשר ביניהן בהיותן משתייכות לשתי ישויות מדיניות עוינות זו לזו.

ירושלים המזרחית התפתחה כעיר שהייתה אמנם עיר ספר בשולי הממלכה הירדנית, אך בו בזמן עיר מחוז מרכזית לתושבי הגדה המערבית. היות שבית העירייה המנדטורי נותר בצד הישראלי של הקו העירוני, התמקמה עיריית מזרח ירושלים הירדנית בבניין ב של העיר העתיקה.

במקביל, המשיכה ירושלים המערבית את התפתחותה כבירת מדינת ישראל, הוקמו בה מוסדות השלטון של המדינה הצעירה, ואוכלוסייתה תוגברה בגלי עלייה יהודית. שטחי כפרים ערביים בסביבתה שננטשו מתושביהם במלחמת העצמאות סופחו לשטחה המוניציפלי, ושכונות חדשות רבות צמחו בה. העירייה נדרשה לתת מענה בדמות שירותים ותשתיות לאוכלוסייה ההולכת וגדלה, שהייתה בחלקה דלת אמצעים ומרוחקת מלב היישוב היהודי במרכז הארץ.

בספטמבר 1949 סופחו לעיריית ירושלים השכונות היהודיות שממערב לעיר, בהם בית וגן, בית הכרם, קריית משה, יפה נוף וגבעת שאול וכן ליפתא ודיר יאסין. בנוסף סופחו לעירייה מקור חיים, רמת רחל והחלק הישראלי של בית צפאפא.

עם הקמת קריית היובל ב־1950 ביקשה עיריית ירושלים להכליל את המעברה בתחומה. ועדת חקירה שהקים משרד הפנים המליצה לספח את קריית היובל ועין כרם ואזורם לעירייה ולהפריד ממנה את רמת רחל. ההמלצות אומצו ונכנסו לתוקף באוגוסט 1952. השירותים המוניצפאליים בשכונות הללו הוענקו בפועל על ידי המחלקה ליישובי עולים במשרד הפנים, מכיוון שעיריית ירושלים התקשתה להעניק להם שירותים.

עיריית ירושלים הישראלית החליטה שבית העירייה ימשיך למלא את תפקידו כמושב ראש העירייה ומועצת העיר, חרף מיקומו הרגיש והמסוכן על הקו העירוני. אך הבניין היה צר מלהכיל את כל מחלקות ואגפי העירייה ההולכת וגדלה, ואלה נתפשטו לאורך השנים הבאות אל בנייני משרדים רבים ברחבי העיר, דבר שהיקשה על אספקה יעילה של שירותים לתושבי העיר; בשיאו של התהליך, לקראת שנות ה-90, היו פזורות מחלקות העירייה ושלוחותיה על פני 36 אתרים שונים בעיר. רעיונות שונים עלו לשיכון מחלקות העירייה. בשנת 1957 דובר על רכישת מלון המלכים לצורך שיכון משרדי העירייה, אך הדבר לא יצא אל הפועל. בשנת 1962 בקשה העירייה לבנות את משכן העירייה בקריית הממשלה אך נתקלה בהתנגדות מצד ועדת הקריה. בעקבות זאת, רכשה העירייה את המגרש מול היכל שלמה, שבין מרכז אמיר ובית סולל בונה ירושלים לצורך בניית העירייה.

בשנת 1956 הצטרפה עיריית ירושלים, יחד עם עיריות תל אביב-יפו וחיפה, ל"חבר הרשויות המקומיות", שבזאת שינה את שמו למרכז השלטון המקומי בישראל.

שמאל|ממוזער|250px|אחת הסמטאות בקריית עיריית ירושלים, כיכר ספרא
בשנת 1965 נבחר לראשות העיר טדי קולק, שעתיד למלא תפקיד זה למשך 28 השנים הבאות, ולהיות אחת הדמויות המזוהות ביותר עם העיר לתולדותיה. עיקר פועלו של קולק בא לידי ביטוי בתקופה שלאחר איחוד העיר, שהתרחש במהלך הקדנציה הראשונה שלו בראשותה.

