החברה המרכזית לייצור משקאות קלים

החברה המרכזית לייצור משקאות קלים בע"מ, הידועה גם בשם המקוצר "החברה המרכזית למשקאות" או כ"קוקה-קולה ישראל", היא יצרנית ומשווקת וכן הזכיינית הבלעדית בישראל של חברת קוקה-קולה ובירות שונות כגון טובורג וקרלסברג, ומחזיקה במספר חברות מזון ומשקאות נוספות. החברה הוקמה בשנת 1968 והיא מעסיקה בה ובחברות-הבת שלה כ-4,700 עובדים. לחברה החזקות בחברות נוספות, שהבולטת בהן היא חברת "שידורי קשת".

המפעל הראשי של החברה ומשרדיה שוכנים בבני ברק.

 היסטוריה 
 ניסיון ראשון להקמה 
חברת קוקה-קולה היא חברה לייצור משקאות קלים, שנוסדה באטלנטה, ארצות הברית בשנת 1892. מוצר הדגל שלה הוא המשקה קוקה-קולה. החל מתחילת המאה ה-20 היא החלה בהתרחבות מחוץ לארצות הברית והקמת מפעלים ברחבי העולם, בעיקר בקנדה ואמריקה הלטינית. בסוף שנת 1949 הודיעה החברה על כוונתה להקים מפעל בישראל, אך מיד החל מאבק של יצרני המשקאות בישראל נגד הקמת המפעל, בטענה כי יפגע בתעשייה המקומית. בפברואר 1950 הודיעה כי רכשה שטח ברמת גן להקמת המפעל, אך היא לא החלה בהקמתו. בתחילת 1953 התאגדו יצרני המשקאות בישראל והחלו בקמפיין נגד הקמת מפעל "קוקה קולה". מאבק, דומה ניהלו יצרני משקאות באירופה באותה תקופה נגד חדירת המשקה. במקביל חברת קוקה-קולה החלה לתבוע יצרנים ישראלים שהשתמשו בשם "קולה" (לאחר שרשמה את "קוקה־קולה" בישראל כסימן מסחר); את החברה של האחים יוסף ויצחק רובננקו שייצרה משקה בשם "רובה קולה", ואת חברת ויטה שייצרה משקה בשם "ויטה קולה". למרות שקיבלה את אישור שר האוצר הראשון של המדינה, אליעזר קפלן להקמת המפעל, היא החליטה לבטל את התוכנית. עם זאת, בסוף מלחמת סיני ועד הנסיגה מרצועת עזה וסיני במרץ 1957, היה "קוקה-קולה" זמין בישראל ממפעל החברה באל-עריש.

 חברת קוקה-קולה והחרם הערבי 
בשנת 1951 עברה במליאת הליגה הערבית החלטה כלכלית-פוליטית כי מדינות ערב לא יקיימו יחסים כלכליים עם חברות המקיימות קשרים כלכליים עם מדינת ישראל. החלטה זו, שכונתה "החרם הערבי", היוותה מכה קשה לכלכלתה הצעירה של מדינת ישראל. בשנת 1957 נכנעה חברת קוקה-קולה לחרם והודיעה על ניתוק היחסים המסחריים עם ישראל. בתגובה החלו פעילי ברית הציונים הרוויזיוניסטים בארצות הברית בקמפיין לחרם נגדי. עם זאת בשנת 1960 הודיעה המפעל למיצים ושימורים "פרימן" כי משקה שהוא מייצר בשם "פרימה־קול" מיוצר מתמציות "קוקה קולה" שרכש מחברת קוקה קולה, אך החברה לא נתנה לו אישור להשתמש בשם המותג. באותה שנה טען מפעל "אביר" של מבשלת שיכר לאומית כי קיבל זיכיון לייצור המשקה. במרץ 1961 הגישה חברת קוקה-קולה תביעה נגד "טמפו משקאות" על פגיעה בסימן המסחר, לאחר שהשיקה משקה בשם "טמפו קולה". התביעה הסתיימה בפשרה ש"טמפו" התחייבה לא להשתמש בשום סימן רשום של "קוקה קולה" ולכתוב על האריזה "קולה" בכתיב שונה באותיות לטיניות, "Kola" במקום "Cola".

