שרה ברייטברג-סמל

שרה ברייטברג-סמל (21 בספטמבר 1947 – 6 בנובמבר 2022) הייתה אוצרת ומבקרת אמנות ישראלית, כלת פרס ישראל לאמנות פלסטית לשנת 2020.

בעת עבודתה במוזיאון תל אביב לאמנות בשנות ה-80 של המאה ה-20 גיבשה את המסגרת התאורטית של גישת "דלות החומר" באמנות חזותית בישראל. לאחר פרישתה מן המוזיאון, ערכה במשך שנים רבות את מגזין האמנות "סטודיו".

ביוגרפיה
ברייטברג־סמל נולדה בתל אביב וגדלה בחולון. הוריה, מאיר ברייטברג וציפורה לבית זילברשטיין, היו ניצולי שואה שעלו לארץ ישראל ממחנה העקורים ברגן־בלזן. שניהם ניצלו בזכות חסידי אומות העולם פולנים.

בוגרת תולדות האמנות ומדע המדינה, ותואר שני באמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.

ברייטברג-סמל הייתה כתבת לענייני ירושלים העלייה והקליטה בעיתון "למרחב" וכך כתבה גם על מחאת הפנתרים השחורים. ב-1969, בעודה סטודנטית לאמנות בת 22, קיבלה מד"ר יצחק בצלאל (שערך את מוסף התרבות משא) את תפקיד מבקרת האמנות בעיתון זה ובעיתון "דבר".

בתום לימודיה הפכה למבקרת אמנות ומראיינת ב"ידיעות אחרונות" במוסף הספרות.

בשנת 1988 פרסמה את המאמר "אגריפס נגד נמרוד" בעיתון ידיעות אחרונות.

בשנים 1993–2004 ערכה את כתב העת "סטודיו".

 אוצרת אומנות 
בין השנים 1977–1989 שימשה כאוצרת לאמנות ישראלית במוזיאון תל אביב . במסגרת עבודתה אצרה תערוכות רבות של אמנים ישראלים כגון תערוכתו של רפי לביא ואחרים. בין התערוכות הקבוצתיות שאצרה במוזיאון בולטות התערוכות "אמן - חברה - אמן" (1978) ו"רוח אחרת" (1981), אך התערוכה הידועה ביותר שאצרה בתפקידה זה הייתה "דלות החומר כאיכות באמנות הישראלית" (1986). התזה שהציגה בתערוכה זו, ביקשה להפריד בין האמנות המקומית לבין סגנון האמנות הבין-לאומית של אותה עת, על ידי תיאור סוציולוגי-אסתטי של האמנים הישראלים ודרך התייחסותם אל מסורת האמנות האירופית. בעבודותיהם של האמנים השונים שהציגה בתערוכה מצאה ברייטברג-סמל מאפיינים של אימוץ חומרי אמנות "דלים" כגון דיקט, קרטון, שימוש בקולאז' ועוד, אשר נבעו מביקורת פוליטית על החברה והתרבות הישראלית וכן מתפיסה א-אסתטית שמקורה במסורת היהודית.

ברייטברג-סמל אף שימשה אוצרת הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה (1982, 1997).

בשנת 2010 אצרה במוזיאון תל אביב תערוכה רטרוספקטיבית של האמן משה גרשוני שהביאה עשרות אלפי מבקרים למוזיאון, ולוותה בספר מקיף על האמן שעמד על גדולתו ומורכבותו.

 פרסים 
 בשנת 2003 נבחרה ליקירת תל אביב, על ידי עיתון "העיר"
 בשנת 2005 זכתה בפרס משרד החינוך והתרבות בקטגוריה "פרס האוצר".
 בשנת 2020 זכתה בפרס ישראל בתחום האמנות הפלסטית. מנימוקי השופטים למתן הפרס: ״פעילותה המשפיעה ורבת השנים בשדה האמנות התאפיינה באותנטיות, ביושרה, בחוכמה ובידע רב. על כל אלה מצאה הוועדה את הגב שרה בריטברג־סמל ראויה לפרס ישראל לאמנות לשנת תש"ף.״

 חיים אישיים 
ב-1977 הכירה את בעלה עדי סמל (1935–2007) שהיה מנהל אירועי התרבות של מוזיאון תל אביב ומנהל מוזיאון מגדל דוד, ואחיו של נועם סמל. לשניים נולדו שתי בנות.

נפטרה מדום לב ב-6 בנובמבר 2022, והובאה למנוחות בבית העלמין בנס ציונה.

לקריאה נוספת
 יעל נאמן, היה היתה, אחוזת בית, הוצאה לאור, תל אביב, 2018

 קישורים חיצוניים 

  גלריה: "דלות החומר כאיכות באמנות", ארכיון רשות השידור, 8 ביולי 1986
 שרה ברייטברג-סמל, באתר WorldCat Identities

 שרה ברייטברג-סמל, באתר הוצאת בבל


 גדעון עפרת, "שרה ברייטברג: החיים אחרי הדלות", באתר "המחסן של גדעון עפרת"



 הערות שוליים 

קטגוריה:אוצרות ישראליות
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:בוגרי תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:זוכות פרס ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ישראל באמנות פלסטית
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 2020
קטגוריה:חוקרות תולדות האמנות ישראליות
קטגוריה:חוקרי תולדות האמנות ישראלים
קטגוריה:מבקרות אמנות ישראליות
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות יהודים
קטגוריה:סגל מוזיאון תל אביב לאמנות
קטגוריה:משפחת סמל
קטגוריה:אישים הקבורים בנס ציונה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022