לאחר איחוד העיר ירושלים ב-1967
במסגרת איחוד ירושלים בעקבות מלחמת ששת הימים, בוצע גם איחוד מוניציפלי ומועצת העיר הירדנית אוחדה עם מועצת העיר היהודית. חברי המועצה הערבית סירבו להיות חברים בעירייה הישראלית. שני חלקי העיר, בתוספת שטחים רבים שסופחו אליה מצידו המזרחי של קו הגבול לשעבר, היו כעת תחת אחריותה של עיריית ירושלים הישראלית בראשות טדי קולק, שנדרשה לספק להם שירותים ותשתיות. לתושבים הערביים של מזרח ירושלים והכפרים שסופחו אליה (כשליש מאוכלוסיית העיר בגבולותיה החדשים) הוענקה תושבות ישראלית וזכות לבחור ולהיבחר למועצת העיר, אף בהיעדר אזרחות ישראלית. בפועל, ממעטים יחסית ערביי מזרח ירושלים לממש זכויות אלה.

משימות נוספות שנוספו לעיריית ירושלים לאחר איחוד העיר, בצד אספקת השירותים לאוכלוסיית הצד המזרחי ושדרוג התשתיות בה, הם טשטוש צלקות קו הגבול שחצה בעבר את ירושלים, וקיום החלטות ממשלות ישראל השונות בדבר הרחבת גבולותיה של ירושלים בבניית שכונות יהודיות בעומק השטחים שסופחו לבירה. כמו כן, העביר איחוד העיר לתחום סמכותה של עיריית ירושלים את האתרים הקדושים וההיסטוריים באגן העיר העתיקה, הר הזיתים ונחל קדרון, והעירייה נדרשה לתת פתרונות תכנוניים הולמים לגלי תיירות ועלייה לרגל ששטפו את העיר, והפכו לחלק בלתי נפרד ממאפייניה הקבועים. העירייה בראשות קולק עסקה נמרצות בפיתוח העיר מבחינה אורבנית, תרבותית ותיירותית.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוחלט על קיבוץ אגפיה השונים של עיריית ירושלים למתחם אחד והקמת קריית עיריית ירושלים סביב כיכר ספרא ובסמוך לבניין העירייה ההיסטורי. בשנות ה-90 נסתיימה הקמת הפרויקט המורכב, שכלל שילוב של שימור מבנים עתיקים עם בנייה חדישה, וכל מחלקות העירייה נתכנסו למתחם קריית העירייה. בתקופה זו עמד בראשות העירייה אהוד אולמרט, לימים ראש ממשלת ישראל.

ב-22 באפריל 2020 נשרף בניין העירייה הראשי בכיכר ספרא עקב השלכת בקבוק תבערה עליו, וניזוק אגף המחשוב בקומה מינוס אחד בבניין.

 סמל ודגל 

בדצמבר 1948 פנתה עיריית ירושלים המערבית ליצירת סמל לעירייה. כל 29 ההצעות שהוגשו נדחו על ידי הוועדה, וסמל העירייה נבחר רק כעבור כשנה. הסמל הנבחר כלל מגן, ששדהו מעוצב כאבני חומה ועליו מוטענים אריה במרכז וענפי זית לאורך צדדיו.

במרץ 1958 אימצה העייריה דגל בצבע תכלת ועליו שני פסים לבנים. על רקע הדגל הוטבע אריה החובק את חומות ירושלים. ב־1962 הושוו צבעי הדגל לצבעי דגל ישראל, עקב דמיון הדגל המקורי לדגל האומות המאוחדות.

מבנה אדמיניסטרטיבי
מנגנון עיריית ירושלים כולל 9,431 תקנים, (כ-10,000 עובדים) לא כולל עובדי עמותות ועובדי קבלן, המועסקים באגפי העירייה השונים ומנהלותיה. בראש המנגנון עומד מנכ"ל העירייה.

