הרכבת התחתית של מוסקבה

הרכבת התחתית של מוסקבה (ברוסית: Московский метрополитен, מוסקובסקי מטרופוליטן) היא מערכת הסעת המונים ותיקה הפועלת במוסקבה, עיר בירתה של רוסיה וחלקית במחוז מוסקבה, ברציפות מאז שנת 1935. רכבת תחתית זו היא אחת הענפות בעולם וכוללת 275 תחנות ב-14 קווים שונים שאורכם הכולל מגיע ל-489 קילומטר. בין קווים אלה נמצא גם קו הרכבת התחתית הארוך בעולם, הקו הטבעת הגדול (רוסית: Большая кольцевая линия), שאורכו הוא 70 קילומטר. מערכת הרכבת התחתית של מוסקבה נודעת בעולם גם בזכות תחנותיה, הנחשבות למפוארות בעולם. מבחינת אורך הקווים הכולל נמצאת הרכבת התחתית של מוסקבה במקום 9 בעולם ובמקום 1 באירופה. מבחינת כמות נוסעים שנתית - במקום 7 בעולם ובמקום 1 באירופה.

היסטוריה
פרויקט הרכבת התחתית של מוסקבה הובל על ידי שר התחבורה של ברית המועצות לזר קגנוביץ' והיא נקראה על שמו. בשנת 1955, בעקבות הדחת קגנוביץ' מתפקידיו וסילוקו מהמפלגה הקומוניסטית, שונה שמה של הרכבת התחתית ל"רכבת התחתית של מוסקבה על שם לנין". המערכת נבנתה כחלק מתוכנית הפיתוח של מוסקבה בשנות ה-30 של המאה ה-20. הקו הראשון נפתח ב-15 במאי 1935 וחיבר בין התחנות "סוקולניקי" (Сокольники) ו"פארק קולטורי" (פארק התרבות) (Парк культуры) עם הסתעפות לכיוון תחנת "סמולנסקיה" (Смоленская). בשנת 1938 נפתח קו שני בין תחנות "סוקול" (Сокол) לתחנת "פלושצ'אד סברדלובה" (כיכר על שם סברדלוב) (Площадь Свердлова). שם התחנה שונה ב-1990 - ל"תאטרלנאיה" (התיאטרון),(Театральная), מעט לאחר מכן החלו העבודות לבניית קו שלישי.

היכולת של ברית המועצות להקים את המערך הזה נשענה רובה ככולה על כפייה וניצול אכזריים של אזרחים רוסים, בעיקר "דיסידנטים", ובייחוד של מיעוטים ולאומים אתניים לא רוסיים, שרבים מהם מתו בזמן הבנייה. ניתן לומר שמערך הרכבת התחתית של מוסקבה הוא מוזאון הנצחה ענק לעבודות הכפייה של המשטר הטוטליטרי.

מלחמת העולם השנייה קטעה את פיתוחה של המערכת. בסתיו שנת 1941 שימשו מנהרות הרכבת בתור מקלטים לתושבי מוסקבה בעת הפגזות, בדומה למנהרות הרכבת התחתית של לונדון. בזמן המלחמה פונו חלק מהרכבות מהמנהרות ופורסם צו של משרד ההגנה הסובייטי שהורה על הריסת תשתיות הרכבת התחתית במקרה שצבא ורמאכט יגיעו לשערי מוסקבה.

לאחר המלחמה שוקמה מערכת הרכבת התחתית וקווים נוספים נבנו. חלק מהקווים נבנו עם ראשית המלחמה הקרה והם נועדו לשמש מקלטים לשעת הצורך, ולכן נחפרו בעומק רב. באותן השנים הוחלט גם על בניית קו קולצביה, שהוא קו מעגלי באורך של כ-20 קילומטר ובתחילת המאה ה-21 הוא אחד הקווים העמוסים ביותר במערכת.

בסוף שנות ה-50 ובשנות ה-60 נבנו קווים רבים שחוברו רק עם הקו המעגלי ב"רדיוסים" ובשנות ה-70 הוארכו קווי רדיוס אלה וחוברו עם קווים נוספים. מסוף שנות ה-70 ועד לשנות ה-90 נבנו הקווים "קלינינסקאיה" (Калининская) ו"סרפוכובסקו-טימיריאזבסקאיה" (Серпуховско-Тимирязевская) שהחל כקו רדיוס והוארך, ומאז הוא חוצה את העיר כולה.

במאה ה-21
לכל אחד מ-14 הקווים נקבעו שלושה אמצעי זיהוי: שם, מספר וצבע.

אמצעי התמצאות שימושי לנוסעים משמש המגדר של הדובר במערכת הכריזה ברכבת: כאשר הרכבת מתקרבת למרכז העיר קול של גבר מכריז על התחנות וכשמתרחקים ממרכז העיר לשכונות מרוחקות מוחלף הקול המכריז לקולה של אישה. בקו העגול (הקו החום) ננקטה הבחנה דומה: ברכבת הנוסעת בכיוון השעון קול של גבר מכריז על התחנות, וברכבת הנוסעת נגד כיוון השעון הכריזה משתמשת בקול של אשה. הרכבת התחתית פועלת בין השעות 5:00 בבוקר עד 1:00 בלילה. בשעות שיא תדירות הרכבת היא 90 שניות ברוב הקווים.

