אמין אל-חאפז (סוריה)

אמין אל-חאפז (בערבית: أمين الحافظ; תעתיק מדויק: אמין אלחאפט'; 1921 - 17 בדצמבר 2009) היה נשיא סוריה, איש צבא וחבר מפלגת הבעת'.

ביוגרפיה
חאפז נולד בחלב במשפחה ענייה. בנערותו, בימי המנדט הצרפתי, הוא זרק אבנים על אישי ממשל צרפתים. הוא בוגר האקדמיה הצבאית בחומס בשנת 1946, ולחם כקצין חי"ר במלחמת העצמאות נגד מדינת ישראל. בשנת 1954 הוא השתתף בהפיכה נגד אדיב שישכלי ולאחריה קודם להיות מפקד החזית המזרחית בדיר א-זור ומפקד האקדמיה הצבאית בחומס. בשנת 1957 נתמנה למפקד גדוד ובסוף שנות החמישים תמך בהקמת הרפובליקה הערבית המאוחדת — איחוד מדיני בין מצרים לסוריה. לאחר הקמת האיחוד הוא נתמנה למפקד האזור הצפוני של סוריה והוטל עליו ליצור קשרים עם מפלגת הבעת' בעיראק. הוא העביר לחברי הבעת' כספים מנאצר לצורך מימון הפיכת הנפל שלהם במוסול בשנת 1959. הוא גם היה זמן מה בקהיר כמרצה במכללה צבאית. הוא נשלח אחר כך לבית הספר לפיקוד ומטה במוסקבה, אך עוד לפני תום לימודיו נקרא חזרה לסוריה בעקבות ההפיכה נגד הרפובליקה הערבית המאוחדת בסוף ספטמבר 1961, ונתמנה לראש מחלקת ההדרכה של הצבא הסורי. קבוצת הקצינים שבצעה מאוחר יותר את ההפיכה בפברואר 1963 יצרה איתו קשר בניסיון לצרף אותו אליהם, אך הוא סירב. בעקבות ניצחון הימין בבחירות הורחק חאפז ממוקדי הכח ונשלח שוב למוסקבה, הפעם כנספח צבאי. במוסקבה הוא פעל בקרב הסורים והעיראקים המשתלמים כדי ליצור תאים חשאיים שיפעלו לתפוס את השלטון. כשהדבר נודע לשלטון בסוריה, הוא הועבר לארגנטינה.

לאחר ההפיכה ב-8 במרץ 1963, נקרא חאפז לשוב לסוריה ומונה לשר הפנים האחראי על השירותים החשאיים. חאפז מונה לתפקיד למרות שלא היה חבר מפלגה וגם לא חבר "המועצה הלאומית של הפיקוד המהפכני", גוף שחבריו היו חברי מפלגת הבעת' הסורית, שהחזיק את השלטון בפועל. המועצה נתנה לו את התפקיד מרצונה להציג אותו בחזית באופן שיסתיר אותם. כך בעיתונות ברחבי העולם הוצג חאפז כאיש החזק בסוריה, כאשר למעשה המועצה הייתה תחת שלטונה של כת צבאית עלווית, שהסתתרה מאחורי דמותו של אל-חאפז הסוני, שהוצג לציבור כשליט.

בעקבות הפגנות נגד הכת הצבאית מצד תומכי נאצר, התמנה חאפז לסגן המושל הצבאי עם סמכויות חירום והטיל עוצר על המדינה למשך רוב שעות היום, בתחילת אפריל 1963. חאפז דיכא היטב את המהומות בשיטות שלמד בארגנטינה. במהרה נתגלעו חילוקי דעות בין חאפז לבין שר ההגנה זיאד אל-חרירי וביולי 1963 הודח אל-חרירי וחאפז נטל את סמכויותיו. בהמשך אותו חודש, הדיח חאפז את  ראש מועצת ההפיכה ומפקד הצבא, ונטל את סמכויותיו. בתחילת אוגוסט 1963 הוקמה ממשלה חדשה שבה חאפז השתתף כסגן ראש ממשלה בלבד. במקביל הוא נותר רמטכ"ל וראש מועצת ההפיכה.

חאפז היה בעל אידאולוגיה חילונית-סוציאליסטית, תוך ראיית סוריה כמדינה בעלת ייחודיות ועצמאות. הוא ביצע בארצו רפורמות סוציאליסטיות וקירב אותה למדינות הגוש המזרחי. חאפז השתייך אל הזרם הסוני; עם זאת, נקט גישה חילונית השוללת את עליונות האסלאם. הוא ראה את הלאומיות הסורית כעליונה על הלאומיות הכלל-ערבית, היה מתנגד חריף לאיחוד עם מצרים וטיהר את הצבא מגורמים פרו מצריים. עמדות אלו גרמו להתנגדות ולקרע בתוך מפלגת הבעת' בין תומכי הווטניה הפטריוטיים לבין תומכי הקוומיה הכלל-ערבים.