אגפי העירייה
האגף לתכנון העיר – תפקידו לספק את התשתית התכנונית-סטטוטורית לכל הצרכים הפיזיים של העיר, הכולל בנייה ציבורית, פרטית ומסחרית, סלילת כבישים, פיתוח שטחים פתוחים, אזורי תעסוקה וכדומה.
האגף למבני ציבור – עוסק בייזום, קידום, תכנון והקמה של מוסדות ציבור בעיר.
אגף רווחה – טיפול במצוקות אישיות וחברתיות ושיפור איכות חיי תושבי העיר.
האגף לשומה ולגבייה – מופקד על עריכת וגביית חיובי הארנונה וכן קנסות, אגרות והיטלים שונים.
אגף התברואה והתחבורה – עוסק בפינוי אשפה וניקיון, באחזקתו ובתפעולו של מערך הרכב העירוני, ובהפעלת מערך מיחזור הפסולת.
אגף תחבורה ופיתוח תשתיות – עוסק בענייני בטיחות בדרכים, שילוט ותמרור, הסדרת צמתים, מעגלי תנועה, איי תנועה, מתאם את עבודות התשתית ברחובות העיר.
אגף חברה ונוער – מהווה גוף מטה עירוני מקצועי מול המערכות הקהילתיות בעיר
אגף חירום וביטחון – מעניק סיוע לגורמי החרום וההצלה (משטרה, מד"א, כיבוי אש וצה"ל), מטפל באבטחת מוסדות חינוך ומתקנים עירוניים.
שמאל|ממוזער|370 פיקסלים|מבני העירייה הנושקים לכיכר צה"ל, מבט ממזרח למערב
אגף תרבות – אחראי לתכנון התרבות והאמנות בעיר, סיוע למוסדות תרבות.
אגף לאומנויות – אחראי על פעילויות בתחומי אמנויות הבמה והאמנות הפלסטית, ומפעיל מרכזי אמנות ברחבי העיר.
האגף לרישוי ולפיקוח – היתרי בנייה ופיקוח עליה, רישוי עסקים, טיפול במבנים מסוכנים, שומה וגבייה של היטלי השבחה.
האגף לשיפור פני העיר – מטפל באחזקת כבישים ומדרכות, גינון ופארקים
אגף תרבות תורנית – מספק שרותי תרבות יהודית למגזרים הדתיים של העיר, אירועי חגים וכדומה.
רשות הספורט העירונית – מרכז את פעילויות הספורט בעיר, ודואג לתשתיות הפיזיות והתוכנית עבורה ולאחזקתן.
רשות התיירות – עוסקת בעידוד ביקורי ולינות תיירים ישראלים וזרים בעיר, ובפיתוח ואחזקת תשתיות תיירותיות ואטרקציות.
רשות החניה העירונית – הגוף העוסק בתכנון מערך החניה בעיר, הסדרתו ואכיפתו
מנהל חינוך ירושלים (מנח"י) – גוף משותף לעיריית ירושלים ולמשרד החינוך, העוסק בתכנון וניהול מערכת החינוך בעיר.
אגף היועץ המשפטי – ייעוץ משפטי למועצה ולאגפים, תביעה עירונית ואכיפת חוק התכנון והבניה, חוק רישוי עסקים וחוקי עזר.
יחידת הדיגיטל – עוסקת בתחומי הטכנולוגיה על מנת לשפר ולייעל את השירות הניתן לתושבי העיר באמצעות הטמעת טכנולוגיות חדשניות.
אגף המחשוב – אמון על תחזוקה ופיתוח מערכות המידע, המחשוב והתקשורת. מתווה את מדיניות המחשוב העירונית ואחראי להטמעת טכנולוגיות חדשות לרווחת התושבים וצרכי האגפים השונים.

מבנה פוליטי
בראש הפירמידה הפוליטית של עיריית ירושלים עומד ראש העירייה, הנבחר, כמקובל בעיריות בישראל, אחת לחמש שנים בבחירות אישיות. במקביל לבחירת ראש העירייה נבחרים, בפתק הצבעה נוסף ובמעטפה נפרדת, חברי מועצת העירייה המתמודדים ברשימות שונות, שאינן בהכרח מקבילות לרשימות המתמודדות בפוליטיקה הלאומית.

