רומא

רוֹמָא (באיטלקית ולטינית: , נקראת גם רוֹמי בעברית) היא בירת איטליה. העיר משתרעת על פני שתי גדות הנהר טִיבֶּר באזור לאצְיוֹ. בעברה הייתה בירת הרפובליקה הרומית ואחריה של האימפריה הרומית, ששלטה על שטחים נרחבים באירופה וסביב הים התיכון. עם נפילת האימפריה המשיכה רומא לשמש כמרכז הדת הנוצרית-קתולית, וכן כמרכז תרבותי, כלכלי, פוליטי ותיירותי עולמי. ברומא נמצאת קריית הוותיקן, המדינה הקטנה (והיחידה) בעולם שתחומה בתוככי עיר.
שמאל|ממוזער|250x250 פיקסלים|מפת רומא העתיקה בזמן האימפריה הרומית: במפה, הפורום הרומאי והקולוסיאום
ברומא עצמה מתגוררים כ-2.7 מיליון תושבים, והיא העיר הרביעית המאוכלסת ביותר באיחוד האירופי. במטרופולין של רומא מתגוררים 4,355,725 תושבים, והיא המטרופולין המאוכלס ביותר באיטליה. מרכז העיר משתרע בין שבע גבעות שממזרח לטיבר. ממערב לנהר מצויה גבעת הוותיקן השייכת אף היא לרומא. סביב המרכז הצפוף פרושים פרוורים ברדיוס גדול מהעיר. בין הפרוורים פזורים שדות חקלאיים ושטחים פתוחים רבים, חלקם בטווח של קילומטרים ספורים מהמרכז.

סמל העיר רומא מורכב מראשי התיבות SPQR, שהיו סמל לגיונות צבא האימפריה הרומית; אלה מסמלים את הביטוי בלטינית: "Senatus Populusque Romanus" – "הסנאט והעם של רומא". ראשי תיבות היסטוריים אלה מופיעים במקומות רבים בעיר, כמו עמודי חשמל ותאורה ומכסי פתחי ביוב.

נכון ליולי 2023, ראש העירייה הוא רוברטו גואלטיירי.

 היסטוריה 
 רומא העתיקה 

העיר רומא הוקמה באמצע המאה ה-8 לפני הספירה על ידי בני שבט הלאטינים. בני השבט התיישבו באזור הפורה ליד נהר הטיבּר בתחילת האלף הראשון לפני הספירה. פרנסתם העיקרית הייתה חקלאות. התושבים נקראו רומאים על שם עירם, ושפתם הייתה לטינית – על שם השבט. בחפירות בעיר רומא, נתגלו שרידי יישובים שקדמו לרומאים, החל מתקופת האבן.

לפי המסורת הרומאית, נוסדה העיר ב-21 באפריל ב-753 לפנה"ס על ידי רוֹמוּלוּס שרצח את אחיו התאום רֶמוּס תוך מאבק השליטה. רומולוס הקים את העיר בגבעת הפאלאטיום, במקום בו ניצלו הוא ואחיו על ידי הזאבה, שהיניקה אותם לאחר שהונחו בסל על נהר הטיבר במצוות אמוליוס דודם. מאז הזאבה המיניקה ושני התינוקות הם סמל העיר רומא עד היום. לחלופין, המסורת מספרת כי העיר בה נולדו רמוס ורומולוס נוסדה בעצם על ידי איניאס, בן למשפחת המלוכה בעיר טרויה, שנדד באיטליה אחרי נפילת עירו באותה מלחמה.

ברבות הימים התפתחה רומא והשתלטה על כל שטח איטליה. בהמשך, במהלך המאה ה-2 לפנה"ס גיסותיה ביססו את שליטתה ברוב אגן הים התיכון ואירופה תוך הפצת התרבות והשפה הלטינית של בני רומא בכל העולם העתיק.

במאה הראשונה והשנייה לספירה גדלה אוכלוסיית רומא באופן ניכר. מי שנוספו לתושביה היו עבדים או שבויי מלחמה שהובאו לעיר והועבדו בה, וחלק אחר היו מהגרים וסוחרים שהיגרו אליה מכל רחבי האימפריה, בהם גם יהודים שחיזקו את הקהילה היהודית הקיימת בעיר.

ב-313 פרסם קיסר רומא קונסטנטינוס את צו מילאנו שהתיר את פולחן דת הנצרות ברחבי אימפריה, והקים את הכנסייה הקתולית שמרכזה ברומא. כך הפכה העיר להיות מרכז הדת הנוצרית הקתולית, שהמשיך להשפיע ולקבע אותה כמרכז עולמי עד העת החדשה. ב-391 הפכה הנצרות ל"דת המדינה" הרשמית של הקיסרות הרומאית.

ב-395 פוצלה האימפריה הרומית לאימפריה הרומית המזרחית (אשר כונתה בהמשך האימפריה הביזנטית) שבירתה קונסטנטינופול, והאימפריה הרומית המערבית, שרומא המשיכה לשמש כמרכזה. האימפריה במערב התפרקה במאה החמישית ורומא נשלטה על ידי מלכים אוסטרוגותים שישבו צפונית לה. מלכים אלו היו בני שבטים גרמאנים, גותים ואחרים, שהתיישבו בצפון איטליה.