באוגוסט 1963 השיחות על פדרציה עם מצרים עלו על שרטון. נאצר התנה חזרה לפדרציה בהדחת חאפז וחאפז האשים את קהיר בניסיון לסכסך בין סוריה ועיראק. בספטמבר 1963 פרץ החוצה המחלוקת בין חאפז לבין עמראן מהכת הצבאית העלאווית. הצדדים התפייסו והוקמה ממשלה חדשה בה חאפז היה ראש הממשלה ועמראן סגנו. אולם הממשלה לא האריכה ימים ובתחילת דצמבר התפטר עמראן.

באוקטובר 1964 יצא חאפז לסוריה לניתוח בכליות. הוא נפגש עם דה גול לפני שחזר לסוריה באמצע נובמבר.

בקיץ 1965 כאשר נוצר מתח בין ההנהגה האזרחית של הבעת' לבין קבוצת הקצינים, עבר חאפז צד וחבר להנהגה האזרחית. ההנהגה האזרחית של המפלגה הורתה לצלאח ג'דיד להתפטר מתפקידו, אך הוא סירב. כפשרה הוקמה "מפקדה לאומית" שבראשה הועמדו חאפז וג'דיד. לקראת סוף דצמבר 1965 פעלו חאפז וההנהגה האזרחית להקים ממשלה חדשה בראשות ביטאר. בסוף דצמבר 1965 פרצה לחימה קצרה בין הצדדים בחומס, ולצדדים היה ברור שהשליטה בסוריה תקבע בלחימה.

ב-23 בפברואר 1966 בוצעה נגד חאפז מהפכת הנאו בעת', הפיכה של קבוצת קציני צבא חברי ותומכי מפלגת הבעת', עלווים ברובם, בהנהגת צלאח ג'דיד. הם התנגדו לתפיסה הפאן-ערבית של חאפז ושאפו להקים מדינה בגבולות "סוריה הגדולה". חברי הקבוצה היו שמאלניים יותר וייצגו את קבוצות המיעוט בסוריה: העלווים והדרוזים. חאפז היה לנשיא האסלאמי האחרון של סוריה שהיה לבעל השפעה; אמנם השליט ג'דיד מינה נשיא אסלאמי, אך הלה בפועל נשלט בידי קצינים עלווים. חאפז פיקד אישית על הכוחות שהגנו על ארמונו, עד שנפצע ונעצר. הוא נכלא בכלא מאזה. במהלך מלחמת ששת הימים שוחרר חאפז ממאסרו ולאחר מספר ימים הועמד בפני הברירה לצאת לגלות או להישאר במעצר בית וחאפז יצא ללבנון.

לאחר ההפיכה חי חאפז בגלות עד 2005, עת הורשה לחזור לסוריה. בשנת 2009 מת בחַלַבּ.

יחסו לישראל
מפלגת הבעת' התנגדה לעצם קיומה של מדינת ישראל ובהשפעתה התקבלה ב-1964 ההחלטה של ועדת הליגה הערבית בדבר הטיית שניים ממקורות הירדן – החצבני והבניאס. הוויכוח בתוך ההנהגה הסורית לא היה על הצורך בהשמדת ישראל - בזה היו כולם מאוחדים - אלא בסדרי העדיפויות: אל-חאפז עמד על כך שקודם צריך ליצור אחדות ושיתוף פעולה בין מדינות ערב, לחזק את המדינה על ידי רפורמות חברתיות וכלכליות ולהתכונן למלחמה תוך הכנת צבא חזק. לעומתו, צלאח ג'דיד ואנשיו חשבו שהשמדת מדינת ישראל תוביל לאחדות ערבית ולכן תמכו בתנועת הפת"ח במאבקה נגד ישראל.

 אלי כהן 
אל-חאפז היה אחד המדינאים הבכירים ביותר שאיתם התיידד המרגל הישראלי אלי כהן. בראיון עמו ב-2001 ניסה חאפז להמעיט בחשיבות המידע שהעביר כהן לישראל. הוא אף טען כי הוא זה שתפס את כהן, לאחר שהאחרון כשל בלשונו ואמר לו כי הוא הולך להתפלל "במסגד של מוסלמים". אל-חאפז הסביר כי משפט כזה יכול לומר רק אדם שאינו מוסלמי. עם זאת, בראיון שנתן חמש שנים מוקדם יותר הוא מסר גרסה שונה, ואמר כי כהן נלכד בידי כוחות הביטחון הסוריים בעקבות שידור אלחוטי, שבו העביר את החלטות מפלגת הבעת' הסורית.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעת'
קטגוריה:נשיאי סוריה
קטגוריה:ראשי ממשלת סוריה
קטגוריה:אנשי צבא סורים
קטגוריה:שרי ממשלת סוריה
קטגוריה:מנהיגים סורים שהודחו במהפכה
קטגוריה:סורים אנטי-ציונים
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:נפטרים ב-2009