טידורה

טידורה (אינדונזית: Tidore) הוא אי בקבוצת איי מאלוקו במזרח אינדונזיה, השוכן מערבית לאי הגדול יותר הלמהרה. קצהו הדרומי מורכב מחרוט אפר (סוג של הר געש) המתנשא לגובה של 1,730 מטרים מעל גובה פני הים. בצפון האי ניתן למצוא קלדרה, הנקראת סאבאלה, שבתוכה ניתן למצוא שני חרוטים געשיים קטנים. ביערות חי קוסקוס כחול-עין, יונק כיס קטן שאנדמי לאי זה ולאי טרנאטה השכן.בתקופה הקדם-קולוניאלית, הייתה סולטנות טידורה מרכז פוליטי וכלכלי חשוב באזור, ויריבה מרה של סולטנות טרנאטה השכנה, הנמצאת מצפונה.

היסטוריה
סולטאני טידורה שלטו על רוב החלק הדרומי של האלמאהרה, ובפרקי זמן מסוימים שלטו גם בבורו, אמבון וברוב האיים הקרובים לפפואה. טידורה כרתה ברית חלשה עם ספרד במאה ה-16, וספרד הקימה על האי מספר מבצרים. למרות אי האמון הדדי בין הטידורים והספרדים, הייתה נוכחותם של הספרדים עבור אנשי טידורה גורם מסייע בהתנגדותם לפלישות של אויביהם מטרנאטה, כמו גם ניסיונות ההשתלטות של ההולנדים שהקימו בסיס על טרנאטה.

ככל שהעוצמה הספרדית באזור התפוגגה לפני נסיגתם המלאה ממנו ב-1663, טידורה הפכה לאחת הסולטנויות העצמאיות ביותר באזור, והתנגדה לשלטון הישיר של חברת הודו המזרחית ההולנדית. דבר זה בלט במיוחד בתקופת שלטונו של הסולטאן סאיפודין (1657 – 1689), כאשר חצר הסולטאן ניצלה את התשלום ההולנדי עבור התבלינים על מנת לחזק את הקשרים המסורתיים עם תושבי הפריפריה של האי. כתוצאה מכך, הסולטאן זכה לכבוד בקרב אוכלוסיות רבות באי, וכמעט לא היה זקוק לסיוע צבאי הולנדי כדי לשמור על שלטונו, כפי שנעשה בטרנאטה.

טידורה נשארה סולטנות עצמאית, אך עם מעורבות הולנדית, עד לשלהי המאה ה-18. בדומה לטרנאטה, טידורה אפשרה לתוכנית ביעור התבלינים ההולנדית להמשיך בשטחה. תוכנית זאת, שנועדה לחזק את המונופול ההולנדי על סחר התבלינים באמצעות הגבלת ייצורם למספר מצומצם של מקומות, החלישה מאוד את טידורה ופגעה בשליטתה על השטחים ההיקפיים שלה.

מקורות
 Andaya, Leonard Y. 1993. The world of Maluku: eastern Indonesia in the early modern period. Honolulu: University of Hawaii Press. .
 Smithsonian Institution Global Volcanism Program: Tidore

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:איי מאלוקו