מרדכי הקר

מרדכי (מקס) הקר (28 בינואר 1879 – 12 ביוני 1964) היה יזם קרקע, מהנדס ציוני, יהודי-פולני ממקימי הטכניון, ומנהלו בשנים 1925–1927.

קורות חיים

הקר נולד בקרקאו (קרקוב) שבפולין (אז בתחומי אוסטריה-הונגריה ולכן היה בעל אזרחות אוסטרית) לסוחר אברהם (אדולף) הקר וגולדה, בת משפחת גינציג. קשיים כלכליים הניעו את המשפחה לנדוד לווינה ולאחר מכן להמבורג. בהיותו כבן 12 התייתם מרדכי מאביו, אימו חזרה לקראקוב והוא עבר להתגורר בבית דודו הדתי מרקוס הקר. בזכרונותיו הוא מתאר את נעוריו כתקופה של כמיהה ליציאה משגרה דתית-עירונית, חסרת תוכן, על פניה העדיף את התרבות המערב-אירופאית, שנחשפה בפניו בגימנסיה ההומנית בה למד.

יחד עם אחיו, וילהלם הקר, הקים את החברה "פיתוח ארץ ישראל", שניסתה לגייס הון יהודי להשקעות בתעשייה הצעירה בארץ. בשנת 1913 עלה הקר עם אשתו פרידה לבית מוזס ועם ילדיו דני ורות לארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, הקר ומשפחתו חזרו לגרמניה, שם הם שהו עם משפחתו בהמבורג על מנת שמרדכי יוכל להשתתף בלחימה בצבא האוסטרי. לאחר סיום המלחמה, חזר הקר עם משפחתו לחיפה שם היה לימים פעיל חשוב בייסוד והקמת הטכניון, בו לקח חלק במלחמת השפות, ואף היה מנהלו בשנים 1927-1925. הקר היה המרצה להנדסה תאורטית בטכניון, ולאחר שהסטודנטים ביקשו להחליפו, הוא התפטר מתפקידו כמנהל.

הקר עבר לירושלים ומונה על ידי הבריטים לנהל את שירותי המים והביוב בעיר. הוא היה האיש שהכין את התוכנית היהודית לחלוקת ירושלים שהוגשה לוועדת פיל, אשר פרסמה את מסקנותיה ב-7 ביולי 1937. בשנת 1941 עבר לקיבוץ גבת שם התגוררה בתו, ועם הפילוג בקבוץ המאוחד עבר איתה לקבוץ יפעת שבו נפטר ונקבר בשנת 1964 .

לקריאה נוספת
 'הקר, מרדכי (מכס)', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 182–183.

קישורים חיצוניים


 חנה פרידה הקר, זיכרונות מחיפה של תחילת המאה העשרים, בתוך חיפה, העמותה לתולדות חיפה, ביטאון מס' 6

הערות שוליים

קטגוריה:נשיאי הטכניון
קטגוריה:מהנדסים יהודים גרמנים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:מהנדסי בניין
קטגוריה:קרקוב: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1879
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1964
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המשותף לגבת, יפעת ורמת דוד