צי האינדיאס

צי האינדיאס (בספרדית: Flota de Indias), הידוע גם כצי האוצר הספרדי (באנגלית: Spanish treasure fleet) היה מנגנון סחר ברחבי האימפריה הספרדית שהסדיר את הסחר בין ספרד לבין הקולוניות שלה באמריקה ובפיליפינים בין המאות ה-16 וה-18 בצורה של שיירות עונתיות של ספינות סוחר מאובטחות בידי ספינות מלחמה. השיירות חצו יחדיו את האוקיינוס האטלנטי הלוך ושוב על מנת לספק אבטחה מפני שודדי ים ופריבטירים, ובו בזמן אכפו את המונופול על הסחר. ציי האינדיאס עשו את דרכם מסביליה (והחל משנת 1707 מקדיס) שבספרד, למספר מצומצם ביותר של נמלים באמריקה בנושאם מותרות ומוצרים מוגמרים שונים, שלא ניתן היה לייצר בקולוניות, או שנאסר ייצורם, ומאוחר יותר גם עבדים. בדרכם חזרה הביאו איתם ציי האינדיאס מוצרים יקרי ערך, כגון כסף, זהב, אבנים יקרות וקקאו לממלכת קסטיליה שבספרד, כמו גם את "החמישית המלכותית" (quinto real), רווחי המס בשיעור של 20% על הסחר ועל כריית המתכות היקרות, ששולמו לכתר ספרד.

לצי האינדיאס הייתה מקבילה משלימה באוקיינוס השקט שהסדירה את הסחר בין מלכות המשנה של ספרד החדשה לבין הפיליפינים, שכונתה הגליאון של מנילה (el galeón de Manila). במסגרת מנגנון זה הפליגו ספינות בודדות פעם או פעמיים בשנה בין נמל מנילה בפיליפינים ואקפולקו בספרד החדשה וסחרו במוצרים סיניים תמורת כסף מקסיקני. המוצרים הועברו על פני היבשה לנמל וראקרוס, שם הצטרפו לשלל הסחורות שחצו את האוקיינוס האטלנטי על גבי ציי האינדיאס.

שיטת צי האינדיאס פותחה בשנות ה-20 של המאה ה-16 כמענה לבעיית שוד הים של הספינות שנשאו את העושר שגילתה ספרד באמריקה בידי שודדי ים ופריבטירים אנגלים, צרפתים והולנדים. במסגרת השיטה הורכבו שני ציים נפרדים, שכל אחד מהם הורכב מגליאונים (ספינה רב תכליתית ורב סיפונית שהייתה בשימוש האירופים באותה העת) שחלקן חומשו כספינות מלחמה ואחרות היו ספינות סוחר. בכל שנה החל משנת 1543, הפליג צי אחד לנמל וראקרוס, נמל הכניסה למלכות המשנה של ספרד החדשה, ואילו השני עשה דרכו למלכות המשנה של פרו באמצעות הנמלים של קרטחנה דה אינדיאס, נומברה דה דיוס (Nombre de Dios) ופורטובלו, משם נישאו ביבשה על גבי פרדות לצידו השני של מצר פנמה בדרכים קמינו דה קרוסס וקמינו ריאל והועמסו על ספינות שעשו דרכן לנמל קייאו בסמוך ללימה. לאחר הפריקה והעמסת מטען חדש נפגשו שני הציים בנמל הוואנה שבקובה, ועשו את דרכן חזרה לספרד. המסע נערך כפעמיים בשנה.

שמאל|ממוזער|250px|ספינת גליאון ספרדית. תחריט בן המאה ה-16.
נוסף על צורכי האבטחה שימשה השיטה גם להבטיח את המונופול על המסחר ולהגביר את העושר המופק מהקולוניות שבאמריקה. על פי חוק לא הורשו המושבות לסחור במוצריהן אלא עם נמל אחד בספרד (כאמור, תחילה סביליה ומאוחר יותר קדיס). כך, לא רק שאומות אחרות הודרו מהסחר, גם בספרד עצמה הייתה מידה גדולה של פיקוח על הסחורות היוצאות והנכנסות. משך כשתי מאות נשמר המונופול בקפדנות, יחסית. ההכנסות היוו את המנוע העיקרי של הכלכלה הספרדית, ומימנו מלחמות רבות עם האימפריה העות'מאנית ועם רוב מדינות אירופה.

