האוניברסיטה האמריקאית בביירות

האוניברסיטה האמריקאית בביירות (בערבית: الجامعة الأميركية في بيروت) היא אוניברסיטה פרטית גדולה בביירות, בירת לבנון.

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1866 על ידי מיסיונרים אמריקאים, בהם הכמרים ויליאם מקלור תומסון ודניאל בליס , אביו של הארכאולוג פרדריק בליס. האוניברסיטה כונתה בתחילה "המכללה הסורית הפרוטסטנטית" (Syrian Protestant College). בשנת 1920, אחרי כינונה של לבנון הגדולה, שונה שמה ל"האוניברסיטה האמריקאית בביירות".

האוניברסיטה הייתה בין האוניברסיטאות הפרטיות הראשונות בארצות ערב. כאשר הוקם ארגון האומות המאוחדות בשנת 1945, הנציגים שחתמו על מגילת האו"ם כללו 19 מבוגרי האוניברסיטה האמריקאית בביירות, ששימשו כנציגי מדינות ערביות שונות – יותר מכל אוניברסיטה אחרת בעולם.

מספר הסטודנטים באוניברסיטה האמריקאית בביירות אינו גדול: נכון לשנת 2006 למדו בה 7,289 סטודנטים. היא נחשבת לאחת האוניברסיטאות היוקרתיות בלבנון, ובין בוגריה רבים העוסקים בתחומי הממשל, התקשורת, הרפואה והכלכלה במדינה. מספר ראשי ממשלות לבנוניים הם בין בוגרי האוניברסיטה, ביניהם סאיב סלאם, סלים אל-חוס, פואד סניורה, ונג'יב מיקאתי. בין הפוליטיקאים הנוספים מבין בוגרי האוניברסיטה נמצאת גם הפוליטיקאית הפלסטינית חנאן עשראווי.

היסטוריה
בשנת 1862 פנו מיסיונרים אמריקאים בסוריה לחברם ד"ר דניאל בליס בהצעה להפסיק את עבודת המיסיונריות האוונגלית בה עסק בסוריה (אז חלק מהאימפריה העות'מאנית) כדי לייסד מכללה להשכלה גבוהה עם תוכנית לימודים אמריקאית, אשר תנוהל באופן עצמאי מן המיסיון, ואשר תכלול תוכנית ללימודי רפואה. בליס, דוגמת מיסיונרים אחרים שפעלו אותה עת במזרח התיכון, זיהה את הצורך במוסד להשכלה גבוהה בעל אופי חילוני אשר יהווה קרקע פורייה לטיפוח רעיונות של זהות לאומית ועצמאות בקרב חוגים ליברליים.

בקיץ 1862 שב בליס לארצות הברית במטרה לגייס כספים להקמת המכללה. עד לאוגוסט 1864 הוא הצליח לגייס 100,000 דולר מתורמים אמריקאים ובריטים. אולם, עקב גל אינפלציה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית, פחת ערך הכסף והוא נאלץ לגייס כספים נוספים באנגליה. לאחר שאסף 4,000 ליש"ט, הוא שב לביירות במרץ 1866.

ב-24 באפריל 1863, בעוד בליס מגייס כספים, העניקה מדינת ניו יורק רישיון לפתיחת המכללה הפרוטסטנטית הסורית. המכללה פתחה שעריה בביירות ב-3 בדצמבר 1866. תוכנית הלימודים נמשכה 4 שנים, הכיתה הראשונה סיימה את לימודיה בשנת 1871 ומנתה 6 בוגרים, כולם נוצרים ילידי לבנון (2 מרונים, 1 יווני־אורתודוקסי, 1 פרוטסטנטי ו-2 קתולים). ב-7 בדצמבר 1871 הונחה אבן הפינה לבניין הראשון של המכללה בקמפוס שבראס ביירות. בטקס זה ניסח נשיא המכללה, דניאל בליס, את העיקרון המנחה של המכללה:

הבניין הראשי של המכללה והבניין הראשון של בית הספר לרפואה נפתחו לפעילות הוראה בשנת 1873 ובמרץ 1874 החל מצלצל הפעמון מראש מגדל הפעמונים שמעל הבניין הראשי.