המאה השישית הייתה הרסנית לעיר רומא. היא עברה כמה פעמים מידי המלכים האוסטרוגותים לידי האימפריה הביזנטית. תוך כדי הכיבושים היא נבזזה ומעמדה הכלכלי והצבאי דעך. בהמשך אותה מאה גם פגעה בעיר מגפה.
מנפילת האימפריה לעיר האפיפיורים
שמאל|ממוזער|250px|מזרקת טרווי
140px|ממוזער|ימין|פסל מאחד איטליה המלך ויטוריו אמנואלה השני, בפיאצה ונציה ברומא
ממוזער|249x249 פיקסלים|מראה של הפנתאון בלילה. מעל העמודים רשום שם הבונה, מרקוס אגריפה.
בשנת 598 נחתם הסכם שלום שהכיר באפיפיור כ"פטריארך של רומא" ובכך הקנה לעיר מעמד מוגן ועצמאי.
בשנים שלאחר מכן, עם העברת שטחים לשליטה ישירה של האפיפיורים, הפכה רומא לבירת מדינת האפיפיור. בין המבנים העתיקים שהועברו לרשות האפיפיור במאה השביעית היה הפנתאון, שהפך לכנסיית "סנטה מריה רוטונדה", אך הכל ממשיכים לכנותו הפנתאון של רומא.

במשך כל ימי הביניים הייתה רומא נתונה באופן רשמי לשליטת האפיפיור אף על פי שבפועל היו מאבקי כוח בין האפיפיורים לאצולה המקומית ולקיסר של האימפריה הרומית הקדושה, ששטחיה היו חופפים במידה רבה לגרמניה של המאה ה-21, אשר ראתה בנצרות הקתולית וברומא את מקור סמכותה והייתה מחויבת להגן על הכנסייה. שני אירועים בולטים חרגו מהסדר הזה במהלך ימי הביניים. הראשון מביניהם היה העברת מקום מושבם של האפיפיורים לאביניון שבצרפת ביוזמת האפיפיור קלמנס החמישי למשך חמישים שנה והשני היה מרד שפרץ בניסיון לא מוצלח לכונן ברומא רפובליקה בשנת 1434.

שלטון האפיפיורים קיבע את מעמדה של רומא כמרכז הנצרות וכמוקד כוח פוליטי. כתוצאה מכך הייתה העיר גם מרכז כלכלי ותרבותי. בעוד פירנצה הייתה מרכז הרנסאנס רומא הייתה מרכז תקופת הבארוק שטבעה את חותמה על הארכיטקטורה של העיר לאורך המאה ה-17.

איחוד איטליה
שלטון האפיפיורים ברומא הופרע לראשונה מאז ימי הביניים כאשר כוננה בעיר רפובליקה קצרת יומין בשנת 1798 בעקבות המהפכה הצרפתית.

בשנת 1848, שנת "אביב העמים" החלו ברחבי חצי האי האיטלקי מרידות מקומיות כנגד אוסטריה ששלטה בצפון איטליה וכנגד נסיכויות מקומיות. בהשראת מרידות אלו הוקמה ברומא, פעם נוספת "הרפובליקה הרומית". גם רפובליקה זו לא האריכה ימים והיא הסתיימה בחזרתו של האפיפיור מלווה בצבא הצרפתי שהתגייס למשימה מכיוון שנשיא צרפת, לואי נפוליאון (לימים שינה שמו לנפוליאון השלישי) היה זקוק לתמיכת הקתולים.

זרעי המרידות השפיעו על איחוד איטליה במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19. בגלל ההגנה הצרפתית על מדינת האפיפיור, נמנעו מובילי האיחוד, ויטוריו אמנואלה השני, וליצדו קאבור וגריבלדי, לכלול בו את רומא וכך כללה הממלכה החדשה את כל חצי האי מלבד ליבו, רומא.

מלחמת צרפת–פרוסיה שפרצה בשנת 1870 החלישה את צרפת ואפשרה לצבא האיטלקי לכבוש את רומא ולספח אותה לממלכת איטליה. רק שנה לאחר כיבושה הוכתרה רומא באופן רשמי כבירת איטליה המאוחדת לאחר שפירנצה נשאה בתואר זה במשך מספר שנים.

המעמד של האפיפיור, ו"מדינת האפיפיור" שלו נשאר לא מוגדר במשך כ-60 שנים. האפיפיור הכריז על עצמו כ"אסיר בוותיקן" בעוד המדינה האיטלקית לא מתנכלת לו, אבל גם לא מכירה בקיומו או בריבונותו. ב-1922 עלה בניטו מוסוליני לשלטון באיטליה לאחר המצעד על רומא. תחת משטרו הכירה איטליה בוותיקן בהסכמים הלטרניים משנת 1929. מ"מדינת האפיפיור" ששלטה ברוב איטליה במשך אלף שנים, נותרה רק עיר קטנה בשטח של 440 דונם.

מאז איחוד איטליה עד למלחמת העולם השנייה גדלה אוכלוסיית רומא מ-212,000 ליותר ממיליון נפש. ב-4 ביוני 1944 שוחררה רומא והייתה הבירה הראשונה של מדינות הציר שנתפסה על ידי בעלות הברית.

 גאוגרפיה 
 גאוגרפיה פיזית 
250px|ממוזער|תצלום לוויין של רומא
רומא ממוקמת גאוגרפית במחוז לאציו שבמרכז איטליה על נהר הטיבר. ההתיישבות המוקדמת התפתחה על גבעות שפנו אל גדות הנהר שליד אי הטיבר. רומא בתקופת המלכים, נבנתה על שבע גבעות: גבעת אוונטינו, גבעת צ'ליו, גבעת הקפיטולין, גבעת אסקווילינו, גבעת הפאלאטיום, גבעת קווירינאלה וגבעת וימינאלה. את רומא המודרנית חוצה גם נהר אניאן, הזורם אל הטיבר מצפון למרכז ההיסטורי של העיר. הגובה של החלק המרכזי של רומא נע בין 13 מ' מעל גובה פני הים (בבסיס הפנתאון) ל-139 מ' מעל גובה פני הים (בפסגת מונטה מריו).

