בת מצווה

בת מצווה היא נערה יהודייה שהגיעה לגיל שבו היא מחויבת בקיום מצוות. על פי ההלכה, כל נערה נעשית בת מצווה בהגיעה לגיל 12 שנים. הכינוי בת מצווה משמש גם לחגיגה הנערכת לכבוד האירוע.

 היסטוריה 
250px|ממוזער|ציורו של הצייר האוסטרי Jehudo Epstein המתאר את ההכנות לחגיגת בת המצווה (1912)
ממוזער|250px|חגיגת קונפירמציה לנערות באלכסנדריה, המחצית הראשונה של המאה ה-20.
עוד בראשית המאה ה-19, בימיה המוקדמים של היהדות הרפורמית החלו להיערך טקסי קונפירמציה לבנים ולבנות בהן נבחנה ידיעתם על הדת, בדומה לנהוג אצל הנוצרים. היא התפשטה בחוגים הליברליים יותר ביהדות גרמניה, ועד אמצע המאה החלה להיות נפוצה גם בקרב הבורגנות האורתודוקסית. הרב יעקב אטלינגר מאלטונה נאלץ מכח תקנות הקהילה להשתתף באירוע כזה ב-1867, ופרסם את הדרשה שהכין לשם כך מאוחר יותר. הוא הדגיש כי חויב במעשה מכח חוק, וכי היהדות אינה מכירה בכך שעקרונות הדת יאומצו בהצהרה פומבית שכזו, מאחר שהיא מחייבת מלידה. עם זאת, כחלק מניסיונו לבלום את הרפורמה, תמך במעין הליך מקביל שנועד להיערך אך ורק מחוץ לבית הכנסת.

לא תמיד נתקל רעיון הקונפירמציה בהתנגדות, בעיקר בנוגע לנערות: הרב הראשי של הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת, שלמה זלמן אולמן, התיר זאת לבני שני המינים ב-1843. ב-1844 נערכה קונפירמציה לצעירים יהודים לראשונה בוורונה שבאיטליה. בשנות ה-80 הסכים הרב צבי הרמן אדלר להחלה גורפת של הטקס, לאחר שהפך נפוץ יותר ויותר בבתי-הכנסת, אך סירב לקרוא לו 'קונפירמציה'. ב-1901 התיר זאת הרב אליהו בכור חזן באלכסנדריה, לבנים ולבנות, בהשראת הנעשה באיטליה. פוסקים אחרים הורו לכתחילה על קיום אירוע שמרני יותר.

בתחילת המאה העשרים, היחס למסיבת בת מצווה היה מסויג, כיוון שלעיתים היה זה ניסיון חיקוי של סממנים השאובים מטקס הקונפירמציה, ואכן היו רבנים, כמו הרב אהרן וולקין, שאסרו את המנהג משום חוקות הגויים, או שהתייחסו אליו בחשדנות, כמו רבי משה פיינשטיין, שבתשובה משנות ה-50 אסר קיום אירוע בבית הכנסת כיוון שהוא "דברי רשות והבל בעלמא...אין זה שום עניין וסמך להחשיב זה דבר מצווה וסעודת מצווה". גם בעדה החרדית הביעו התנגדות עזה לחגיגת בת המצווה עקב מקורה בחוגים רפורמיים. ב-1977 עוד התייחס אליו הרב יהודה דוד בלייך כאחת "הבעיות הנוכחיות בהלכה", וציין כי רק מיעוט בקרב האורתודוקסים חוגג אותו וכי התפשט אליהם מקרב הקונסרבטיבים.

אמנם מנגד, כבר בתחילת המאה העשרים החלו רבנים לעודד עריכת מסיבת בת מצווה לבת, בדומה למסיבה שנהוג לעשות לבן, כאשר הדבר נעשה מתוך מטרה לחזק את שמירת המצוות בקרב בנות ישראל. בשתי תשובות מקיפות בעניין שניתנו על ידי הרב יחיאל יעקב וינברג בשו"ת שרידי אש (ח"ב, צ"א; וח"ג צ"ג) הוא כותב:

בשנות ה-60 קבע הרב הראשי לישראל יצחק נסים, בתשובה לשאלת נערה שסבה התנגד לכך, כי "ראוי ורצוי לערוך חגיגה לכבוד מאורע זה בחייה. את החגיגה יש לערוך בבית, בחברת קרובים וידידים ובהשתתפות של רב. הרב ישא דברים לכבוד המאורע הזה, וידבר במעלת החובה לשמור את המצוות ובשכר של מקיימיהן. הבת, ראוי שתלבש בגד חדש ותברך עליו ברכת "שהחיינו". מן הנכון שתכין הרצאה קצרה על המאורע ועל ערך היום. האם (צ"ל: האב) יאמר: "ברוך שפטרני מענשה של זאת". הרב עובדיה יוסף, בתשובות הלכתיות משנות ה-70, גם כתב שבתקופה זו יש לערוך סעודת מצווה.