באוקטובר 1964, הודיעה נשיא חברת קוקה קולה, בתגובה לפניית הליגה נגד השמצה, כי הוא לא נכנע ללחצי החרם הערבי, אך החליטה לא לפעול בישראל מסיבות מסחריות. באפריל 1966 התפרסמו שוב ידיעות כי קוקה קולה נכנעה לחרם הערבי, לאחר שנסוגה מהסכמתה לתת זיכיון להקמת מפעל בישראל. החברה הכחישה כניעה לחרם וטענה שההחלטה הייתה בגלל שהשוק בישראל קטן ולא כלכלי. החברה חזרה בה מההחלטה תוך זמן קצר, לאחר לחץ כבד שהפעילה יהדות ארצות הברית, ונתנה את הזיכיון לקבוצה בראשות איש העסקים היהודי-אמריקאי אברהם פיינברג. במרץ 1967 הודיעה הקבוצה שהמפעל יוקם בבני ברק, בניית המפעל החלה באוגוסט 1967⁩ והוא החל לפעול במרץ 1968.
התפתחות החברה
שמאל|ממוזער|250px|בקבוקים משפחתיים של מוצרי החברה
250px|ממוזער|שמאל|משאית להפצת מוצרי החברה ברחוב באר יעקב בירושלים, 2012
ממוזער|250x250 פיקסלים|משאית הפצה של החברה בכיכר אילן רמון באשדוד, 2025
תחילה ייצרה החברה מוצר אחד בלבד, משקה "קולה-קולה" בבקבוק זכוכית של 250 מ"ל, שהפך תוך זמן קצר למוצר מצליח ופופולרי בישראל, שגרף רווחים גדולים. החברה לא יכלה לעמוד בביקוש והרחיבה את קווי הייצור.

בשנת 1990 קנתה החברה את "משקר", חברה להפעלת מכונות אוטומטיות לממכר מזון ומשקאות.

בשנת 1992 נכנסה החברה גם לשוק הבירה בישראל והקימה את "מבשלות בירה ישראל".

ב-1998 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים על החברה כמונופול בתחום המשקאות המוגזים בטעם קולה.

בשנת 2000 החלה החברה לשווק מים מינרליים, במותג "נביעות".

בפברואר 2014 נפתחה חקירה נגד החברה ברשות ההגבלים העסקיים בחשד לניצול לרעה של כוח מונופוליסטי, בין היתר כדי לדחוק המותג נסטי של מתחרתה אׂסם. לאחר שלוש שנות חקירה, קבעה במרץ 2017 הרשות כי החברה ניצלה לרעה את מעמדה כבעלת מונופולין ובדצמבר 2019 הוטל עקב כך על החברה עיצום כספי בסך 39 מיליון ש"ח.

על פי פסק דין של בית המשפט המחוזי בתל אביב מספטמבר 2024, קוקה קולה תשלם מס על תמלוגים בישראל, בהמשך לתביעת רשות המיסים.

חברות בת
מבשלות בירה ישראל

בינואר 1992 חתמו "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" ומבשלת הבירה הדנית "קרלסברג" על הסכם לשיתוף פעולה לייצור ושיווק מוצרי הבירה שלה בישראל. על־פי ההסכם הוקם מפעל בבעלות משותפות לייצור הבירה באשקלון, על בסיס ידע של החברה הדנית. עד לפתיחת המפעל ב-1995 יובא מותגי הבירה "קרלסברג" ו"טובורג" מדנמרק. חברת "מבשלות בירה ישראל בע"מ" הוקמה כמיזם משותף בין "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" שהחזיקה 80% מהמניות ותאגיד "קרלסברג" שהחזיק 20%, במטרה ליישם את הסכם שיתוף הפעולה. ביולי 2008 רכשה את חלקה של "קרלסברג" ב"מבשלות בירה ישראל" תמורת 36 מיליון דולר.

בנוסף, מב"י היא היבואנית של מותגי הבירה: בלאנק, סומברסבי, גרימברגן, קירין, כמו כן מותג הבירה האירי גינס (כולל מותג-הבת קילקני), והמותג הגרמני וייהנשטפאן. בעבר יבאה גם את: הוגרדן, לף, וסטלה ארטואה של חברת InBev הבלגית.
פריגת
בשנת 1999 רכשה "מבשלות בירה ישראל" 16% ממניות חברת "גת גבעת חיים", יצרנית המותג "פריגת", ב-2002 רכשה עוד 16% מהמניות, ובינואר 2008 רכשה עוד 18% והפכה לבעלת השליטה בה.
שמאל|ממוזער|250px|מפעל החברה בפאתי בני ברק בסמוך לכביש 4
IBBL Spirit
בשנת 2002 הוקמה חברת "IBBL Spirit" כחברת הבת של "מבשלות בירה ישראל", העוסקת ביבוא ושיווק משקאות אלכוהוליים, בהם המותגים: וודקה סמירנוף, ג'וני ווקר, ג'ין גורדונס, אפרול, וקמפרי. ב-2005 היא רכשה את השליטה ביקב תבור ונכנסה גם לתחום היין.
מחלבות טרה
בשנת 2005 רכשה "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" את מחלבות "טרה", המחזיקות בכ-12 אחוז משוק מוצרי החלב בישראל.

