גילגמש

גילגמש (במקור בילגמש בשומרית 𒄑𒉈𒂵𒈩) היה, על פי רשימת המלכים השומרית, מלכהּ החמישי של העיר ארך. לפי "עלילות גילגמש", הוא נחשב לאל למחצה מכיוון שסופר עליו שהוא שני שלישים אל ושליש בן תמותה.

 ביוגרפיה 
תקופת שלטונו של גילגמש מתוארכת לסביבות אמצע האלף השלישי לפני הספירה. הוא נחשב, על־פי רוב המקורות, כבנו של המלך השלישי של ארך, לוגלבנדה, אם כי ברשימת המלכים השומרית נאמר דווקא כי אביו היה "רוח", מה שמוביל חוקרים רבים לשער כי הוא היה זר שתפס את השלטון בכוח. אמו, על־פי האגדה, הייתה האלה נינסון.

בתקופת מלכותו, הרחיב את גבולות שלטונו, וכבש בין השאר את העיר כיש לאחר שהביס את המלך אגא.

 אפוס עלילות גילגמש 

בשמו של גילגמש נקשרו אגדות רבות, והוא זכור בעיקר בזכות האפוס עלילות גילגמש, שהוא גיבורו. אפוס זה, שהוא מהיצירות המוקדמות ביותר של התרבות האנושית, מספר על ידידותו עם אנכידו, איש הפרא שנברא על ידי האלים, במטרה להוות מתחרה שווה־כוח לגילגמש, בעקבות תפילותיהם של בני ארך, המתלוננים על שלטונו העריץ של גילגמש. על אף שאנכידו מופיע לראשונה כיריבו של גילגמש, לאחר שהשניים נלחמים זה בזה, ההערכה שהשניים רוחשים האחד לשני מביאה אותם להתיידד זה עם זה. הם מבצעים ביחד מעללי גבורה רבים ונלחמים ביצורים מופלאים שונים, עד אשר הם פוגעים בכבודה של האלה איננה, וכתוצאה מכך אנכידו נופל למשכב ומת. גילגמש, המוכה צער על מות ידידו, נעשה מוטרד מהמחשבה על מותו שלו, ויוצא למסע במטרה לבקש לעצמו חיי אלמוות.

שמאל|ממוזער|300px|חותם המתוארך לסביבות המאה ה-27 לפנה"ס. בחותם נראה גילגמש והשור המיתולוגי בין שני אריות, אחד האריות נושך אותו בכתף. מכל צד של קבוצה זו מופיע אנכידו וגיבור-צייד, עם זקן ארוך וכיסוי ראש בסגנון קיש, חמוש בפגיון. מתחת לטקסט, ארבעה רצים עם זקן ושיער ארוך מהווים צלב קרס אנושי. הם חמושים בפגיון ותופסים רגליים זה של זה.
במסעו הוא פוגש בדרכו את אחד מאבות אבותיו, אותנפישתים (המקביל בסיפורו לנח התנ"כי) שאכן זכה בעצמו לחיי אלמוות. אותנפישתים מספר לגילגמש את סיפור המבול, ומנחה אותו כיצד יוכל להשיג חיי אלמוות גם הוא. בהתאם להנחיותיו, גילגמש מוצא את הצמח אשר אכילתו תאפשר לו לחיות לנצח, אבל הוא נגנב ממנו על ידי נחש בטרם הוא מספיק לאכול ממנו, והוא נאלץ להשלים עם גורלו כבן-תמותה, וחוזר לעירו ארך. האפוס מסתיים בתיאור מותו של גילגמש.

 לוחות החימר 
בלוח הראשון ב"עלילות גילגמש" מפנה אותנו המספר אל תיבת הלוחות העשויה נחושת עם טבעת ארד, שבתוכה טמן גילגמש את הלוחות המספרים את עלילותיו, למען הדורות הבאים. התיבה היא 'מגילת היסוד' שנטמנה באבן הפינה של חומת העיר ארך, החומה הגדולה שאותה בנה גילגמש.

לאחר שנגנב כ-30 שנה קודם לכן, הוחזר בספטמבר 2021 לוח חימר בן כ-3,500 שנה, שעליו נחרט קטע מעלילות גילגמש, מארצות הברית לעיראק. שר התרבות של עיראק, חסן נאזים, קיבל את הלוח במהלך טקס שנערך בוושינגטון.

 הספור בתרגום עברי 
על פי ש. שפרה, שתרגמה את האפוס של גלגמש, מדובר בסיפור קומי-אירוני על גיבור שמחפש נעורים וחיי נצח אך מאבד אותם לטובת הנחש.

הסיפור תורגם לעברית על ידי שאול טשרניחובסקי ויצא לאור בהוצאת הצפירה בוורשה.

 ראו גם 
 שומרים
 מיתולוגיה מסופוטמית

 לקריאה נוספת 
 ניצה אברבנאל, גילגמש - גיבור מיתולוגי בתרבות משתנה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2001
 ש. שפרה, יעקב קליין, בימים הרחוקים ההם, אנתולוגיה משירת המזרח הקדום, הוצאת עם עובד, 1996
 ש. שפרה, עלילות גלגמש: סיפור הידידות... בין גלגמש המלך וידידו אנכידו...,איור: מנשה קדישמן, בלהה קדישמן, הוצאת עם עובד, תש"ס, 2000
 תרגומו של שאול טשרניחובסקי לקריאה מלאה בפרויקט בן יהודה https://benyehuda.org/read/8062

 קישורים חיצוניים 


 קטעים מתוך עלילות גילגמש, תרגום פרופ' גרינשטיין, בתוך מאגר המידע של אתר מקראנט
 עלילות גלגמש בתרגום שאול טשרניחובסקי, באתר פרויקט בן-יהודה
 גילגמש והובבה גרסה א' (הרפתקאות ביער הארזים)
 גילגמש והובבה גרסה ב'
 גילגמש והשור האלוהי
 גילגמש ואגה
 מותו של גילגמש



 הערות שוליים 

מלכי שומרהקודם:דומוזיד "הדיג"שושלת ארך 1מאה 27 לפנה"סהבא:אורלוגל

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:מיתולוגיה מסופוטמית
קטגוריה:אלים למחצה
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה