רזא כורש עלי פהלווי

רזא כורש עלי פהלווי (בפרסית: رضا پهلوی, תעתיק: רֶזַא פַּהְלַוִי; נולד ב-31 באוקטובר 1960) הוא בנו של מוחמד רזא שאה פהלווי, השאה האיראני האחרון, ונכדו של רזא שאה פהלווי, מייסד שושלת פהלווי.

 ראשית חייו 
רזא נולד בטהראן לשאה מוחמד רזא פהלווי ולרעייתו, הנסיכה פארה דיבה. הוא למד בבית ספר פרטי מלכותי, ובעודו בן 11 החל להתאמן בטיסות סולו בלימודים שמומנו בידי חיל האוויר האיראני, עד אשר הפך טייס מורשה של T-38 טאלון. ב-1979, בעקבות המהפכה האיראנית, יצא רזא לגלות בארצות הברית יחד עם הוריו כשהוא בן 19.

יומיים לאחר מות אביו ממחלת הסרטן, הומלך רזא בגיל 20 בדיוק, ב-31 באוקטובר 1980, בקרב תומכיו בגלותו בקהיר.

 פעילות פוליטית 
ימין|ממוזער|200px|פהלווי נשבע כשאה של איראן בשנת 1980 בארמון קובה שבקהיר.
ממוזער|ימין|200px|פהלווי דובר בכנס קידום הדמוקרטיה באיראן, אפריל 2025

פהלווי החל בפעולה פוליטית עם עלייתו למלוכה. ראשית פעל בשימוש השפעתו הפוליטית לתמיכה במשטר דמוקרטי וביקר קשות את מצב זכויות האדם באיראן.

שנה לאחר שהחלה מלחמת איראן–עיראק, הציע פהלווי להצטרף לכוחות חיל האוויר האיראני ולהילחם בעיראקים. הצעתו נדחתה על ידי הגנרל ולי-אללה פלאחי (בפרסית: ولی‌الله فلاحی), מפקד הכוחות המזוינים של הרפובליקה האסלאמית. הוא ניסה לחזור לשלטון לאחר שהתחייב בפני המנהיג העליון אייתוללה רוחאללה ח'ומייני כי רוב הסמכויות יהיו בידי זה האחרון, אך גם הצעה זו נדחתה.

פהלווי נהנה מתמיכה גבוהה של איראנים גולים. לפי דיווח של "הניו יורק טיימס", בלוס אנג'לס ישנם כ-600,000 איראנים גולים, והעיר משמשת למרכז השפעה מלוכנית. לפי תומכיו פהלווי פועל למען הפרדת הדת מהמדינה אך באותו הזמן שומר על נייטרליות ונמנע מאסלאמופוביה. כאשר נשאל בראיון על דתו, ענה כי "זה עניין פרטי; אבל אם אתה חייב לדעת, אני כמובן, על פי השכלתי ועל פי אמונתי, מוסלמי שיעי. אני איש אמונה אדוק". המשטר האיראני אכן חושד בפהלווי כגורם מתמשך לתסיסה אזרחית ובמסגרתה המחאות ההולכות וגוברות באיראן.

מספר ניסיונות הפיכה, בסיוע תומכיו בצבא איראן וכן בתמיכתם של המשטר הסעודי והממשלה הישראלית כשלו. על פי מכון ברוקינגס משנת 2009, לפהלווי חסרה השפעה פנימית בתוך איראן על בעלי עמדות המפתח בתנועה הרפורמיסטית. בשל כך, הוא הקים בשנת 2013 את הממשלה האיראנית הגולה וכיום עומד בראשה. בשנת 2014 ייסד את ערוץ הרדיו והטלוויזיה "افق ایران" (באנגלית: OfoghIran). בפברואר 2019 החל פהלווי ב"מבצע פיניקס", אשר לדבריו "נועד לקרב את זני האופוזיציה השונים לחזון משותף לאיראן שלאחר הפקידותיות."