קווי הרכבת התחתית

כרטיסי נסיעה
שמאל|250px|ממוזער|קופות ומכונות אוטומטיות לרכישת כרטיסים בתחנת לומונוסובסקי פרוספקט
ניתן לרכוש סוגים שונים של כרטיסים נקראים "ידיני" (ברוסית - Единый), יש כמה סוגים של הכרטיס, מכרטיס לכניסה בודדת ועד כרטיס המאפשר 70 כניסות בחודש הנקר. בנוסף יש כרטיס הנקרא "טרויקה"  (Тройка) המאפשר להטעין עד 3000 רובל וניתן לעבור באמצעותו באמצעי התחבורה הציבורית השונים בעיר עד 90 דקות ובנוסף, ניתן להשתמש בו במטרו. לאחר שאדם נכנס לתחומי התחנה הוא חופשי לנסוע בכל קו ולהחליף לכל קו ללא תשלום נוסף עד שהוא יוצא מתחומי הרכבת. נכון לינואר 2018 כניסה בודדת עולה 55 רובל ושתי כניסות עולות 110 רובל.

סטטיסטיקה
שמאל|250px|ממוזער|שלט רחוב המסמן את הכניסה לתחנת מטרו במוסקבה
הרכבת מפרסמת נתונים מספריים וסטטיסטיים על מערכת הרכבות. בשנת 2023 דווחו, בין השאר, הנתונים הבאים:
כמות נוסעים כוללת בשנת 2023 — 2.29 מיליארד נוסעים (מקום 9 בעולם ומקום 1 באירופה).
הכמות המקסימלית של נוסעים ביממה בשנת 2021 — 7.54 מיליון נוסעים.
האורך הכולל של המערכת בשני כיווני הנסיעה — 466.6 ק"מ.
מספר תחנות — 268
מספר דרגנועים — 1098
כמות קרונות בשימוש — 6,500
מהירות רכבות ממוצעת — 41.61 קמ"ש

תחנות הרכבת התחתית
שמאל|250px|ממוזער|פתיחת התחנה ה-200 סלרייבו בפברואר 2016
נכון לספטמבר 2024 ישנן 268 תחנות ברכבת התחתית של מוסקבה (2 מהן סגורות זמנית). להלן חלק מתחנות ייחודיות:
 קומסומולסקאיה, התחנה העמוסה ביותר.
 פארק פובדי, התחנה העמוקה ביותר (73 מטר מתחת לפני הקרקע)
 וורוביובי גורי, התחנה הארוכה ביותר ותחנת המטרו הראשונה ברוסיה הממוקמת על גשר מעל נהר.
  מיצ'ורינסקי פרוספקט, התחנה התת-קרקעית למחצה הראשונה במטרו של מוסקבה.
 מיאקינינו, התחנה הראשונה במטרו של מוסקבה, שנבנתה מחוץ לגבולות המינהליים של מוסקבה.
  ספרטק, הזמן הארוך ביותר מתחילת בניית התחנה עד פתיחתה - 39 שנים.
 קוטלניקי ונובוקוסינו, תחנות עם יציאות הממוקמות בכמה ערים.
 סוקולניקי, התחנה הראשונה שממנה יצאה רכבת עם נוסעים בתולדות המטרו של מוסקבה.
 קיטאי גורוד, טרטיאקובסקאיה, קשירסקאיה, קונצבסקאיה, פארק פובדי, פטרובסקו-רזומובסקאיה, וניז'גורודסקאיה הן תחנות חוצות פלטפורמות .
 תחנת איירפורט ונוקובו, התחנה הראשונה במוסקבה וברוסיה עם גישה ישירה לנמל תעופה.
 שמות של שתי תחנות (אלכסנדרובסקי סאד ופרטיזנסקאיה) הוחלפו ארבע פעמים.

מטרו 2 - הקו הסודי

מטרו 2 הוא קו סודי של הרכבת שקיים על פי טענות לא רשמיות ומיועד לשימוש חירום במקרה שמוסקבה תותקף. במצב זה המסילה תשמש כמקלט לראשי השלטון, אנשי צבא רמי דרג ומשפחותיהם. לפי המסופר הקו עובר מתחת למפלס הקווים הציבורי, ועובר מתחת לקרמלין, לאוניברסיטת מוסקבה, לספרייה של רוסיה ובעוד מגוון מבני ציבור וממשלה. הקו מתחבר לשתי תחנות ציבוריות.

 גלריה 

 ראו גם 
 כלבי הרחוב של מוסקבה – קבוצת כלבי-רחוב שלמדה להשתמש ברשת הרכבת התחתית
 כיכר קומסומולסקאיה – סלילת הקו הראשון של הרכבת התחתית

קישורים חיצוניים



 האתר הרשמי  
 ה'מטרו' – הנכס התת-קרקעי של מוסקבה, מידע באתר הקהילה הישראלית במוסקבה 
 Metroblog — news about metro and about transport in Russia
 Трёхгранка — many photos and texts from soviet newspapers
 UrbanRail.Net
 תמונות הרכבת התחתית



הערות שוליים

*
קטגוריה:מעוטרי עיטור לנין
קטגוריה:מעוטרי עיטור הדגל האדום של העמל