הצי העות'מאני

שמאל|ממוזער|250px|קרב זונקיו (1499) היה הקרב הימי הראשון בהיסטוריה שבו השתמשו בתותחים על אוניות

הצי העות'מאני (בטורקית עות'מאנית: دوننماى همايون) היה אחד מציי המלחמה הגדולים בים התיכון, הים השחור, הים האדום, המפרץ הפרסי והאוקיינוס ההודי. הצי נוסד כאשר העות'מאנים השיגו לראשונה מוצא לים בשנת 1323, בעקבות כיבוש פראנטוס (שנקראה מאוחר יותר קאראמורסל על שם מייסד הצי העות'מאני), האתר של המספנה העות'מאנית הראשונה והגרעין לצי העתידי. 

עוד קודם לכן, הצי הטורקי הראשון באנטוליה הוקם בשנת 1081 באיזמיר ומנה 33 אוניות מפרשים ו-17 ספינות משוט. הסולטן הסלג'וקי של סולטנות רום, קיקובד הראשון, כבש את אלניה והקים בה מחסן נשק ימי, ואלניה הפכה לנמל הבית של צי הסלג'וקי בים התיכון. מאוחר יותר הקים קיקובד הראשון צי בים השחור שבסיסו הראשי נמצא  בסינופ.

הכיבוש של האי אירמלי בים מרמרה בשנת 1308 נחשב לניצחון הימי הראשון של האימפריה העות'מאנית, שנוסדה ב-1299. בשנת 1321 ביצע צי המלחמה העות'מאני את הנחיתה הראשונה שלו בתראקיה בדרום-מזרח אירופה. בשנת 1351 בנה הצי העות'מאני את המצודות העות'מאניות הראשונות, ובשנת 1352 בנו את המצודה האסטרטגית על חופי מצרי הבוספורוס ליד קונסטנטינופול ושני המעברים הבוספורוס והדרדנלים היו תחת השליטה העות'מאנית. וכך המשיך הצי העות'מאני בכיבושיו עד שבשנת 1453 הוא כבש את קונסטנטינופול והמשיך וכבש את דוכסות אתונה במוראה, האימפריה של טרפזונטס, ולבסוף האימפריה הביזנטית בשנת 1461.

בשנים 1499–1503 ערכו העות'מאנים סדרה של קרבות ימיים כנגד הרפובליקה של ונציה. כאשר האימפריה העות'מאנית ניצחה בקרב זונקיו (1499), ובקרב מודון (1500), ועד לשנת 1503 השלימו העות'מאנים את כיבוש הים האדריאטי והים היוני. בשנת 1516 החלו בכיבוש סוריה ופנו לכיוון צפון אפריקה, כבשו את אלג'יריה ולאחר מכן את מצרים מידי הממלוכים. עד לשנת 1529 כבשו את תוניסיה.

ניצחון הצי העות'מאני בקרב פרווזה (1538), כנגד הליגה הקדושה שכללה את ספרד, הרפובליקה של ונציה, הרפובליקה של גנואה, מדינת האפיפיור וההוספיטלרים והניצחון בקרב ג'רבה (1560), הפעם כנגד הספרדים, ההוספיטלרים, מדינת האפיפיור, הרפובליקה של גנואה ודוכסות סבוי, אישרו את העליונות העות'מאנית בים התיכון למשך מספר עשורים.

אחרי המפלה הראשונה של הצי העות'מאני בקרב לפנטו (1571) בנו העות'מאנים צי גדול בהרבה מהצי הקודם ולמעשה מכל הציים דאז, ושנה אחרי קרב לפנטו הצי כבש מחדש את תוניס, כיבוש שהשלים את הכיבוש העות'מאני של צפון אפריקה, שהתחיל בניצחונות קודמים כמו כיבוש לוב ב-1551 על ידי דראגוט וכיבוש מרוקו ומצר גיברלטר ב-1553 על ידי צאלח ראיס.

החל מהמאה ה-17 הסתכן צי המלחמה העות'מאני בכניסה לאוקיינוס האטלנטי. (עוד קודם לכן, האדמירל כמאל ראיס הגיע לאיים הקנריים ב-1501, והאי לנסרוטה נכבש ב-1585 למשך חודש על ידי מוראט ראיס הזקן). בשנת 1617 כבש הצי העות'מאני את מדיירה שבאוקיינוס האטלנטי, לפני שפשט על סאסקס, פלימות', דבון, הרטלנד פוינט, ושאר מחוזות מערב אנגליה באוגוסט 1625. בשנת 1627 כבש הצי העות'מאני בהנהגת מוראט ראיס הצעיר את האי לונדי שבתעלת בריסטול, והשתמש בו בחמש השנים הבאות כבסיס לפשיטות כנגד אירלנד, איי שטלנד, איי פארו, דנמרק, נורווגיה, איסלנד ווסטמאנאאיאר. ספינות עות'מאניות הופיעו מאוחר יותר מול חופי צפון אמריקה, ובמיוחד נצפו במושבות אנגליות כמו ניופאונדלנד ווירג'יניה.

ביתר הזמן שבין המאות ה-17 וה-18 התמקד הצי העות'מאני בים התיכון, הים השחור, הים האדום, המפרץ הפרסי והים הערבי. המלחמה העות'מאנית-ונציאנית הארוכה שהתקיימה בין השנים 1648–1669, הסתיימה בניצחון העות'מאנים, והשלמת כיבוש כרתים. בשנת 1708 הושלם כיבוש המחוז הספרדי האחרון, העיר אוראן שבאלג'יריה.

תקופה המאה ה-18 הייתה תקופה של קיפאון לצי העות'מאני והתאפיין במספר כישלונות, והיא נאלצה לכבוש מחדש את מולדובה ואזוב מידי האימפריה הרוסית בשנת 1711 וערים נוספות מידי רפובליקת ונציה. עד שבשנת 1770 הפסיד הצי העות'מאני בקרב צ'סמה שהסתיים בהשמדת הצי העות'מאני.

במאה ה-19 חלה ירידה נוספת בכוחו של הצי העות'מאני. במהלך מלחמת העצמאות היוונית הובס הצי העות'מאני בידי הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, צרפת ורוסיה, בקרב נאווארינו (1827).

במלחמת העולם הראשונה הובסה האימפריה העות'מאנית יחד עם האימפריה הגרמנית.

קישורים חיצוניים

 ידיעות עיתונאיות היסטוריות על הצי העות'מאני באתר: שפת הים - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, 1948-1856.
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: היסטוריה צבאית
קטגוריה:חילות ים