במהלך ההפגנות באיראן (2025–2026) שהחלה כתנועה מחאתית חסרת הנהגה מרכזית, נשמעו קריאות רבות להשבתו של רזא פהלווי לאירן. בהמשך לכך ב-10 בינואר הוא קרא לאזרחי איראן להחריף את המחאה ולעובדים במגזרים מרכזיים במשק לפתוח בשביתה כללית. הוא קרא למפגינים לצאת לרחובות בשעות מוגדרות, להתכנס במוקדים מרכזיים ולהיערך לשהות ממושכת, משום שאין להסתפק עוד בהפגנות אלא להיערך לכיבוש מרכזי הערים והחזקתם. בסיום דבריו הוא פנה לכוחות הביטחון בבקשה לשבש את מנגנון הדיכוי ולהצטרף למחאה. ב-18 בינואר פרצו האקרים לשידורי הטלוויזיה הממלכתית למשך כעשר דקות, שבמהלכן הוקרנו מסרים של יורש העצר הגולה, רזא פהלווי. הוא קרא לכוחות הביטחון להצטרף לעם, ולא להשתמש נגדו בנשק.

 יחסו לישראל 
ממוזער|דגל ישראל לצד דגל האריה והשמש בהפגנה למען שחרור העם האירני בוושינגטון 11 בינואר 2026

בפברואר 2021 התראיין פהלווי לתקשורת הישראלית ופרס את עמדתו באשר למשטר האייתוללות, הסכמי אברהם, בחירתו של ג'ו ביידן לתפקיד נשיא ארצות הברית ויחסו למדינת ישראל. באפריל 2023 הגיע פהלווי לביקור בישראל כדי להשתתף בטקס יום הזיכרון לשואה ביד ושם, ערך פגישות עם שרי ממשלה וביקור בכותל. הוא הגיע גם לשיחת תנחומים בבית משפחת די השכולה באפרת, לאחר הרצחם של האחיות מאיה ורינה ואמם לוסי בפיגוע הירי בצומת חמרה שהתרחש במהלך חג הפסח. פהלווי הביע תמיכה ורצון לשלום עם ישראל גם במאי 2025, עת נאם באירוע תמיכה בישראל של ארגון TAFSIK בטורונטו, הביע את צערו על הרצחם של ירון לישנסקי ושרה מילגרם בפיגוע בוושינגטון והרחיב על פוסט של ירון שתמך בעם האיראני.

ב-13 ביוני 2025 תקפה ישראל את איראן במסגרת מבצע עם כלביא. במהלך המבצע חיל האוויר הישראלי ביצע 1,200 גיחות תקיפה. הוא תקף והחליש את מנגנוני הדיכוי המרכזיים של המשטר, ובכך אפשר לכוחות אופוזיציה במדינה לפעול נגד המשטר.
במהלך ההפגנות באיראן (2025–2026) שהחלה כתנועה מחאתית חסרת הנהגה מרכזית, נשמעו קריאות רבות להשבתו של רזא פהלווי. במסגרת זו הסיוע הישראלי לעם האירני במאבקו כנגד הרפובליקה האיסלמיתי נתפס כסגירת מעגל היסטורית בין העם היהודי לאירני, כלומר - השבת טובה על הסיוע שכורש נתן ליהודים לשוב לארצם ולשקם את מקדשם במסגרת הכרזת כורש.

על רקע ההפגנות באירן שהחלו בסוף שנת 2025 והמשיכו לתוך שנת 2026, הסכמי כורש התגבשו מאחורי הקלאים ביוזמה ישראלית-איראנית המשקפת את החזון ליום שאחרי נפילת האייתולות. שיתוף הפעולה סביב הסכמי כורש הובל על ידי חברת הקבינט השרה גילה גמליאל הפועלת בשליחותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, ויורש העצר האיראני הנסיך רזא כורש עלי פהלווי הנתמך בידי האופוזיציה באיראן.

 חיים אישיים 
לאחר הכתרתו ב-1980, למד כשנה בוויליאמס קולג' ומשם עבר אל האוניברסיטה האמריקאית בקהיר. בשנת 1985 קיבל תואר ראשון במדעים מאוניברסיטת דרום קליפורניה.

עלי ממשיך גם כיום להתגורר בארצות הברית, שם נישא לאישה ממוצא איראני בשם יסמין, ולהם שלוש בנות: נור, אימאן ופארה.

בשנת 2004 שימש רזא כסנדק הלא-רשמי של לואיז, נסיכת בלגיה, בתו של לורן, נסיך בלגיה.

אילן יוחסין של שושלת בית פהלווי

ראו גם

 הנסים המלכותיים של איראן
 המהפכה האיראנית

קישורים חיצוניים









 הערות שוליים 

קטגוריה:מאזנדראנים
קטגוריה:בוגרי ויליאמס קולג'
קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
רזא
קטגוריה:מהגרים מאיראן לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1960