מאז שנותיה הראשונות נמצאת האוניברסיטה האמריקאית בביירות בהתפתחות ובגידול מתמידים. בשנת 1867 נפתח בית הספר לרפואה של האוניברסיטה. בשנת 1871 החלו הלימודים בבית הספר לרוקחות ובמכינה. המכינה הפכה למוסד לימודים נפרד מהאוניברסיטה בשנת 1960 ונקראת "המכללה הבין-לאומית". בשנת 1900 נפתח בית הספר למסחר, אשר הפך לימים לחלק מן הפקולטה למדעי האמנות והמדע. בשנת 1905 נפתח בית החולים האוניברסיטאי (היום "המרכז הרפואי של האוניברסיטה האמריקאית בביירות") וכן בית ספר לאחיות. בשנת 1910 נפתח בית ספר לרפואת שיניים, אשר פעל משך כשלושים שנה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 המוקדמות נפתחו מספר תוכניות לימוד חדשות: נוסד בית הספר לחקלאות אשר הפך בשנת 1979 לפקולטה לחקלאות ולמדעי המזון; בשנת 1951 נוסד בית הספר להנדסה, אשר הפך בשנת 1966 לפקולטה להנדסה ולארכיטקטורה; בית הספר למדעי הבריאות נוסד בשנת 1954 והפך לפקולטה בשנת 1978.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה עצרו שלטונות האימפריה העות'מאנית את כל הסטודנטים הרוסים שלמדו באוניברסיטה, ביניהם מי שהפך לימים למדען שינה מפורסם, נתניאל קלייטמן. השגריר האמריקאי בשער העליון באיסטנבול הנרי מורגנטאו פעל באופן אישי למען שחרורו וסייע להבריח אותו אל אוניית צי אמריקאית שלקחה אותו לניו יורק.

ב-18 בנובמבר 1920 שינה חבר הנאמנים של אוניברסיטת המדינה של ניו יורק את שם המוסד ומאותה עת הוא נקרא בשם: "האוניברסיטה האמריקאית בביירות", תחת שמו הקודם: "המכללה הפרוטסטנטית הסורית". זאת, בעקבות היווסדה של לבנון הגדולה בחודש אוגוסט 1920. בשנת 1924 נפתחו כל תוכניות הלימודים באוניברסיטה לבני שני המינים וכבר בשנת 1926 אדמה אבוחדיד סיימה לימודי רפואה עם קבלת התואר. בהמשך היא חזרה לאוניברסיטה וכיהנה בה בתפקיד פרופסור לרפואה.

לאורך כל שנות קיומה, להוציא תקופה קצרה בעת מלחמת האזרחים בלבנון, התגוררו נשיאי האוניברסיטה בבית נשיא האוניברסיטה ("בית מרקנד") בשטח הקמפוס, אשר בנייתו הושלמה בשנת 1879.

האוניברסיטה האמריקאית בביירות הייתה לאורך עשרות שנים האוניברסיטה החילונית הבולטת במזרח התיכון, ולאורך כחמישים שנים, עד להיווסדה של האוניברסיטה העברית בירושלים, משכה אליה גם מבני היישוב בארץ ישראל. הם הורשו להמשיך ללמוד באוניברסיטה גם לאחר שלבנון קיבלה עצמאות ב-1946, רק בינואר 1948 הם התבקשו לעזוב.

החל משנת 1948 ועד לתחילת שנות השישים שימשה האוניברסיטה כמוסד הבולט להשכלה גבוהה בקרב הפלסטינים.

ב-18 בינואר 1984 נרצח נשיא האוניברסיטה פרופסור מלקולם קר בידי חמוש שהמתין לו מחוץ לחדרו וירה בו. ארגון הג'יהאד האסלאמי (כינוי של חזבאללה) נטל אחריות לרצח. מאוחר יותר האשימה משפחת קר את איראן במעורבות, והציגה מסמכים בנדון. 

ב-8 בנובמבר 1991 ניזוק הבניין הראשי באורח קשה בהתפוצצות, ולא הייתה ברירה אלא להורסו. הבניין נבנה מחדש ונחנך באביב 1999.