שטח העיר משתרע עד לחוף הדרום-מערבי של שכונת אוסטיה שברובע 10, למרות שמרכז העיר נמצא במרחק של כ-24 ק"מ בפנים הארץ מהים הטירני. השטח הכולל של רומא משתרע על כ-1,285 קמ"ר, והוא כולל שטחים ירוקים רבים. רומא היא העיר החקלאית הגדולה באירופה, עם שטח חקלאי של כ-517 קמ"ר, השווה לכ-40% מכלל השטח העירוני.

 עיור 
האוכלוסייה העירונית באיטליה מהווה 72% מסך האוכלוסייה הכללית. שיעור העיור באיטליה מהווה 0.27% קצב שינוי שנתי (הערכה לשנים 2020–2025). גודל האוכלוסייה באזורים עירוניים מרכזיים: רומא (בירת איטליה) - 4.316 מיליון תושבים, מילאנו - 3.155 מיליון, נאפולי - 2.179 מיליון, טורינו - 1.802 מיליון, ברגמו - 913,000, פלרמו - 850,000. התפלגות האוכלוסייה: למרות דפוס ייחודי עם צפון תעשייתי ודרום חקלאי, קיימת חלוקה שווה למדי של אוכלוסייה בכל רחבי המדינה, עם אזורי חוף, עמק הפו ואזורים עירוניים (במיוחד רומא, מילאנו ונאפולי), המושכים אוכלוסיות צפופות יותר (הנתונים נכונים לשנת 2023).

 פארקים וגנים 
פארקים עירוניים ושמורות טבע מכסים שטח גדול ברומא, ולעיר יש את אחד מהשטחים הירוקים הגדולים מבין בירות אירופה. החלק הבולט ביותר במרחב הירוק הזה מיוצג על ידי המספר הגדול של וילות וגנים מעוצבים שנוצרו על ידי האצולה האיטלקית. בעוד שרוב הפארקים המקיפים את הוילות נהרסו במהלך תנופת הבנייה של סוף המאה ה-19, חלקם נותרו. הבולטים שבהם הם וילה בורגזה, וילה אדה ווילה דוריה פמפילי. וילה דוריה פמפילי נמצאת ממערב לגבעת ג'יאניקולו, ושטחה כ-1.8 קמ"ר. וילה סקיארה נמצאת על הגבעה, עם מתקני שעשועים לילדים ואזורי הליכה מוצלים. באזור הסמוך של טרסטוורה, הגן הבוטני של רומא הוא מרחב ירוק קריר ומוצל. ההיפודרום הרומי הישן (קירקוס מקסימוס) הוא עוד שטח ירוק גדול: יש בו מעט עצים, אבל הוא משקיף על גבעת הפאלאטיום וגן הוורדים. בקרבת מקום נמצאת וילה צ'לימונטנה השופעת, קרובה לגנים המקיפים את מרחצאות קרקלה. גן וילה בורגזה הוא המרחב הירוק הגדול והידוע ביותר ברומא, עם גלריות לאמנות מפורסמות. הגנים של פיאצה דל פופולו והמדרגות הספרדיות משקיפים על גבעת פינסיאן ווילה מדיצ'י. ברומא יש גם מספר פארקים אזוריים שמקורם הרבה יותר עכשוויי, כולל הפארק האזורי פינטו והפארק האזורי דרך אפיאן. בנוסף יש גם שמורות טבע במרציגליאנה ובאחוזת קסטלפורציאנו.
800px|ממוזער|מרכז|צילום פנורמי של רומא מבזיליקת פטרוס הקדוש
 אקלים 
ברומא ובאזור המטרופולין שורר אקלים ים תיכוני (סיווג אקלים בשיטת קפן), עם קיץ חם ויבש וחורף מתון ולח. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא מעל C° 21 ביום ו-C° 9 בלילה. בחודש הקר ביותר, ינואר, הטמפרטורה הממוצעת היא C° 12.6 ביום ו-C° 2.1 בלילה. בחודש החם ביותר, אוגוסט, הטמפרטורה הממוצעת היא C° 31.7 ביום ו-C° 17.3 בלילה. דצמבר, ינואר ופברואר הם החודשים הקרים ביותר, עם טמפרטורה יומית ממוצעת של כ-C° 8. הטמפרטורות במהלך החודשים הללו נעות בדרך כלל בין C° 10 ל-C° 15 במהלך היום ובין C° 3 ל-C° 5 בלילה, כאשר תקופות קרות או חמות יותר מתרחשות לעיתים קרובות. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם ברומא הייתה C° 42.9, ב-18 ביולי 2023.

שלג הוא נדיר, עם שלג קל או סופות המתרחשות בחלק מהחורפים, בדרך כלל ללא הצטברות. ירידות שלג גדולות מתרחשות במקרים נדירים מאוד (האחרונים ביותר היו ב-1986, 2012 ו-2018). הלחות היחסית הממוצעת היא 75%, נעה בין 72% ביולי ל-77% בנובמבר. טמפרטורות הים משתנות משפל של C° 13.9 בפברואר לשיא של C° 25.0 באוגוסט.