במאה ה-17 החלה השיטה לדעוך מסיבות מגוונות: סערות שפגעו בציים הסבו נזקים כבדים. כך, למשל, אבדו חלקים ניכרים מהציים של השנים 1622, 1715 ו-1733. שודדי הים הקאריביים ואחרים שעסקו בשוד ימי, בין אם בצורה מורשה, כפריבטירים ובין אם לא, פגעו גם הם בסחר מדי פעם. איום זה גבר עם התבססותם של כוחות קולוניאליים אחרים באיים הקאריביים, לאחר תפיסת סן קריסטובל ונייוויס בידי האנגלים (1624) וקוראסאו בידי ההולנדים (1634). הצי של שנת 1628 נתפס בידי ההולנדים והציים של 1656 ו-1657 בידי האנגלים. לא רק השיירות בדרכן בים, כי אם גם נמלי המוצא שלהם בים הקאריבי היו בסכנה. כך, בשנת 1739 במסגרת מלחמת אוזנו של ג'נקינס, הותקף נמל פורטובלו ובשנת 1762, במהלך מלחמת שבע השנים, תפסו האנגלים את הוואנה ומנילה, דבר שמנע את תנועת השיירות. אובדנים אלו, למרות שלא אירעו לעיתים קרובות, פגעו קשות בכלכלה הספרדית, שהתבססה ברובה על ייבוא המתכות מאמריקה ופחות על תוצרת עצמית וייצור. לבסוף, גם היקף הסחר פחת. הציים של שנת 1550 הורכבו מ-17 ספינות, ואלם מספרן עלה בהדרגה עד לכדי 100 ספינות בסוף המאה ה-16. אולם באמצע המאה ה-17 שוב ירד מספרן לכדי כ-25 ספינות. החל מסוף המאה ה-17 שוב חלה עלייה מתונה בהיקף הסחר, אולם זו לא הגיעה לשיאי העבר.

במהלך שנות ה-40 של המאה ה-18 הופסקה שיטת הציים לאמריקות במרבית שטחי האימפריה, וספינות החלו להגיע ישירות לחופה המערבי של אמריקה הדרומית על ידי מעבר במצר מגלן, מבלי להזדקק לתיווך במצר פנמה. המעבר המדורג לסחר חופשי ברחבי האימפריה האיץ את דעיכת השיטה וציים קטנים יותר עשו את הדרך מוורקרוס לספרד בשנות ה-70 של המאה ה-18 ועד שנת 1789, שכן גילדת הסוחרים שם הייתה חזקה דיה על מנת לשמרו תקופה ארוכה יותר.

אבידות

על אף הדימוי הרווח של תפיסת שיירות רבות בידי האנגלים וההולנדים, הצליחה השיטה למעשה להביא את רובן המכריע של השיירות בבטחה ליעדן. ספינות מעטות יחסית אבדו לאויבי ספרד במהלך שנות פעילות הצי. גליאונים נוספים של הצי אבדו בידי איתני הטבע. רק האדמירל ההולנדי פיט היין הצליח לכבוש צי שלם, בקרב במפרץ מטנזס ליד פלורידה בשנת 1628, כשלאחר מכן נלקח מטען הצי לרפובליקה ההולנדית. האדמירל האנגלי רוברט בלייק תקף פעמיים את הצי, בקרב קאדיס בשנת 1656 ובקרב סנטה קרוז דה טנריף בשנת 1657, אך הוא לכד רק גליאון אחד וקצינים ספרדים הצליחו למנוע מרוב הכסף ליפול לידי האנגלים. צי איי הודו המערבית הושמד בקרב מפרץ ויגו בשנת 1702 במהלך מלחמת הירושה הספרדית, כאשר הופתע בנמל בעת פריקת הסחורות, אך המלחים הספרדים כבר פרקו חלק משמעותי ממטענו, אף אחת מהתקפות אלה לא התרחשה בים פתוח. במקרה של הגליאונים של מנילה, ארבע ספינות בלבד נלכדו על ידי ספינות מלחמה בריטיות. בהערכה כוללת הייתה זו אחת השיטות הימיות המוצלחות ביותר שהחזיקה מעמד במשך כמאתיים וחמישים שנה.