קביעת גילה של בת מצווה

בתלמוד הבבלי מובאת מחלוקת תנאים האם הבת מתחייבת במצוות בגיל שלוש עשרה והבן בגיל שתים עשרה, או שהבת בגיל שתים עשרה והבן בגיל שלוש עשרה:

בהמשך הגמרא שם מובא טעמו של רבי: . כלומר, הבת מגיעה לתבונה שלמה קודם לבן.

להלכה נפסק כדעת רבי, שהבת מתחייבת במצוות מגיל שתים עשרה והבן מגיל שלוש עשרה, וכבדברי הרמב"ם: "בת שתים עשרה שנה ויום אחד... ובן שלוש עשרה שנה ויום אחד... הרי הן כגדולים לכל המצוות".

על פי ההלכה, יהודייה שהגיעה לגיל 12 חזקתה שיש לה סימני נערות ונחשבת לבעלת דעת ומחויבת בכל מצוות התורה שבהן חייבות נשים. גיל קבלת המצוות של הנערה נמוך בשנה אחת מהגיל שבו מגיע נער לעול מצוות ("בר מצווה"). הסבר נפוץ לכך הוא שהנערה מתבגרת, בראש ובראשונה מבחינה פיזיולוגית, מוקדם יותר מהנער ולכן היא חוגגת קודם. הרא"ש מסביר את המדרש בבראשית רבה במילים: "נתן הקב"ה בינה יתרה באישה יותר מבאיש. פירוש: הקדים בה בינה יותר מבאיש", כלומר ההתפתחות השכלית של האישה קודמת לזו של הגבר.

באופן נוסף באר הרב זלמן סורוצקין שני כוחות עיקריים באדם: מוח לחשוב מחשבות - בזה עולה על פי רוב האיש על האשה. רגש שבלב - בזה עולה האשה על האיש. האמונה תלויה בלב וברגשותיו לכן האשה מתחייבת במצוות קודם לאיש.

בגלל סדר העיבורים במחזור המטוני, לעולם לא תהיה בת מצווה באדר א'.

אופי האירוע
ביהדות האורתודוקסית
בקרב רוב היהדות החרדית, הציבור הדתי לאומי בישראל ובקרב חלקים גדולים מהאורתודוקסיה-המודרנית בארה"ב נהוג לערוך את טקס בת המצווה שלא בבית הכנסת ובעת התפילה אלא באירוע שנעשה במסעדה, אולם אירועים או אפילו באולם בית הכנסת. באירוע נאמרים דברי תורה בשבח קיום המצוות ובמעלה המתחדשת ובאה על הנערה שחוגגת את בת המצווה.

בחלקים יותר ליברליים באורתודוקסיה המודרנית ישנם בתי כנסת בהם הונהג שאבי בת המצווה עולה לתורה ובת המצווה עצמה נושאת דרשה לאחר התפילה. בקבוצות ליברליות אחרות נהוג לערוך טקס הכולל עלייה לתורה בנוכחות נשים בלבד.

ביהדות הקונסרבטיבית
ממוזער|250px|בת שקוראת בתורה, לרגל בת המצווה שלה בכותל הדרומי, כחלק מטקס קונסרבטיבי

חגיגת בת מצווה בבית הכנסת בדומה למתכונת של בר המצווה החלה בזרמים הקונסרבטיבי והרקונסטרוקטיבי בארצות הברית בשנות ה-20 של המאה ה-20. הראשונה שחגגה כך, בשנת 1922, הייתה ג'ודית קפלן, בתו של הרב מרדכי קפלן, מייסד הזרם הרקונסטרוקטיבי. קפלן קראה את הברכות בניגון, וקראה את פרשת השבוע בעברית ובאנגלית מתוך ספר תורה מודפס ובלי לעמוד על במת בית הכנסת. אך מגבלות אלה הוסרו במהירות ועלייה לתורה של בנות מצווה (ובנות בכלל) הפכה למנהג נפוץ בזרמים אלה.
חגיגת בת המצווה כיום כוללת בדרך כלל קריאת המפטיר וההפטרה ונשיאת דרשה. בחלק מהקהילות מקובל בנוסף להניח תפילין ביום חול. מקובל גם שבנות ובני המשפחה עולים גם הם לתורה בעליות הנוספות שבאותו היום.