האוניברסיטה, הממסד האמריקאי והציונות
עד 1948 האוניברסיטה ניהלה מדיניות של "אחדות במגוון" ויצרה התאמות בתנאים ובתוכניות הלימוד על מנת להזמין אליה סטודנטים יהודים ואף לאפשר להם לקיים פעילות ציונית פוליטית במסגרת הקמפוס. עם פרוץ מלחמת העצמאות ב-1948 הומלץ לסטודנטים יהודים לעזוב את ביירות בשל סיבות ביטחוניות. החשוב במוסדות הסעד והחינוך האמריקאים שבארצות ערב בהם טופחה במשך שנים הרוח האנטי-ציונית היה האוניברסיטה האמריקאית בביירות. הלאומיות הערבית חבה הרבה לאותם אמריקאים רבים שאת הכשרתם בענייני המזרח התיכון קיבלו באוניברסיטה עת שימשו בסגל ההוראה ובשובם לארצות הברית השתלבו כמומחים לאזור במגזר האנרגיה, מחלקת המדינה ובשירות החוץ ובד בבד עם קידום מטרות הלאומנות הערבית חתרו תחת כל אהדה אמריקאית לציונות ולבית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל.

קמפוס האוניברסיטה
250px|ממוזער|שמאל|מבט מקמפוס האוניברסיטה האמריקאית בביירות אל הים התיכון
האוניברסיטה פועלת בקמפוס ששטחו כ-290 דונם על גבעה המשקיפה על הים התיכון ממערב והנמצאת לאורך רחוב בליס מעברה האחר. רחוב בליס, השופע מסעדות, פופולרי מאוד בקרב תלמידי האוניברסיטה. הכניסה לקמפוס האוניברסיטה אפשרית מארבעה שערים גדולים ושער קטן נוסף. בין המבנים הבולטים במתחם הקמפוס נמצאים: שער הכניסה הראשי, הבניין המרכזי, הבניין המערבי, כר הדשא האליפטי ובניין הכנסים (שהיה כנסייה במקורו). לאוניברסיטה חוות מחקר המופעלת על ידי הפקולטה לחקלאות ולמדעי המזון בשטח של כ-1,000 דונם. החווה נמצאת בעמק בקאע.

פקולטות ובתי ספר
 הפקולטה לחקלאות ולמדעי המזון
הפקולטה לאמנות ולמדעים
הפקולטה להנדסה ולארכיטקטורה
 הפקולטה למדעי הבריאות
 הפקולטה לרפואה
 בית הספר לעסקים ע"ש סולימאן ס. אוליאן
 בית הספר לסיעוד

בוגרי האוניברסיטה
רבים מבין הבכירים בתחומי ממשל, מדע, כלכלה, עסקים ורפואה בלבנון, מאז היווסדה של המדינה, באים מקרב בוגרי האוניברסיטה האמריקאית. בהווה נמנים עם בוגרי האוניברסיטה, ראשי ממשלת לבנון , סלים אל-חוס, פואד סניורה ונג'יב מיקאתי, יושב ראש הפרלמנט , המנהיג הדרוזי וליד ג'ונבלאט ורבים אחרים. 19 מבין בוגרי האוניברסיטה נמנו על חותמי מגילת האומות המאוחדות בשנת 1945, כנציגיהן של מדינות ערביות שונות. על בוגרי האוניברסיטה נמנית אף זהה חדיד, אחת האדריכליות הבולטות בתחילת המאה ה-21.

ד"ר חלים אבו רחמה אשר מונה לשר הבריאות בירדן בימי המלך חוסיין, הוא בוגר הפקולטה לרפואה באוניברסיטה זו בשנת 1912.

ד"ר יעקוב סעיד אבו גוש שירת בירדן כשר הבריאות, שר התשתיות, שר לאיכות הסביבה ושגריר ירדן בעומאן בתקופת המלך חוסיין.

ד"ר זאהי איברהים חדאד (1895–1964) היה נשיא הסתדרות הרופאים הערביים בארץ ישראל, נשיא הליגה הערבית למלחמה בשחפת.

ד"ר אברהם חיים גרין אשר עסק במלחמה בטיפוס הבהרות באזור צפת.

רופא הילדים הישראלי פרופ' ישראל הימן סיים לימודי רפואה במוסד זה בשנת 1944. ד"ר שמעון בטיש שכיהן כמנכ"ל משרד הבריאות (1953–1960), אף הוא בוגר אוניברסיטה זו.

 קישורים חיצוניים 







הערות שוליים

*
אמריקאית
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – לבנון