ספינות טרופות מפורסמות
שרידי אוניות אוצר ספרדיות, בין אם טבעו בקרב ימי או, כפי שהיה נפוץ יותר, על ידי סערות היוו מטרה עיקרית עבור ציידי אוצרות מודרניים. בין הספינות והציים שסבלו במיוחד מאיתני הטבע היו חלק מספינות הצי של שנת 1733 כולל הקפיטנה לאחר שנתקלו בסופת הוריקן. באוגוסט 1750, עלו לפחות שלוש אוניות סוחר ספרדיות (ה"אל סלבדור", ה"נואסטרה סניורה דה סולדד" וה"נואסטרה סניורה דה גואדלופה"), על שרטון במהלך הוריקן ליד חופי צפון קרולינה. סופות קשות נוספות שגרמו לטביעת ספינות התרחשו בשנים 1622, 1715, חלק מהספינות חולצו ביניהן ה"נואסטרה סניורה דה אטוצ'ה" וה"סנטה מרגריטה" מהצי של שנת 1622.

שרידי האורקה דה לימה מהצי של 1715והסן פדרו מהצי של 1733, מוגנים כיום כשמורות ארכאולוגיות תת-ימיות של פלורידה לאחר שנמצאו על ידי ציידי אוצרות.

אוניית האוצר אנקרנסיון (Encarnación)

אוניית הסוחר הספרדית האנקרנסיון טבעה בשנת 1681 במהלך סערה ליד שפך נהר צ'אגרס בצד הקריבי של פנמה. האנקרנסיון טבעה בעומק של פחות מ-12 מטרים. שרידי האנקרנסיון, התגלו בשנת 2011 כאשר רוב המטען שלה עדיין על הסיפון וחלק מגוף הספינה שלם.

קפיטנה (Capitana)

הקפיטנה (אל רובי) הייתה ספינת הדגל של הצי של 1733; היא עלתה על שרטון במהלך הוריקן ליד אי שהוא חלק מהפלורידה קיז, ואז טבעה. לאחר מכן, צוללנים מצאו את רוב האוצר שהייתה על סיפונה. הקפיטנה הייתה הראשונה מבין ספינות צי שנת 1733 שנמצאה שוב בשנת 1938. עובדי חילוץ הצליחו לחלץ פריטים מהספינה הטבועה במשך יותר מ-10 שנים. זהב נוסף נמצא ביוני 2015.

סן חוזה (San José)

הסן חוזה הוטבעה בשנת 1708 על ידי כוחות בריטיים ליד חוף קולומביה. שרידיה התגלו בשנת 2015 וההערכה היא שהיא מכילה 17 מיליארד דולר אמריקאי בזהב, כסף ואבנים יקרות אחרות. מיקומה נשמר בסוד. ממשלת קולומביה מבקשת לחלץ את האוצר אך ישנם חילוקי דעות מול ממשלת ספרד.

גבירתנו של הניסים (Nuestra Señora de las Maravillas)

ה"נואסטרה סניורה דה לאס מאראווילאס" שהתנגשה בינואר 1656 באונייה אחרת בצי, סבלה נזק לגוף שלה וטבעה בשונית אלמוגים מול חופי איי בהאמה. מטען האונייה, ובו כמעט 3.5 מיליון פריטים, נמצא בין שנות ה-50 וה-90 של המאה ה-17, התגליות האחרונות מספינה זו הוצגו במוזיאון הימי של איי בהאמה.

קישורים חיצוניים
La Flota de Indias 
La Flota de Indias 



 הערות שוליים 

קטגוריה:האימפריה הספרדית
קטגוריה:קולוניאליזם
קטגוריה:ספרד: היסטוריה צבאית
קטגוריה:סחר בין-לאומי
קטגוריה:ספרד: העת החדשה המוקדמת
קטגוריה:תחבורה ימית בין-לאומית