 כלכלה 
רומא היא מרכז פיננסי ותרבותי מרכזי באיחוד האירופי והבין-לאומי. כבירת איטליה, רומא מארחת את כל המוסדות העיקריים של האומה, לרבות נשיאות הרפובליקה, הממשלה (והמשרדים היחידים שלה), הפרלמנט, בתי המשפט העיקריים, והנציגים הדיפלומטיים של כל המדינות וקריית הוותיקן. מוסדות בין-לאומיים רבים ממוקמים ברומא, בעיקר תרבותיים ומדעיים, כגון, האקדמיה האמריקאית, בית הספר הבריטי (BSR), אקדמיית צרפת, המכון השוודי והמכון הגרמני לארכאולוגיה (DAI). ישנן גם סוכנויות מיוחדות של האו"ם, כמו ארגון המזון והחקלאות (FAO). רומא מארחת גם ארגונים פוליטיים ותרבותיים בין-לאומיים וכלל עולמיים, כגון הקרן הבין-לאומית לפיתוח חקלאי (IFAD), תוכנית המזון העולמית (WFP), מכללת נאט"ו להגנה (NDC) והמרכז הבין-לאומי לחקר שימור ושיקום נכסי תרבות (ICCROM).

על פי מחקר GaWC של ערי עולם, רומא דורגה לשנת 2024 כעיר "בטא +". העיר דורגה ב-2014 במקום ה-32 במדד הערים העולמי, הגבוה ביותר באיטליה.
שיעור האבטלה הוא אחד הנמוכים ביותר בכל ערי הבירה של האיחוד האירופי. כלכלת רומא צמחה בסביבות 4.4% מדי שנה וממשיכה לצמוח בקצב גבוה יותר בהשוואה לכל עיר אחרת באיטליה. משמעות הדבר היא שאם רומא הייתה מדינה, היא הייתה המדינה ה-52 העשירה בעולם לפי תוצר מקומי גולמי, קרוב לגודלה של מצרים. נכון לשנת 2021, למטרופולין רומא היה תוצר של 163.461 מיליארד דולר, ו-38,765 דולר לנפש.

למרות שכלכלת רומא מאופיינת בהיעדר תעשייה כבדה, והיא נשלטת במידה רבה על ידי מגזרי שירותים, חברות טכנולוגיה עילית (IT, תעופה וחלל, ביטחון, טלקומוניקציה), מחקר, אופנה, בנייה, פעילויות מסחריות (בעיקר בנקאות) ותיירות. פיתוח התיירות הוא מאוד דינמי וחשוב ביותר לכלכלתה. נמל התעופה הבין-לאומי של רומא, פיומיצ'ינו, הוא הגדול באיטליה, והעיר מארחת את המשרדים הראשיים של הרוב המכריע של החברות האיטלקיות הגדולות, כמו גם את המטה של חמש מתוך 500 החברות הגדולות בעולם: אנל, אני, אסיקורציוני ג'נרלי, אינסטה סאנפאולו ויוניקרדיט (נכון לשנת 2024).
700px|ממוזער|מרכז|צילום פנורמי של רובע העסקים EUR (בשנת 2008)
מוסדות להשכלה גבוהה, רדיו, טלוויזיה ותעשיית הקולנוע ברומא מהווים חלקים חשובים בכלכלה: רומא היא המרכז של תעשיית הקולנוע האיטלקית, הודות לאולפני צ'ינצ'יטה, הפועלים מאז שנות ה-30. העיר מהווה גם מרכז לבנקאות וביטוח וכן לתעשיות אלקטרוניקה, אנרגיה, תחבורה ותעופה וחלל. מטה חברות וסוכנויות בין-לאומיות רבות, משרדי ממשלה, מרכזי כנסים, אתרי ספורט ומוזיאונים ממוקמים ברובעי העסקים העיקריים של רומא: מרכז התערוכות העולמיות ברומא (EUR); הטורינו (דרומה יותר מה-EUR); המגליאנה; פארקו דה מדיצ'י-לורנטינה ועמק טיבורטינה לאורך ויה טיבורטינה העתיקה.

על פי דירוג רשימת הערים העשירות בעולם שפרסמה חברת ייעוץ ההגירה הנלי אנד פרטנרס בתחילת 2024, רומא היא העיר ה-25 בדירוג המקומות המועדפים ביותר על עשירי העולם. נכון ל-2024 גרים בה מעל 57,600 מיליונרים ומתוכם 10 מוגדרים כמיליארדרים.

 תיירות 
250px|ממוזער|מזרקת הספינה בפיאצה די ספאניה, המדרגות הספרדיות וטריניטה דיי מונטי
250px|ממוזער|פיאצה נאבונה
250px|ממוזער|נכון לשנת 2022, מוזיאוני הוותיקן הם מוזיאון האמנות השני הכי מתויר בעולם
רומא כיום היא אחד מיעדי התיירות החשובים בעולם, הודות לאוצרות הארכאולוגיים והאמנותיים שלה, כמו גם בשל הקסם של מסורותיה הייחודיות והיופי של נופיה הפנורמיים - "וילות" (פארקים). בין המשאבים המשמעותיים ביותר הם המוזיאונים הרבים - המוזיאונים הקפיטוליניים, מוזיאוני הוותיקן וגלריה בורגזה ואחרים המוקדשים לאמנות מודרנית ועכשווית - אמות מים, מזרקות, כנסיות, ארמונות, מבנים היסטוריים, האנדרטאות וההריסות של פורום רומאנום, וכן הקטקומבות. רומא היא העיר השלישית הכי מתוירת באיחוד האירופי, אחרי לונדון ופריז, ומארחת בממוצע 7–10 מיליון תיירים בשנה, שלפעמים מכפיל את עצמו בשנים קדושות. הקולוסיאום (4 מיליון תיירים) ומוזיאוני הוותיקן (4.2 מיליון תיירים) הם המקומות ה-37 וה-39 (בהתאמה) הכי מתוירים בעולם, לפי מחקר שנערך לאחרונה. רומא היא מרכז ארכאולוגי מרכזי, ואחד ממרכזי המחקר הארכאולוגי העיקריים בעולם. ישנם מכוני תרבות ומחקר רבים הממוקמים בעיר.

