אמנת אוזימו

אמנת אוזימו היא הסכם שנחתם ב-10 בנובמבר 1975, בין הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה לבין איטליה.

האמנה דנה בגורלו השנוי במחלוקת של האזור החופשי של טריאסטה (איטלקית: Territorio libero di Trieste). זהו אזור בן 738 קמ"ר, מדרום לאוסטריה, בצפון מזרח איטליה, ובמרכזו העיר טריאסטה. כשליש ממנו שייך כיום לאיטליה והיתר מחולק בין סלובניה לקרואטיה (לשעבר יוגוסלביה).

 רקע 
במאות הקודמות למלחמת העולם הראשונה האזור היה שייך לאימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר המלחמה הוא חולק בין ממלכת איטליה וממלכת יוגוסלביה. בתום מלחמת העולם השנייה  נכבש האזור על-ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה וצבא ניו זילנד. לאור טענות לריבונות משני הצדדים,  הוכרזה בו מדינה חופשית בחסות האו"ם. הוא חולק אדמיניסטרטיבית לשניים אך ללא כל סימן ריבוני למעשה.

ב 1954 מיזכר לונדון (London Memorandum) מסר את הניהול האזרחי בחלק A לאיטליה וליוגוסלביה בחלק B, אך הטענות לריבונות משני הצדדים נמשכו. מיעוט גדול מתושבי האזור היה דובר השפה הסלובנית וחש זיקה למורשת הסלאבית יותר מאשר לזו האיטלקית. שתי המדינות טענו לבעלות על האזור בזכות מיקומו הגאוגרפי והגישה שהוא מאפשר לים האדריאטי.

ב 1975 לאחר חתימת הסכמי הלסינקי על-ידי מדינות המערב מחד ומדינות הגוש הקומוניסטי מאידך,  שאף אלדו מורו ראש ממשלת איטליה לקדם מדיניות חוץ ופנים דרך פתרון סכסוך גבולות זה. במדיניות החוץ ההסכם ביטא את הדטאנט והתקרבות לגוש המזרחי בדומה לאוסטפוליטיק של גרמניה המערבית. במדיניות הפנים היה זה איתות נוסף למפלגה הקומוניסטית האיטלקית ולעומד בראשה אנריקו ברלינגר על נכונות לשיתוף פעולה עמם. אלה מצידם דגלו באירו-קומוניזם ושיתוף פעולה עם המפלגה הדמוקרטית-נוצרית. בתקופה של אי יציבות פוליטית מתמשכת, היה זה ניסיון ליצירת רוב פרלמנטרי.

 תוכן האמנה 
אמנת אוזימו, על שם העיר אוזימו שבה נחתמה, נכתבה בשפה הצרפתית, לפי הסכמת שני הצדדים. נקבע בה כי אזור המחלוקת יחולק לשניים: אזור A ישויך לאיטליה, ואילו אזור B ישויך ליוגוסלביה. האמנה אישרה בכך למעשה את "מיזכר לונדון" הזמני שנחתם בלונדון בשנת 1954, ושחילק את האזור לחלק צפוני ודרומי, ונתנה להסכם זה גושפנקה רשמית ומדינית.

בהסכם נקבעה זכות המעבר של תושבי אזור B לאזור A ולהפך, וזכות המעבר של סחורות יוגוסלביות למפרץ טריאסטה. בהיות יוגוסלביה מדינה קומוניסטית באותם ימים, היה הסכם זה מהפכני באפשרו את המעבר, שלא היה מובן מאליו בתקופת המלחמה הקרה.

 הביקורת באיטליה על ההסכם 
בשנים שלאחר החתימה על ההסכם הוא זכה, ועדיין זוכה, לביקורת בחלק מהציבור האיטלקי, הרואה בכל אזור טריאסטה החופשית טריטוריה איטלקית, ואינו מקבל את הוויתור, לכאורה, על יותר ממחציתו. לטענת המבקרים אלדו מורו, בעמדותיו ופעולותיו הפרו-קומוניסטיות, ויתר על חלקי מולדת שלא הייתה לו זכות מוסרית לוותר עליהם, לטובת השלטון הקומוניסטי ביוגוסלביה.

בקרב תושבי אזור טרייסטה ההתנגדות להסכם הייתה רבה במיוחד. חלק מההתנגדות שנמשכה לאחר חתימת ההסכם, נבעה מעיקול נכסים של איטלקים באזור הסלובני.

 ראו גם 
 הסכם רפאלו (1920)

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:איטליה: אמנות והסכמים
קטגוריה:הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
קטגוריה:טריאסטה
אוזימו
אוזימו
קטגוריה:איטליה במאה ה-20