ראש העירייה, בשונה מראש ממשלה, אינו זקוק לתמיכת חברי המועצה שנבחרה על מנת לכהן בתפקידו והם אינם יכולים להדיחו מתפקידו או להכריז על בחירות חדשות. לעומת זאת, על מנת לקבל החלטות ראש העירייה זקוק לרוב ועל כן ירכיב בדרך כלל קואליציה עירונית ליצירת רוב במועצת העירייה, דבר שיעניק לו גיבוי וחופש פעולה לניהול ענייני העיר. בכירי רשימות הקואליציה מתמנים על פי רוב לסגניו, אוחזים בתיקים נושאיים שונים של אחריות לניהול ענייני העיר, ומהווים יחד עם ראש העירייה את "הנהלת העירייה" – היא ה"קבינט" המוניציפלי. בנוסף, חברים בהנהלה מספר חברי מועצה "מחזיקי תיקים" שאינם סגניו של ראש העיר. יתר חברי המועצה שאינם חברי הנהלה פועלים בוועדות השונות, המורכבות מאנשי רשימות שונות מן הקואליציה והאופוזיציה. מועצת עיריית ירושלים מונה 31 חברים (לא כולל ראש העיר), ומתאפיינת בנוכחות בולטת במיוחד של חברי מועצה דתיים לאומיים וחרדים – עובדה הנגזרת מן ההרכב הדמוגרפי של העיר. לעומת זאת, בולטת בהיעדרה נציגות משמעותית של המגזר הערבי בעיר, המהווה שליש מאוכלוסייתה. זאת משום נטייתם של ערביי מזרח ירושלים להימנע מלממש את זכותם לבחור, ובעיקר להיבחר, למוסדות השלטון המקומי בעיר משיקולים פוליטיים ולאומיים.

הרכב מועצת העירייה
 מועצת העיר ה-13 (2003–2008) 
 הבחירות לראשות העיר ולמועצתה (3 ביוני 2003)ראשות העירהמועמדרשימהקולותמספראחוזאורי לופוליאנסקייהדות התורה90,09051.64%ניר ברקתירושלים תצליח74,55042.73%יגאל עמדיהליכוד5,6563.24%יוסי טל-גןיש עתיד בירושלים1,8731.07%לריסה גרשטייןירושלים ביתנו1,2220.7%רוני אלוניאוהבי ירושלים1,0590.61%סך הקולות הכשרים174,450100%סך כל הקולות182,44595.6%מועצת העיררשימהסימןקולותמספרמושביםיהדות התורהג43,0979ירושלים תצליחנר29,2016ש"סשס25,5255המפד"ל - אמונהב17,0384מרצ - ירושלים החופשיתמרצ14,5603שינוי - רשימת החילונים בירושליםיש10,1662הליכודמחל8,1022העבודהאמת4,225 -עם אחד בראשות חיים כהןם4,053 -אנחנו כאןד3,962 -הרשימה הערבית העצמאיתק3,423 -תקומה לירושלים בראשות עו"ד שמואל קספרת2,877 -התנועה למען ירושלים ושמירת זכויות תושביהט2,830 -ירושלים ביתנול2,761 -בירתיץ2,638 -יש עתיד בירושליםזך2,594 -אוהבי ירושליםפה1,230 -סך הקולות הכשרים178,28231סך כל הקולות182,65898%

 מועצת העיר ירושלים ה-13 בסוף כהונתהסיעהמושביםחברי המועצה
חילופי גברי בסוגרייםהערות קואליציה (20 חברים)יהדות התורה9אורי לופוליאנסקי (ראש העיר), יהושע פולק, אורי מקלב, אברהם פיינר, יוסף לוק, יעקב שנור, שלמה רוזנשטיין, שלמה מליק, יוסף דייטש (יוסף לוי)יהושע פולק ואורי מקלב כיהנו כסגני ראש העירש"ס5שלמה אטיאס, אליעזר שמחיוף, שמואל יצחקי, יאיר לארי, שלמה ברסקה (ניסים זאב)שלמה אטיאס ואליעזר שמחיוף כיהנו כסגני ראש העירמפד"ל4שמואל שקדי, יאיר גבאי, מינה פנטון, דוד הדרישמואל שקדי כיהן כסגן ראש העירהליכוד2יגאל עמדי, יורם קרשייגאל עמדי כיהן כסגן ראש העיר ומ"מ ראש העיר אופוזיציה (11 חברים)ירושלים תצליח6ניר ברקת, רמי לוי, לידיה בלוצקי, מאיר תורג'מן, רות רלב"ג, אבי קוסטליץניר ברקת כיהן כיו"ר האופוזיציהמרצ3יוסף ג'וזף (פפה) אללו, סער נתנאל, רלי בן דודשינוי2דליה זומר, בועז עצמון