רומא מכילה אוסף עצום של אמנות, פיסול, מזרקות, פסיפסים, ציורי קיר וציורים, מכל התקופות השונות. רומא הפכה לראשונה למרכז אמנותי מרכזי במהלך רומא העתיקה, עם סגנונות אמנות רומית חשובה כמו אדריכלות, ציור, פיסול ועבודות פסיפס. עבודות מתכת, מטבעות וחריטה של אבני חן, גילופי שנהב, זכוכית צלמיות, קדרות ועיטורי ספרים נחשבים לסגנונות 'מינוריים' של יצירות אמנות רומיות. מאוחר יותר הפכה רומא למרכז מרכזי של אמנות הרנסאנס, שכן האפיפיורים הוציאו סכומי כסף עצומים על בניית בזיליקות מפוארות, ארמונות, פיאצות ומבני ציבור בכלל. רומא הפכה לאחד המרכזים המרכזיים באירופה של יצירות אמנות מתקופת הרנסאנס, שנייה רק לפירנצה, ומסוגלת להשתוות לערים מרכזיות ומרכזי תרבות אחרים, כמו פריז וונציה. העיר הושפעה מאוד מהבארוק, ורומא הפכה לביתם של אמנים ואדריכלים רבים, כגון ברניני, קאראווג'יו, קראצ'י, בורומיני וקורטונה. בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, העיר הייתה אחד ממרכזי הטיול הגדול, כאשר עשירים, צעירים אנגלים ואריסטוקרטים אירופאים ביקרו בעיר כדי ללמוד על התרבות הרומית העתיקה, אמנות, פילוסופיה ואדריכלות. רומא אירחה מספר רב של אמנים נאו-קלאסיים ורוקוקו, כמו פניני וברנרדו בלוטו. כיום, העיר היא מרכז אמנותי מרכזי, עם מכוני אמנות רבים ומוזיאונים.

בגלריה הלאומית לאמנות מודרנית יש יצירות של באלה, מורנדי, פירנדלו, קרה, דה קיריקו, דה פיסיס, גוטוזו, פונטנה, בורי, מסטרויאני, טורקאטו, קנדיסקי וסזאן בתערוכה קבועה. בשנת 2010 נפתחה קרן האמנויות החדשה ביותר ברומא, גלריה לאמנות ואדריכלות עכשווית שתוכננה על ידי האדריכלית העיראקית הנודעת זהא חדיד. MAXXI - המוזיאון הלאומי לאמנויות המאה ה-21, ששיקם אזור רעוע עם אדריכלות מודרנית בולטת. Maxxi כולל קמפוס המוקדש לתרבות, מעבדות מחקר ניסיוניות, חילופי רעיונות בין-לאומיים ומחקר. זהו אחד מפרויקטי האדריכלות המודרנית השאפתניים ביותר ברומא לצד האודיטוריום פארקו דלה מוזיקה של האדריכל רנצו פיאנו ומרכז הכנסים של האדריכל מסימיליאנו פוקסס, מרכז הקונגרסים של איטליה EUR, ברובע EUR. מרכז הכנסים כולל מכל שקוף ענק שבתוכו תלוי מבנה פלדה וטפלון דמוי ענן ומכיל חדרי ישיבות ואודיטוריום עם שתי פיאצות הפתוחות לשכונה משני הצדדים.

 חינוך והשכלה 
 חינוך יסודי ועל־יסודי
250px|ממוזער|אוניברסיטת לה ספיינצה ברומא, עם 122,000 סטודנטים. האוניברסיטה הוותיקה ביותר ברומא ואחת הגדולות באירופה.
רומא היא העיר האיטלקית עם המספר הגדול ביותר (2,228) של גני ילדים, בתי ספר יסודיים ותיכוניים, ציבוריים ופרטיים. ללימודים ברומא יש מקורות קדומים. פלוטרכוס קבע כי בית הספר הציבורי הרומי הראשון נפתח לקראת אמצע המאה השלישית לפני הספירה, אם כי סביר להניח שהוא מוסד עתיק בהרבה. לאורך כל התקופה העתיקה, רומא הייתה אחד ממרכזי החינוך העיקריים בעולם המערבי. במהלך ימי הביניים, החינוך בבית הספר הופקד לחלוטין בידי הכנסייה. מתקופת הרנסאנס ועד לכידת רומא, מערכת החינוך האפיפיורית הייתה בתוקף.

 השכלה גבוהה 
בעיר רומא יש את מספר הבוגרים הגבוה ביותר באיטליה וגם את האחוז הגבוה ביותר ביחס למספר התושבים. יש בה גם את המספר הגבוה ביותר של אוניברסיטאות וסטודנטים באיטליה. בשטחה של רומא יש עשרים ושתיים אוניברסיטאות ממלכתיות ופרטיות ועשרים וארבע אוניברסיטאות אפיפיוריות, בסך הכול ארבעים ושש אוניברסיטאות.

רומא היא מרכז בין-לאומי עיקרי להשכלה גבוהה, הכולל אוניברסיטאות, מכללות ואקדמיות רבות. רומא תמיד הייתה מרכז אינטלקטואלי וחינוכי עולמי מרכזי, במיוחד בתקופת רומא העתיקה והרנסאנס, יחד עם פירנצה. על פי מדד העיר העולמי (Global City Index), רומא נחשבת לעיר השנייה המעניינת והיפה בעולם מבחינה היסטורית, חינוכית ותרבותית.

