תרפים

שמאל|ממוזער|250px|גולגולת מכוירת מביסמון (העתק), המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס
במקרא תְּרָפִיםבריבוי של כבוד; ראו אנציקלופדיה מקראית, ערך "תרפים", עמ' 936, וכן צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 96 הם אלילי-בית שהיו בצורת ראש אדם, ייתכן שהיו גולגולת מכוירת בטין של ראש המשפחה. ייתכן שהתרפים נועדו לשם ניבוי עתידות וגילוי מידע נסתר באמצעות ניחוש.

 במקרא 
בתנ"ך התרפים מוזכרים לראשונה אצל רחל שגונבת אותם מאביה, לבן, ומחביאה אותם בכר הגמל ויושבת עליהם כאשר אביה מחפש אותם. יש אומרים שעשתה כן כדי שלבן לא ינחש בהם וכך יידע להיכן ברח יעקב מפניו. מיכל בת שאול שמה אותם במיטתו של דוד להטעות את אויביו, ולגרום להם לחשוב שהוא ישן בה. מיכה שהיה כהן של שבט דן משתמש בתרפים.

בכמה מקומות ישנו קשר בין האפוד לתרפים, מה שמחזק את ההבנה שהשימוש בהם היה לחיזוי העתיד. מלכים השתמשו בהם כשעמדו על צומת הכרעה. על נבוכדנאצר מלך בבל מסופר כי שאל בהם כדי לבחור בהחלטה אסטרטגית במלחמה. ב, נאמר "כִּי הַתְּרָפִים דִּבְּרוּ-אָוֶן", לצד חזיונות וחלומות שוא, כך שניכר בהם שהיו כלי חיזוי.

על המלך יאשיהו מסופר כי ביער עם כל עבודות האלילים שהיו בתקופתו גם את התרפים.

 בספרות חז"ל 

 מקור השם 
במדרש תנחומא מובאת סיבה נוספת: . ואילו הרמב"ן כתב: .

 אופן השימוש בתרפים 
לאחר ההקטרה לפניהם, ניתן היה לדובב את התרפים לקבלת עתידות. במדרש מובא תיאור כיצד היו שואלים בתרפים:

והרמב"ן כתב: .

על פי חז"ל השימוש באפוד אצל הכהן הגדול, היה מכפר על עבודה זרה והם לומדים זאת מהסמיכות בהושע בין אפוד לתרפים.

לקריאה נוספת
 יאיר זקוביץ, מקראות בארץ המראות. ישראל: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001. עמ' 34-33.
אריאל סטולמן, "מדוע גנבה רחל את התרפים", בספר "בעקבות הפשט האבוד" עמ' 98-87.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:תנ"ך
קטגוריה:עבודת אלילים
קטגוריה:אלים בתנ"ך