 מועצת העיר ה-14 (2008–2013) 
בנובמבר 2008ראשות העיררשימההמועמדקולותמספראחוזירושלים תצליחניר ברקת116,94753.04%יהדות התורהמאיר פרוש94,45642.84%צדק חברתיארקדי גאידמק7,9883.55%עלה ירוק ירושלים של כולנודן בירון1,1190.57%סך הקולות הכשרים220,510100%סך כל הקולות228,24096.6%מועצת העיררשימהסימןקולותמספרמושביםיהדות התורהג54,0268ירושלים תצליחנר40,6416ש"סשס30,1814המפד"ל - איחוד לאומיטב22,1043מרצמרצ18,2803התעוררות - ירושלמיםהי16,6922ירושלים ביתנול9,6032הליכודמחל8,6881פסגת זאב על המפהפז7,9761למען ירושליםק7,9681צדק חברתיצה5,147 -עלה ירוקע1,436 -אור והירוקיםרק977 -סך הקולות הכשרים223,71931סך כל הקולות228,26298%

 מועצת העיר ירושלים ה-14 בסוף כהונתהסיעהמושביםחברי המועצה
חילופי גברי בסוגרייםהערות קואליציה (29 חברים)יהדות התורה8יצחק פינדרוס, יוסף לוק, אברהם פיינר, יעקב הלפרין, שלמה מליק, ישראל קלרמן, שלמה רוזנשטיין, יוסף דייטשדייטש – ממלא מקום וסגן ראש העירירושלים תצליח6ניר ברקת (ראש העיר), רמי לוי, קובי כחלון, נעמי צור, יקיר שגב גרייצר, חיליק ברלקראת בחירות 2013 התאחדו הסיעות למען ירושלים וירושלים תצליח ומאיר תורג'מן הצטרף ל"ירושלים תצליח"ש"ס4אליעזר שמחיוף, אשר משאלי (שלמה אטיאס), שמואל יצחקי, שלמה ברסקההמפד"ל - איחוד לאומי3דוד הדרי, עדנה פרידמן, הרצל יחזקאל (יאיר גבאי)הדרי – סגן ראש העירמרצ3פפה אללו, מאיר מרגלית, לורה ורטוןאללו – סגן ראש העיר; מרצ עזבה את הקואליציה ב-28 באוקטובר 2009, וחזרה ב-27 ביוני 2011ירושלים ביתנו2מריה נוביקוב, דוד הרשקוביץנוביקוב – סגן ראש העירהתעוררות בירושלים1מירב כהן (עופר ברקוביץ')הליכוד1אלישע פלגיאיר גבאי עבר לליכוד בנובמבר 2008 יחד עם אביו ח"כ אליהו גבאי, והתפטר בשלהי הקדנציה במחאה על הצבת משה ליאון בראש רשימת הליכודפסגת זאב על המפה1יעל ענתבי אופוזיציה (2 חברים)ירושלמים1רחל עזריהלמען ירושלים1מאיר תורג'מן

 מועצת העיר ה-15 (2013–2018) 
 הבחירות לראשות העיר ולמועצתה 22 באוקטובר 2013ראשות העיררשימההמועמדקולותמספראחוזירושלים תצליחניר ברקת111,10851%הליכוד ביתנומשה ליאון95,41145%בני תורהחיים אפשטיין7,5304%סך הקולות הכשרים214,049100%סך כל הקולות225,25495%מועצת העיררשימהסימןקולותמספרמושביםיהדות התורהג53,7088ש"סשס35,1485ירושלים תצליחנר31,1594התעוררות בירושליםהת25,1904ירושלמיםים16,1812מרצ העבודה ירושלים החופשית התנועה הירוקהמרצ12,3252ירושלים מאוחדתק9,7352הבית היהודיטב9,0971בני תורהעץ7,3161הליכוד ביתנומחל7,1541פסגת זאב על המפהפז6,1201שכונות ועסקים בראשקנ3088 -אומץ לבץ2111 -טוב לירושליםעד1883 -יש עם אחדי349 -רשימת ותיקי וגמלאי ירושליםזך86 -סך הקולות הכשרים220,65031