ברומא יש הרבה אוניברסיטאות ומכללות. האוניברסיטה הראשונה שלה, ספיינצה – אוניברסיטת רומא (נוסדה בשנת 1303), היא אחת הגדולות בעולם, עם יותר מ-122,000 סטודנטים (נכון לשנת הלימודים 2022–2023); בשנת 2005 היא דורגה כאוניברסיטה ה-33 הטובה ביותר באירופה ובשנת 2013 דורגה במקום ה-62 בעולם והטובה ביותר באיטליה בדירוג האוניברסיטאות העולמי, ודורגה בין 50 המכללות הטובות ביותר באירופה ובין 150 המכללות הטובות בעולם. על מנת להפחית את הצפיפות בלה ספיינצה, שתי אוניברסיטאות ציבוריות חדשות נוסדו במהלך העשורים האחרונים: אוניברסיטת טור ורגטה של רומא בשנת 1982, ואוניברסיטת טרה של רומא בשנת 1992. רומא מארחת גם את בית הספר לממשל LUISS, האוניברסיטה החשובה ביותר באיטליה לתארים מתקדמים בתחומים יחסים בין-לאומיים ולימודי אירופה, וכן את בית הספר למנהל עסקים LUISS, בית הספר למנהל עסקים החשוב ביותר באיטליה. המכון הגבוה לתעשיות אמנותיות (ISIA) נוסד בשנת 1973 על ידי ג'וליו קרלו ארגן והוא המוסד הוותיק ביותר באיטליה בתחום העיצוב התעשייתי.

רומא היא ביתם של אוניברסיטאות אפיפיוריות רבות, ספריות ומכונים אחדים, כולל האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית (האוניברסיטה הישועית הוותיקה בעולם, נוסדה ב-1551), המכון האירופאי לעיצוב (IED), מכון לורנצו דה מדיצ'י (LdM), קמפוס לינק של אוניברסיטת מלטה (UM), וקמפוס ביו-רפואי של אוניברסיטת רומא. רומא היא גם מקום מושבם של שתי אוניברסיטאות אמריקאיות; האוניברסיטה האמריקאית של רומא (AUR) ואוניברסיטת ג'ון קאבוט (JCU) וכן קמפוסים של שלוחות אוניברסיטאיים; אוניברסיטת סנט ג'ון, מרכז ג'ון פליס ברומא, קמפוס של אוניברסיטת לויולה בשיקגו (LUC) וקמפוס של אוניברסיטת טמפל. הקולג'ים הרומאיים הם מספר סמינרים לסטודנטים ממדינות זרות הלומדים לכהונה באוניברסיטאות האפיפיוריות. דוגמאות כוללות את הקולג' האנגלי, הקולג' האפיפיוני בצפון אמריקה (NAC), הקולג' הסקוטים והקולג' הקרואטי האפיפיורי של סנט ג'רום.

ברומא ישנן מספר ספריות גדולות והן: ספריית אנג'ליקה, שנפתחה בשנת 1604, מה שהופך אותה לספרייה הציבורית הראשונה של איטליה; ספרייה ואליסליאנה, שהוקמה ב-1565; ספריית קזנאטנסה, שנפתחה ב-1701; הספרייה הלאומית המרכזית של רומא, אחת משתי הספריות הלאומיות באיטליה, המכילה 4,126,002 כרכים; ספריית משרד החוץ, המתמחה בדיפלומטיה, יחסי חוץ והיסטוריה מודרנית; וספריית הוותיקן, אחת הספריות הוותיקות והחשובות בעולם, שהוקמה רשמית בשנת 1475, אם כי למעשה הרבה יותר ישנה ויש לה 75,000 קודקסים, כמו גם 1.1 מיליון ספרים מודפסים, הכוללים כ-8,500 אינקונבולות. ישנן גם ספריות התמחות רבות הקשורות למכוני תרבות זרה ברומא, ביניהן זו של האקדמיה האמריקאית ברומא, האקדמיה הצרפתית ברומא וספריית הנרייט – מכון מקס פלאנק לתולדות האמנות, ספרייה גרמנית, ידועה לעיתים קרובות במצוינות באמנויות ובמדעים.

יתר על כן, רומא היא מקום מושבה של האקדמיה הלאומית למדעים (האקדמיה הלאומית של לינצ'י), לרבות האקדמיות הבאות: האקדמיה האפיפיורית, האקדמיה של סן לוקא, האקדמיה הלאומית למחול, האקדמיה הלאומית לאמנות הדרמה, האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה והמכון הגבוה לשימור ושיקום (ISCR).

תרבות ואמנות
רומא היא אחת הערים העשירות בעולם באמנות, היסטוריה ודת. רומא היא גם מרכז גדול של מסחר, בתי דפוס, הוצאה לאור וייצור. רומא המודרנית עדיין מכילה מונומנטים רבים מעברה, כולל בזיליקת פטרוס הקדוש, בזיליקת סנטה מריה מג'ורה ובזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו. יותר מכל עיר אחרת בעולם, רומא משלבת את ההיסטוריה שלה באופן אינטגרלי בחיי היום יום. רוח העבר-בתוך-הווה חיה ומשגשגת במטרופולין איטלקי מסוגנן זה, ולכן מגיעים אליה תיירים רבים.

בשנת 1980 הכריז אונסק"ו על המרכז ההיסטורי של רומא כאתר מורשת עולמית.