ביהדות הרפורמית
טקס הבר-מצווה הרפורמי כולל עלייה לתורה ובו הנערות (לרוב בבית כנסת רפורמי) מחויבות בהגיען לגיל 13, לעלות לתורה, בדיוק כמו הנערים הרפורמים.

בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר טקס בר-המצווה חדר מחדש לקהילות הרפורמיות, החלו לערוך שם גם טקסי בת-מצווה. טקס בת-המצווה הראשון בבית כנסת רפורמי התקיים ככל הנראה בשיקגו ב-1930, וב-1960 כבר נערכו טקסי בת ובר מצווה כמעט בכל הקהילות הרפורמיות.
חגיגת בת המצווה כיום כוללת בדרך כלל קריאת המפטיר וההפטרה ונשיאת דרשה. בחלק מהקהילות מקובל בנוסף להניח תפילין ביום חול. מקובל גם שבנות ובני המשפחה עולים גם הם לתורה בעליות הנוספות שבאותו היום.
בהמשך למסורת הקונפירמציה, קהילות רפורמיות נוהגות לערוך מפגשי הכנה קבוצתיים וחווייתיים, בהם עוסקים בני ובנות המצווה במשמעות הטקס ומרכיביו השונים, בזהותם היהודית והישראלית, ובמושגים של אחריות חברתית, בגרות והקשר עם העם היהודי ומסורתו. התפילה מונהגת על-ידי רב או רבה רפורמית, ולעיתים גם על ידי חזן או חזנית, ומלווה בהדרכה ובהסברים על התפילות ומערך הטקס.

בציבור החילוני והמסורתי
בקרב חילונים ומסורתיים בישראל ובקהילות יהודיות ברחבי העולם רבים חוגגים בת מצווה במסיבה ללא סממנים דתיים. מסיבות כאלו נערכות בבית, במסעדה או באולם אירועים. הן כוללות סעודה, מוזיקת רקע או מוזיקה לריקודים ולעיתים נאום של כלת השמחה ושל הוריה. יש המוסיפים לאירוע הופעות בידור, הקרנת סרט אודות הנערה החוגגת, ספר אורחים ועוד.

 ראו גם 
בר מצווה
בארק מצווה

לקריאה נוספת
אתר הקול החמישי - האוצר לבת המצווה. מעלת הבת, תפילה לכלת הבת המצווה ועוד, ירושלים תשע"ח.
אברהם (רמי) ריינר, היחס לטקסי בת-מצווה: עיון משווה בפסיקה מודרנית, נטועים י' (תשסג), 55-77
זאב אלף, מנחם באטלר, How Bat Mitzvah Became Orthodox.Symposium on Masorah, מאי 2016
אהרון בק, בת מצוות: ספר הלכה לילדה ולנערה, המכון התורני אור עציון, 2011
אורנה פילץ, את ואני: אמא ובת מצווה, כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2013
חזקי שוהם, למה בר ובת מצווה? חניכה, מגדר וראווה בתרבויות יהודיות, האוניברסיטה הפתוחה: למדא, 2023



קישורים חיצוניים

הרב אליעזר מלמד, חגיגת בת מצווה, באתר פניני הלכה
הרב אליעזר מלמד, המצווה לחגוג בת מצווה, רביבים

ד"ר אהרן ארנד, חגיגת בת מצווה בפסקי הרב יצחק נסים , דף השבוע לפרשת וישלח באתר אוניברסיטת בר-אילן
 חזקי שוהם, בת מצווה, הגרסה הישראלית - ממסיבה לטקס חניכה?, ראשי, 1 בספטמבר 2020

Michele Alperin, The evolution of the bat mitzva, The Jerusalem Post, May 15, 2012

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גילים בהלכה
קטגוריה:סעודות מצווה
קטגוריה:אירועים משפחתיים
קטגוריה:טקסי מעבר
קטגוריה:יום הולדת
קטגוריה:נוער
קטגוריה:נשים ביהדות
קטגוריה:12 (מספר)