 מועצת העיר ירושלים ה-15 בסוף כהונתהסיעהמושביםחברי המועצה
חילופי גברי בסוגריים קואליציה (21 חברים)יהדות התורה8יצחק פינדרוס, יוסי דייטש, ישראל קלרמן, יוחנן ויצמן, מיכאל הלברשטאם, אליעזר ראוכברגר, יעקב הלפרין, שלמה רוזנשטיןש"ס5אליעזר שמחיוף, (פיני עזרא), צביקה כהן, נתנאל לסרי (אשר משעלי), נחמיאל סבן (חיים כהן), מיכאל מלכיאלי(שמואל מרציאנו).ירושלים תצליח4ניר ברקת (ראש העיר), רמי לוי, מאיר תורג'מן, קובי כחלון (מרינה קונצביה)ירושלים מאוחדת1שמואל שקדי (חגית משה)הבית היהודי1דב קלמנוביץ'בני תורה1חיים אפשטייןהליכוד ביתנו1משה ליאוןפסגת זאב על המפה1יעל ענתבי אופוזיציה (9 חברים)התעוררות בירושלים4עופר ברקוביץ', חנן רובין (דן אילוז), עינב בר, אלעד מלכא (יואב בקשי יבין – במרץ 2018 פרש ואלעד מלכא חזר למועצה)ירושלמים2רחל עזריה (אהרון ליבוביץ' – ב-2017 פרש ליבוביץ' בשל הסכם רוטציה הוחלף ביהודה גרינפלד גילת), תמיר ניר (פלר חסן-נחום)מרצ - מרצ העבודה ירושלים החופשית התנועה הירוקה2פפה אללו (איתי גוטלר), לורה ורטוןסיעת יחיד – אריה קינג1אריה קינג

 מועצת העיר ה-16 (2018–2024) 
הבחירות לראשות העירייה ולמועצתהרשימההמועמדקולותמספראחוזירושלים שלנומשה ליאון81,42632.76%התעוררותעופר ברקוביץ73,07929.40%ירושלים תצליחזאב אלקין49,68119.99%יהדות התורה – אגודת ישראליוסי דייטש4228917.01%אני ירושליםאבי סלמן2,1100.85%סך הקולות הכשרים248,585סך כל הקולות254,326100%סיבוב שנירשימההמועמדקולותמספראחוזירושלים שלנומשה ליאון112,77450.85%התעוררות בירושליםעופר ברקוביץ108,97949.15%סך הקולות הכשרים221,72334.75%סך כל הקולות223,399100%מועצת העיררשימהסימןקולותמספרמושביםהתעוררות בירושלים בראשות עופר ברקוביץ'הת46,3107דגל התורהדת41,5406התאחדות הספרדים שומרי תורה תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"לש"ס34,4125יהדות התורה – אגודת ישראלג26,1163הבית היהודי - האיחוד הלאומיטב14,2522ירושלים תצליח וירושלמים בראשות זאב אלקיןא12,1672מאוחדים עם אריה קינגק12,0302מרצ ירושלים חופשיתמרצ10,3061חביליו מצילים את ירושליםכן10,1551בני תורהעץ9,0771הליכודמחל7,9101פסגת זאב על המפה בראשות יעל ענתביפז5,5140ירושלים שלנויד5,5001ירושלים ביתנול3,2820ירושלים עירי בראשות רמדאן דבשי2,9990צעירי ירושליםצי2,2380ירושלים בדרך לפסגה עם נחמיה אסףנ2,2350ותיקי וגמלאי ירושליםעם2,0440מעורב ירושלמי בראשות אביתר אלבאזנץ1,0960אני ירושלים בראשות אבי סלמןף8620למען השכונות בראשות אבי שלוםזך6280סך הקולות הכשרים248,58532

 מועצת העיר ירושלים ה-16סיעהמושביםחברי המועצה קואליציה (27 חברים)דגל התורה6אליעזר ראוכברגר, ישראל קלרמן, אהרון דוד בלומנשטוק, אלחנן מנחם גרוסבויום, דוד זוהר, משה גורא.ש"ס5צביקה כהן, חיים כהן, פיני עזרא (עד דצמבר 2018), אברהם בצלאל (עד ספטמבר 2022), שמואל מרציאנו, צביקה אסולין (מדצמבר 2018), אריאל גולן (מספטמבר 2022).אגודת ישראל3יוסי דייטש (עד מאי 2021), יוחנן ויצמן, מיכאל הלברשטאם, יעקב הלפרין (ממאי 2021).ירושלים אחת - הליכוד2משה ליאון (ראש העיר), אלישע פלג.מאוחדים2אריה קינג, יוני יוסףמפלגה דתית לאומית – הציונות הדתית2חגית משה, יהודה אלכסנדר דה פרוידיגר.ירושלים תצליח2פלר חסן-נחום, יהודה בן יוסף.מרצ1לורה ורטון.מצילים את ירושלים1יוסי חביליו.בני תורה1חיים אפשטיין.יחד בירושלים (פורשים מהתעוררות)2ימית אלה יואלי, אבישי כהן (מאפריל 2021) אופוזיציה (5 חברים)התעוררות בירושלים5עופר ברקוביץ (עד נובמבר 2022), עינב בר כהן (עד יוני 2023), אלעד מלכא (עד אפריל 2021), עליזה ארנס (עד יוני 2020), דן אילוז (עד יוני 2021), יובב צור, אדיר שוורץ (מיוני 2020), יוסף שפייזר (מיוני 2021 עד אוגוסט 2023), יערה שילה (מנובמבר 2022), אריאל מרנס (מיוני 2023), רון לרמן (מאוגוסט 2023)