בשנת 1991 אירחה רומא את תחרות האירווזיון.

בתוך רומא נמצאת מדינת הוותיקן – מדינת האפיפיור, שקטנה בשטח ואוכלוסייה אך עשירה ביצירות אמנות נדירות ויקרות.

מרכז|ממוזער|450px|הקולוסיאום

תחבורה
ממוזער|קווי הרכבת התחתית של רומא
בעברה נודעה רומא כמרכז של רשת הדרכים המסועפת של האימפריה הרומית עליהן נאמר "כל הדרכים מובילות לרומא". אמרה זו נכונה במידה מסוימת גם בעת החדשה, אך הדרכים מובילות לכביש הטבעת של רומא. קוטרו של הכביש, המכונה Grande Raccordo Anulare, הוא 20 קילומטר ולצידיו נמצאות ערי הלוויין של רומא ומרכזים עסקיים רבים.

רומא עצמה מקושרת לרשת הרכבות האיטלקית עם מספר תחנות רכבת שהמרכזית ביניהם היא רומא טרמיני שלצידה מסוף אוטובוסים נרחב. במרכז העיר מצויים גם שלושה קווי רכבת תחתית של הרכבת התחתית של רומא. תכנון הרכבת התחתית החל בשנות ה-30 של המאה ה-20, החל שירות הרכבות החל לפעול רק ב-1955. בסוף שנת 2018 הוחל בבניית קו הרכבת התחתית הרביעי. ברומא כמה קווי חשמליות (tram).

בגלל הצפיפות הנמוכה של הפרברים של רומא ומעבר עסקים רבים לפארקים ליד כביש הטבעת, תושבים רבים משתמשים בכלי רכב פרטיים לצורכי הגעה לעבודה. מסיבה זו נאסר בימים ושעות מסוימים על כלי רכב פרטיים להיכנס למרכז העיר. כביש הטבעת שמקיף את העיר פקוק גם הוא רוב שעות היום.

נמל התעופה של רומא הוא נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י על שם לאונרדו דה וינצ'י (אף על פי שהוא התגורר ברומא רק שש שנים ורוב פעילותו הייתה בצפון איטליה). נמל התעופה ידוע גם כ-"פיוּמיצ'ינוֹ" על שם עיירת החוף שלידה הוא שוכן. סמלו הוא FCO. הנמל מקושר לעיר בכביש מהיר ובקו רכבת. נמל התעופה המשני הוא נמל התעופה רומא-צ'אמפינו, המשמש בעיקר טיסות מוזלות. סמלו הוא CIA. לצ'אמפינו ניתן להגיע ברכבת, או באוטובוס מתחנת טרמיני. צ'אמפינו מרוחק 12 ק"מ מלב רומא, ונמצא בסמוך ליציאות 22 ו-23 מכביש הטבעת שלא רומא.

יהדות רומא
שמאל|ממוזער|200px|פיאצה מאטיי – בעבר כניסה ראשית לגטו רומא

יהדות רומא היא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות בעולם וקיימת כמעט אלפיים ומאתיים שנה. בשנת 161 לפנה"ס נוצר הקשר הראשון בין היהודים לבין רומא כאשר הגיעו לרומא שליחי החשמונאים. ב-1555 הורה אפיפיור פאולוס הרביעי הוא ג'אן פּיָיטרוֹ קָראפָה כי ליהודים מותר לגור רק באזור הסגר היהודים שכונה בדיעבד גטו רומא. עם הכרזת עצמאות איטליה, הזדהו יהודי רומא כאיטלקים בני דת משה, ונבחרו למשרות שלטוניות רמות דרג.

ב-1938, עם חקיקת חוקי הגזע באיטליה, חלה הרעה במצבם של יהודי איטליה וניטלו מהם חלק מזכויותיהם האזרחיות. בשנת 1943 הוורמאכט הגיע לרומא ושלח יהודים למחנות ההשמדה. עד לשחרור העיר על ידי בעלות הברית נרצחו כ-2,000 מיהודי רומא, מחציתם במחנות השמדה.

לאחר מלחמת העולם השנייה קהילת רומא היא הגדולה ביותר של יהודי איטליה ומונה, נכון לתחילת המאה ה-21 כ-15,000 יהודים. ברומא פועלים עשרה בתי כנסת, שהגדול והחשוב בהם הוא בית הכנסת הגדול של רומא.

בשנת 2026 מתוכנן להיפתח מוזיאון השואה של רומא.

ספורט
רומא אירחה את אולימפיאדת 1960.

אצטדיון הסטאדיו אולימפיקו שבעיר אירח את גמר מונדיאל 1990, שנערך באיטליה, ואת משחק הפתיחה ביורו 2020. כמו כן, האצטדיון הוא מגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל של העיר, א.ס. רומא וס.ס. לאציו.

בכל שנה בחודש מאי נערכת בעיר "אליפות איטליה הפתוחה" בטניס כחלק מסדרת המאסטרס. הג'ירו ד'איטליה, מרוץ האופניים השני בחשיבותו בעולם, הסתיים פעמיים ברומא, ב-1989 וב-2000. קבוצת הכדורסל של העיר, פלקנסטרו וירטוס רומא, זכתה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1984.

בנוסף, משרדיה הראשיים של פדרציית הקריקט האיטלקית, הגוף המפקח על תחרויות הקריקט המתרחשות באיטליה, נמצאים בעיר.

 אתרים בעלי עניין
ממוזער|שמאל|250px
 רומא העתיקה
 ארה פקיס
 ביתן הזהב
 גבעת הקפיטולין
 הפורום של רומא העתיקה
 הפנתאון
 הקולוסיאום
 ויה אפיה
 ויה ונטו
 מרחצאות דיוקלטיאנוס
 מרחצאות קרקלה
 קירקוס מקסימוס
 עמוד טראיאנוס
 שער הניצחון של טיטוס
 בקירקוס מקסימוס
 שער הניצחון של ספטימיוס סוורוס
 קשת קונסטנטינוס – שער הניצחון של קונסטנטינוס
 תיאטרון מרקלוס
 אמות המים של רומא

 רומא של ימי הביניים והרנסאנס 
 כיכרות ברומא 
 פיאצה די ספניה (הכיכר הספרדית) והמדרגות הספרדיות
 קמפו די פיורי
 פיאצה נאבונה
 מזרקת טרווי
 מזרקת טריטון
 פיאצה ונציה
 פיאצה דל פופולו
 פיאצה דלה רפובליקה
פיאצה בולוניה
פיאצה דלה רוטונדה

אנדרטאות ופסלים
 פי האמת – "בוקא דל וריטא"

ארמונות ברומא
 ארמון ברבריני
 ארמון הלטראנו
 ארמון פרנזה
 קווירינאלה
 ארמון פולי
ארמון מונטצ'יטוריו

כנסיות ובזיליקות ברומא
 איל ג'סו
 בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו
 בזיליקת סנטה מריה מג'ורה
 סנטה מריה דלה ויטוריה – מריה הקדושה של הניצחון
 פנתאון – מרים של הקדושים המעונים
 בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות
 סנטה סבינה
 סנטה מריה דל אנימה – מריה הקדושה של הנפשות
 בזיליקה די סנטי אפוסטולי (השליחים הקדושים)
 סן מארקו
 בזיליקה די סן קלמנטה (קלמנטוס הקדוש)
 סאנטי קווטרו קורונאטי
 סאנטי קוזמה אי דמיאנו (קוסמאס ודמיאנוס הקדושים)
 סן ברנרדו אלה טרמה
 סן לורנצו אין לוצינה
 סן מרטינו איי מונטי
 סן סבא
 סן סבסטיאנו פיורי לה מורה
 סן אנגס פיורי לה מורה (בזיליקת אנגנס הקדושה שמחוץ לחומות)
 סנט אנדראה דלה פראטה
 סן פייטרו אין וינקולי – פטרוס הקדוש בשלשלאות
 סנטה מריה אין ארצ'לי
 סנטה מריה דל פופולו
 סנטה מריה אין טרסטוורה
 סנטה מרידה דליי אנג'לי אי דאי מרטירי
 סנטה מריה סופרה מינרווה
 סנטה סבינה
 סנטה פרסדה
 סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה (הצלב הקדוש בירושלים)

רבעי רומא 
שמאל|ממוזער|400px|רבעי רומא
החלוקה האדמיניסטרטיבית היא ל-15 רבעים:
 רובע 1 (Municipio Roma I) – המרכז ההיסטורי של העיר.
 רובע 2 (Municipio Roma II) – Parioli/Nomentano
 רובע 3 (Municipio Roma III) – Monte Sacro
 רובע 4 (Municipio Roma IV) – Tiburtina
 רובע 5 (Municipio Roma V) – Prenestino/Centocelle
 רובע 6 (Municipio Roma VI) – Roma Delle Torri
 רובע 7 (Municipio Roma VII) – Appio-Latino/Tuscolano/Cinecittà
 רובע 8 (Municipio Roma VIII) – Appia Antica
 רובע 9 (Municipio Roma IX) – Esposizione Universale Roma (EUR)
 רובע 10 (Municipio Roma X) – Ostia/Acilia
 רובע 11 (Municipio Roma XI) – Arvalia/Portuense
 רובע 12 (Municipio Roma XII) – Monte Verde
 רובע 13 (Municipio Roma XIII) – Aurelia
 רובע 14 (Municipio Roma XIV) – Monte Mario
 רובע 15 (Municipio Roma XV) – Cassia/Flaminia

מוסדות יהודיים ברומא 
 גטו רומא
 בית הכנסת הגדול של רומא

מוזיאונים ברומא
 גלריה בורגזה
 המוזיאון הקפיטוליני
 הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית
 המוזיאון לתרבות הרומית

 הוותיקן 
 קריית הוותיקן:
בזיליקת פטרוס הקדוש
הקפלה הסיסטינית
מוזיאון הוותיקן
טירת סנטאנג'לו

 ערים תאומות 
מאז 9 באפריל 1956, לרומא יש עיר תאומה אחת ובלעדית באופן הדדי:


 Seule Paris est digne de Rome ; seule Rome est digne de (בצרפתית).
 Solo Parigi è degna di Roma; solo Roma è degna di Parigi. (באיטלקית).
 "רק פריז ראויה לרומא; רק רומא ראויה לפריז".

עם זאת, לרומא יש שיתופי פעולה והסכמים נוספים עם ערים נוספות:






ראו גם

רומא העתיקה
האימפריה הרומית
הרפובליקה הרומית
קריית הוותיקן

קישורים חיצוניים












 מפות עתיקות של רומא, מאוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית


הערות שוליים

*
קטגוריה:אירופה: ערי בירה
קטגוריה:נצרות: אתרי עלייה לרגל
קטגוריה:ערים שאירחו משחקי קיץ אולימפיים
קטגוריה:ערים קדושות
קטגוריה:הערים המאוכלסות ביותר במדינתן
קטגוריה:ערים עתיקות
קטגוריה:יישובים שהוקמו באלף ה-1 לפנה"ס