אוסקר פיטרסון

אוסקר אמנואל פיטרסון (באנגלית: Oscar Emmanuel Peterson; 15 באוגוסט 1925 – 23 בדצמבר 2007) היה פסנתרן ג'אז ומלחין קנדי. פיטרסון, שכונה על ידי דיוק אלינגטון "המהראג'ה של הג'אז", יצר מעל כ־200 אלבומים וזכה בפרסים ותארים רבים, ביניהם פרס גראמי למפעל חיים ב־1997 ומקום בהיכל התהילה הבינלאומי של הג'אז.

חייו ועבודתו
פיטרסון נולד במונטריאול, קנדה וכבר בגיל חמש החל אביו ללמדו נגינה בפסנתר ובחצוצרה. לאחר התקף שחפת שתקף אותו בגיל שבע, הוא התרכז בפסנתר. חלק מהאמנים שהשפיעו על פיטרסון בצעירותו היו טדי וילסון, נט קינג קול, ג'יימס פ. ג'ונסון, אך יותר מכולם השפיע על פיטרסון ארט טייטום האגדי. למעשה, אחת ההיכרויות הראשונות של פיטרסון עם טייטום הייתה כשאביו השמיע לו תקליט ישן של הווירטואוז בנערותו. לאחר ששמע את הטכניקה של טייטום, פיטרסון לא הסכים לגעת במקלדת הפסנתר במשך חודשיים.
השפעה נוספת על פיטרסון ועל נגינתו הגיעה מאחותו דייזי פיטרסון סוויני, שהייתה מורה לפסנתר במונטריאול, ולימדה פסנתרני ג'אז רבים וגדולים דוגמת אוליבר ג'ונס וקן סקינר.

במהרה נודע פיטרסון כבעל טכניקה מדהימה ויכולת מלודית ייחודית. הוא פיתח מוניטין מרשים והפך לאורח קבוע ברדיו הקנדי. היכרותו הראשונה עם ארצות הברית הייתה בשנת 1949 בקרנגי הול שבניו יורק באמצעות האמרגן נורמן גרנץ. העבודה עם גרנץ הייתה צעד חשוב בקריירה של פיטרסון. היכרותם של השניים החלה כאשר גרנץ נסע במונית במונטריאול ושמע ברדיו הופעה חיה של פיטרסון במועדון קטן. הוא הורה לנהג לקחת אותו למועדון הזה כדי לפגוש את הפסנתרן. כך החלה מערכת יחסים שנמשכה שנים רבות, כשגרנץ נשאר מנהלו של פיטרסון במשך רוב הקריירה שלו. בזכות גרנץ זכה פיטרסון לנגן עם מוזיקאים חשובים כולל ריי בראון, קולמן הוקינס, בן ובסטר, מילט ג'קסון, הרב אליס, ברני קסל, אד ת'יגפן, לואי ארמסטרונג, סטפן גרפלי, אלה פיצג'רלד, קלארק טרי, ג'ו פס, אניטה אודיי, קאונט בייסי, יצחק פרלמן וסטן גץ.

 שלישיית אוסקר פיטרסון 
בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים הקים פיטרסון את ה"אוסקר פיטרסון טריו" יחד עם ריי בראון וצ'ארלי סמית'. במהרה הוחלף המתופף סמית' בגיטריסט אירווינג אשבי. בהמשך הוחלף אשבי בברני קסל, והלה הוחלף לאחר שנה של הופעות בהרב אליס. כאשר עזב אליס את ההרכב ב-1958, החליטו פיטרסון ובראון לצרף מתופף. תחילה צירפו את גנה גמיג לזמן קצר, לאחר מכן הוא הוחלף באד ת'יגפן. פיטרסון היה המוביל בהרכב במשך כל התקופה, והתפרסם כסולן מבריק. בהמשך ניגנו בהרכב לואי האיס, בודי דורהאם, ריי פרייס, סאם ג'ונס וג'ורג' מרז.
בשנותיו האחרונות פעל תחת חברת התקליטים "טלרק".

בשנת 1974 זכה בפרס גראמי לאלבום הג'אז האינסטרומנטלי הטוב ביותר" ביחד עם שותפיו לטריו הגיטריס ג'ו פאס והבסיסט נילס-הנינג ארסטד פדרסן.

 לאחר השבץ 
בשנת 1993 לקה פיטרסון בשבץ שפגע בצידו השמאלי והשבית אותו למשך שנתיים. הוא הצליח להתגבר על המכשול הזה וחזר לנגן, אם כי פחות מהתקופה שלפני האירוע. הוא זכה בפרס גראמי בשנת 1997 על מפעל חיים, וכן זכה בפרס היכל התהילה של הג'אז.
ב-2003 הקליט פיטרסון סרט בשם "לילה בווינה". מן הסרט ניכר שהטכניקה שלו נפגעה עקב גילו. למרות כל זאת הוא המשיך למלא אולמות מסביב לעולם, אם כי רק כחודש בשנה.

 מלחין 
פיטרסון הלחין מספר יצירות. יצירתו הגדולה והמשמעותית ביותר היא "סוויטת קנדיאנה" (Canadiana Suite, 1964), הכוללת שמונה חלקים המוקדשים לאזורים שונים בקנדה.

לחן מקורי נוסף אוסקר פיטרסון הופיע באלבום Night Train משנת 1963 - "המנון לחופש" (Hymn to Freedom). את הלחן כתב באולפן, בעת ההקלטות.

בין יצירותיו הבולטות האחרות:

 סוויטת הפסחא (The Easter Suite): פרשנות ג'אז לפסיון של ישו.
 סוויטה אפריקאית (African Suite): חקר מורשת אפריקה ומקצביה.
 תרגיל ג'אז קטן (A Little Jazz Exercise): יצירה טכנית שלעתים קרובות נלמדת על ידי תלמידי פסנתר.
 אורות העיר (City Lights): מחווה למטרופולינים גלובליים שונים.

 פטירה 
אוסקר פיטרסון נפטר ב-23 בדצמבר 2007, בגיל 82.

 ראו גם 

 רכבת לילה (אלבום של אוסקר פיטרסון)

קישורים חיצוניים




 הדיסקוגרפיה של פיטרסון בוויקיפדיה האנגלית



קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:פסנתרנים קנדים
קטגוריה:שדרת התהילה של קנדה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה
קטגוריה:מעוטרי מסדר אונטריו
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1925
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:זוכי פרס פרמיום אימפריאלה למוזיקה