סורת אל-עצר

סורת אל-עַצְר (ערבית: سورة العصر), היא סורה מספר 103 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שלושה פסוקים (אַיַא֫ת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִיל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-אנשראח ולפני סורת אל-עאדיאת.

הסורה מכריזה כי גורלם של כל בני האדם לאבדון, פרט למאמינים באללה והנביא מוחמד, לעושי הטוב, למצווים על האמת ולמצווים על עוז רוח.

נאמר כי סורה זו הניעה את עמר בן אל-עאץ להתאסלם לאחר שהשמיע אותה לנביא בעיני עצמו (ונביא שקר בעיני המוסלמים) מוסיילִמה, בן זמנו של מוחמד. מוסיילמה בתגובה דקלם את ה"סורה" שהתגלתה לו אודות שפנים, אותה דחה בן אל-עאץ כבלתי מתקבלת על הדעת.

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

עצר