 מועצת העיר ה-17 (מרץ 2024 ואילך) 
הבחירות לראשות העירייה ולמועצתהרשימההמועמדקולותמספראחוזירושלים אחתמשה ליאון179,02281.09%האיחוד הירושלמייוסי חביליו41,75718.91%סך הקולות הכשרים221,115סך כל הקולות100%מועצת העירלא ממוסגררשימהסימןקולותמספרמושביםדגל התורה בראשות אליעזר ראוכברגרדגל43,9766שס בראשות צביקה כהןשס41,7716האיחוד הירושלמי בראשות יוסי חביליוא26,7164התעוררות בירושלים בראשות אדיר שורץהת24,9313אגודת ישראלג22,5473ירושלים אחת בראשות משה ליאוןיא16,5392מאוחדים עם אריה קינגק11,9912מפד"ל-הציונות הדתית בראשות חגית משהטב11,4442הליכוד למועצת העיר ירושליםמחל8,2141בני תורהעץ7,0181ירושלים בנעםני6,0841ירושלים תצליח בראשות יהודה בן יוסףיב2,8160כל תושביה בראשות סונדוס אלחותדף2,4490אחדות ירושלים בראשות אבישי כהן ומלכה גרינברטדרך1,7410קודם ירושליםד8920סך הקולות הכשרים221,11531

 מועצת העיר ירושלים ה-17סיעהמושביםחברי המועצה קואליציה (31 חברים)דגל התורה6אליעזר ראוכברגר (סגן ומ"מ ראש העיר), ישראל קלרמן (סגן ראש העיר), משה גורא, אהרון דוד בלומנשטוק, אלחנן מנחם גרוסבויום (משנה לראש העיר), דוד זוהרש"ס6צביקה כהן (סגן ומ"מ ראש העיר), מאיר בן חיים כהן (סגן ראש העיר), שמואל מרציאנו (משנה לראש העיר), צבי אסולין, אריאל יקותיאל גולן, יוסף חיים מועלםהאיחוד הירושלמי4יוסי חביליו (סגן ראש העיר), יעל דה לנגה, לורה ורטון, יונתן פלג פולקהתעוררות בירושלים3אדיר שוורץ (סגן ראש העיר), מרים סלע, אריאל בזיזאגודת ישראל-ירושלים3יצחק מאיר ברים (משנה לראש העיר), יוחנן בצלאל ויצמן, מיכאל הלברשטאםירושלים אחת2משה ליאון (ראש העיר), רונית אחדות הכהןמאוחדים2אריה קינג (סגן ראש העיר), יצחק דור לויהמפד"ל – הציונות הדתית2חגית משה (סגנית ראש העיר), יהודה אלכסנדר דה פרוידיגרהליכוד1יעל ענתבי (המשנה לראש העיר)בני תורה1חיים אפשטיןירושלים בנעם1אלדד רבינוביץ'

ראשי העירייה
270px|ממוזער|קברו של אחמד אל-אסאלי בבית הקברות ממילא בירושלים
שמאל|ממוזער|270px|אחד מבנייני העירייה בכיכר ספרא

 תקופה  שם ראש העיר  תקופת כהונה  הערות  התקופה העות'מאנית(1516–1917) אחמד אגחה דוזדר אל-אסאלי  1838–1863 (בקירוב)  יוסף אל-ח'אלדי  1867–1874 (בקירוב)  קדנציה ראשונה ......  1874–1876 (בקירוב)  יוסף אל-ח'אלדי  1876–1877 (בקירוב)  קדנציה שנייה .......  1877–1878 (בקירוב)  יוסף אל-ח'אלדי  1878–1879 (בקירוב)  קדנציה שלישית עומר אל-חוסייני  1879–1882 (בקירוב)  סלים אל-חוסייני  1882–1897 (בקירוב)  יאסין אל-ח'אלידי  1897–1899 (בקירוב)  יוסף אל-ח'אלדי  1899–1906  קדנציה רביעית, חבר הפרלמנט העות'מאני ואיש בעל חשיבות ב פיידי אל-עלמי  1906–1909  חוסיין אל-חוסייני  1909–1917   התקופה המנדטורית(1917–1948) עארף א-דג'אני  1917–1918  מוסא כאזם אל-חוסייני  1918–1920  פלסטיני, מונה והודח על ידי המנדט הבריטי בשל מעורבותו במאורעות תר"פ ראע'ב נשאשיבי  1920–1934  פלסטיני פרו בריטי, מתנגדו העיקרי של חאג' אמין אל-חוסייני חוסיין אל-ח'אלדי  1934–1937  פלסטיני פרו המנדט הבריטי, רופא דניאל אוסטר  1937–1938  יהודי, ממלא מקום מוסטפא אל-ח'אלדי  1938–1944  דניאל אוסטר  1944–1945  ממלא מקום ג'ורג' ה. וובסטר  1945–פברואר 1947  עמד בראש ועדה ממונהג'ון אלכסנדר הילטון פברואר–יוני 1947  סגן מושל מחוז ירושלים; מינוי זמני (ממלא מקום)ריצ'רד גרייבס יוני 1947 – אפריל 1948  עמד בראש הוועדה המנדטורית. חלוקת ירושלים: 1948–1967  ירושלים המערבית(1948–1967) דניאל אוסטר  1948–1950  חבר "הציונים הכלליים", קדנציה שלישית שלמה זלמן שרגאי  1951–1952  חבר הפועל המזרחי יצחק קריב  1952–1955  גרשון אגרון  1955–1959  חבר מפא"י, יסד וערך את העיתון Palestine Post מרדכי איש שלום  1959–1965  חבר מפא"י טדי קולק  1965–1967   ירושלים המזרחית(1948–1967) אנואר אל-ח'טיב  1948–1950  עארף אל-עארף  1950–1951  חאנה אטאללה  1951–1952  עומר וואעארי  1952–1955  ועדה עירונית  1955–1957  רוחי אל-ח'טיב  1957–1967   ירושלים המאוחדת(מ-1967) טדי קולק  1967–1993  חבר מפא"י ואחר כך רפ"י והעבודה, במערכות הבחירות האחרונות שלו התמודד ברשימה נפרדת - "ירושלים אחת" אהוד אולמרט  1993–2003  פרש בעקבות בחירתו ל מטעם הליכוד; לימים ראש ממשלת ישראל אורי לופוליאנסקי  2003–2008  יהדות התורה  ניר ברקת  2008–2018  משה ליאון  2018 ואילך  נבחר מטעם רשימה עצמאית ולאחר מכן הצטרף לליכוד

ראו גם

בניין עיריית ירושלים ההיסטורי
קריית עיריית ירושלים

 לקריאה נוספת 
שלושה אוחזין בעירייה – תולדות עיריית ירושלים בתקופת השלטון הבריטי 1917–1948, מנחם לוין, עורך: יעקב קמחי, הוצאת אריאל, תשס"ו–2006.
 ד"ר אפרים אבן, עיריית ירושלים 1917–1948: יהודים וערבים, בהוצאת אוניברסיטת אריאל בשומרון, 2015. (ריאיון עם המחבר)
 רות קרק, פעילות עיריית ירושלים בסוף בתקופה העות'מאנית, קתדרה 6, דצמבר 1977, עמ' 74.
 אביבה חלמיש, ירושלים בתקופת המנדט הבריטי (יחידה 10 בקורס ירושלים לדורותיה), האוניברסיטה הפתוחה, תשפ"א–2020, פרק 10.5: ניהול העיר, עמ' 76–87.
 ערן אלדר, בין קודש לחול: ירושלים מול תל אביב - דימוי, יחסים וכלכלה (1973-1948), ספר ירושלים, יד בן צבי, ירושלים, 2023, עמ' 411–442

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

*
ירושלים