בשנת 2007, על מנת להוסיף מגוון מוצרים לחברת החלב "טרה", נרכשו "מחלבות גלעד" ו"משק צוריאל".

בשנת 2008 החלה "טרה" בשיווק מוצרי חלב של חברת "מילר".
פעילות בין-לאומית
250px|ממוזער|מבשלת הבירה של החברה ברומניה
רומניה
בשנת 1999 הקימה חברת הבת "מבשלות בירה ישראל", בשותפות עם קרלסברג העולמית, את מבשלת הבירה "United Romanian Breweries". שנה אחר כך רכשה חברת יפ-אורה 20% מהמבשלה, וב-2011 רכשה חזרה את חלקה. בנוסף חברת הבת "פריגת" משווקת ברומניה מיצים דרך שותפות עם זכיינית פפסי ברומניה, בה מחזיקה "פריגת" 25% מהמניות. ב-2004 מבשלת הבירה של החברה ברומניה הרחיבה את פעילותה גם לתחום המיצים. ב-2007 נכנסה גם לתחום החלב שהקימה עם חברת מולר העולמית, מיזם משותף לייצור ושיווק המותג מולר ברומניה ובבולגריה.
טורקיה
ביולי 2008 רכשה מקבוצת "קרלסברג" תמורת 80 מיליון דולר את יצרנית הבירה השנייה בגודלה בטורקיה, חברת "טובורג טורקיה" שהוקמה ב-1967. בנוסף רכשה את מלוא הבעלות על "מבשלות בירה ישראל". למבשלה יש נתח שוק של 35% משוק הבירה במדינה והיא פועלת בשיעור רווחיות של כ-26% מסך המכירות.
דרום אפריקה
בפברואר 2019 "החברה המרכזית למשקאות" עמדה בראשות קבוצת משקיעים שהגישה הצעת רכש לרכישת חברת "קלובר תעשיות" (Clover Industries)  מדרום אפריקה. "קלובר" הייתה באותה עת חברה ציבורית שמניותיה נסחרו ב, והצעת הרכש הייתה לפי שווי שוק של כ-350 מיליון דולר. "קלובר" הוקמה ב-1898 והיא חברת מוצרי החלב הגדולה ביותר בדרום אפריקה, היא עוסקת גם בייצור מיצים ומים מינרליים ומעסיקה כ-8,800 עובדים ב-14 מפעלים. העסקה הושלמה באפריל 2019, באמצעות חברת בת בשם "מילקו", שהוקמה לצורך העסקה.
מדינות נוספות
ב החברה החלה לפעול גם במספר מדינות נוספות במזרח אירופה, בהן בולגריה ואלבניה, אך בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 יצאה מפעילות בשווקים אלו.

בעלי עניין
בעת הקמת החברה בעלי המניות כללו את אברהם פיינברג, קבוצת משקיעים בראשות זכיין יהודי של קוקה-קולה ממיאמי שהיה בבעלותו 16 מפעלים לייצור המשקה ו"החברה הישראלית המרכזית למסחר והשקעות" שהחזיקה בשליש מהמניות. בהמשך שני העובדים הבכירים של החברה, עמי בראון שהיה מנכ"ל עד 1973, ומוזי ורטהיים, שהיה מנהל המכירות ואחר כך מנכ"ל ונשיא החברה, קיבלו מניות בחברה.

ב-1972 רכשו פיינברג ושאר המשקיעים את חלקה של "החברה הישראלית המרכזית למסחר והשקעות"; מאחר שהייתה חברה ציבורית והייתה אמורה לפרסם נתונים על רווחיות פעילות "קוקה-קולה" בדוחות הכספיים שלה, הם ביקשו למנוע זאת. בשנות ה-80 פרץ סכסוך בין פיינברג ושאר המשקיעים שהאשימו אותו במעילה. הוא רכש את חלקם של שאר בעלי המניות למעט מוזי ורטהיים.

לאחר מותו של אברהם פיינברג המשיכו תחילה יורשיו להחזיק במניות החברה, אך ב-2001 מכרו אותם למוזי ורטהיים שמאז החזיק ב-100% מהמניות. ורטהיים בחר בבנו דודי כממשיך דרכו העיקרי, וב-2012 העביר לידיו 63% ממניות החברה; לבתו דרורית העביר את 37% הנותרים.
ראו גם
 טמפו משקאות

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

*
קטגוריה:יצרני משקאות ישראלים
קטגוריה:בני ברק: חברות
קטגוריה:מונופולים בישראל
קטגוריה:חברות משפחתיות ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1968
קטגוריה:תעשיית מזון בישראל