כרוויה תרבותית

כְּרַוְיָה תַּרְבּוּתִית (שם מדעי: Carum carvi) היא צמח ממשפחת הסוככיים אשר צומח באירופה ובאסיה. קיימים זני כרוויה תרבותית חד-שנתיים, דו-שנתיים ואף תלת-שנתיים. הצמח דומה בצורתו לצמח הגזר ועליו גזורים או מנוצים. לצמח פרחים קטנים לבנים או ורודים. הכרוויה צומחת במקומות חמים ומוארים, בקרקע יבשה.

פירות הצמח (הנחשבים לעיתים בטעות לזרעים) משמשים כתבלין, המוכר בישראל בשמו הגרמני קימל. הפירות הם דו-זירעונים בצורת סהר וגודלם כ-2 מילימטרים. הם דומים במראם לפירות של כמון (שגם הוא ממשפחת הסוככיים), המשמשים גם הם כתבלינים וקל להתבלבל ביניהם, אם כי טעמיהם וריחותיהם שונים מאוד.

שימושים
הכרוויה משמשת כתבלין נפוץ במטבחים אירופיים (בעיקר במרכז אירופה ובצפונה). לחם המכיל כרוויה ("לחם קימל") היה נמכר בעבר בישראל באופן נרחב. כרוויה משמשת גם לתיבול תבשילי בשר, כגון גולאש, להכנת כרוב כבוש, וכמרכיב במשקאות חריפים כגון אקוואויט. הכרוויה נמכרת ונצרכת לרוב כפירות שלמים ולא טחונים לאבקה, אם כי ניתן לקנות גם אבקת כרוויה. במטבח הלובי משתמשים באבקת כרוויה יחד עם כמון לתיבול מגוון תבשילים, והיא משווקת בישראל כ"קימל טחון".

בדומה לסוככיים אחרים, ניתן גם להשתמש בשורש הכרוויה לבישול, אולם הוא אינו נפוץ בשווקים בצורה זו. .

שמן המופק מזרעי הכרוויה משמש גם כתמצית ריח בייצור תמרוקים.

לכרוויה גם מסורת של שימושים רפואיים, בעיקר לבעיות בקיבה. מחקרים עדכניים ומתמשכים מציעים שצריכת כרוויה תרבותית יכולה לסייע כתומכת בפונקציות אנדוקריניות, במיוחד כאלו הקשורות להפרעות בבלוטת התריס ולמחלות אוטואימוניות (ראו מחלת השימוטו).

גידול
פינלנד אחראית לכ-28% מייצור הקימל בעולם. גידול קימל מתאים במיוחד לאקלים הפיני ולקווי הרוחב של פינלנד, המבטיחים שעות רבות של אור שמש בקיץ. התוצאה היא פירות המכילים רמות גבוהות יותר של שמן אתרי מאלה המיוצרים באזורי גידול עיקריים אחרים כמו קנדה, הולנד, מצרים ומרכז אירופה.

היסטוריה
במספר לשונות נפרדות קיימת המילה כרוויה או מילים דומות כשם לצמח תבלין, ביניהן יוונית עתיקה, סנסקריט וערבית (בפרסית ובלטינית, לעומת זאת, התבלין קרוי בשמות שונים). כתוצאה מכך מקור הצמח שנוי במחלוקת.

על פי פליניוס הזקן, מקור השם הוא באזור קאריה שבאסיה הקטנה.

הצמח נזכר כבר בתלמוד הבבלי כצמח ירק תרבותי, כמקור לתיבול מיני מאכלים וכצמח מרפא לטיפול במחלות לב:

קלאודיוס גלנוס מציין כי מים שבהם מושרים זרעי הכרוויה מסייעים בחיטוי פצעים, מניעת מחלות מידבקות וחיזוק הלב.

קישורים חיצוניים



קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:סוככיים