מרדכי אורן

מרדכי אורן (שמו המקורי: מרקוס אורנשטיין; 16 במרץ 1905 – 27 בפברואר 1985) היה מראשי מפ"ם והקיבוץ הארצי השומר הצעיר. בראשית שנות החמישים הועמד לדין במשפט ראווה במזרח אירופה וזכה לכינוי "אסיר פראג", במסגרת פרשה שזכתה לסיקור נרחב בישראל.

ביוגרפיה
אורן נולד בפודהייצה שבגליציה. עלה לארץ ישראל בשנת 1929 והצטרף לקבוצת השומר הצעיר שהייתה בנס ציונה, שם נקלע למחלוקות עם אנשי מפא"י. ב-1934 התיישב בקיבוץ מזרע ובשנת 1938 נבחר לחברות בהנהלת הקיבוץ המורחבת. בסוף אותה שנה יצא לשליחות בלונדון ופריז מטעם הקיבוץ הארצי השומר הצעיר. בשנת 1940 יצא לז'נבה בשליחות תנועת החלוץ להקמת מרכז עולמי שם במקום המרכז בוורשה שחדל לפעול בגלל הכיבוש הנאצי של פולין. בספטמבר 1944 נבחר לוועד הלאומי מטעם חזית השמאל. בשנת 1948 היה ממייסדי מפ"ם והיה נציג המפלגה בהסתדרות הכללית.

אורן היה מתומכי ברית המועצות ושיבח את חופש הבחירה והדמוקרטיות שלה. בשנות החמישים, בעת המלחמה הקרה, היה אורן מהתומכים בנטייה הפרו-סובייטית של מפ"ם. 

 מאסרו 
בנובמבר 1951 ייצג אורן את מפ"ם כמשקיף בוועידת הפדרציה העולמית של האיגודים המקצועיים בברלין. בוועידה זאת אמר שפועלי ישראל לא יצאו לעולם למלחמה נגד ברית המועצות. בדרכו מברלין לציריך עבר אורן בפראג והתעכב בה מספר ימים בשליחות העיתון על המשמר. בתקופה זאת נעצר אורן ביחד עם קרוב משפחתו שמעון אורנשטיין והואשם בתמיכה באימפריאליזם ובהיותו סוכן ציוני. השלטונות בצ'כוסלובקיה לא דיווחו על המעצר וקרוביו בישראל לא ידעו לאן הוא נעלם. רק בסוף מרץ 1952 הודיעו שלטונות צ'כוסלובקיה שאורן נעצר באשמת פשעים נגד ביטחון המדינה.

אורן ואורנשטיין אולצו להעיד כנגד מנהיגים צ'כוסלובקיים במשפט ראווה שנערך להם, כחלק ממשפטי פראג. במהלך המשפט אמר אורן את הדברים הבאים שהובאו בהקלטה של ה־BBC:  בנוסף העיד אורן שהוא שימש כמקשר בין משה פיאדה ואהוד אבריאל. בעיתון דבר התייחסו בזלזול להאשמות של צ'כוסלובקיה והביעו אי אמון בהאשמות ובהודאה של אורן, אותם כינו סיפורי אלף לילה ולילה. במפלגתו של אורן, מפ"ם, התייחסו אל ההאשמות כאל אי הבנה שיש ליישב, אולם בקרב המפלגה הקומוניסטית הישראלית דרשו שמפ"ם תוקיע את אורן אם רצונה להמשיך בשיתוף פעולה עימה.

אורן נשפט ל-15 שנות מאסר ואורנשטיין למאסר עולם, מה שהביא לתגובות קשות של זעזוע בשמאל הישראלי, במפלגת מפ"ם ובתנועת הקיבוץ הארצי. קבוצה שמאלנית של חסידי משה סנה, אשר סירבה לגנות את משפט פראג ואת האשמתו של אורן כמרגל אימפריאליסטי, אולצה לעזוב את קיבוצי התנועה.

 שחרורו וטיהור שמו 
אורן שוחרר מן הכלא והגיע לציריך ב-13 במאי 1956, שם אמר שההאשמות נגדו היו עלילה אך לא גרמו לו לשנות את השקפותיו הפוליטיות. כשחזר לישראל פורסמו ראיונות עימו בעיתונות בהם שיתף על העינויים שעבר בכלא, שכללו הרעבה, מניעת שינה ו"התעללות בהרגשה היהודית והאנושית" ועל משפט הכזב שנערך לו. ספרו "רשימות אסיר פראג" ראה אור בשנת 1958. בספר הוא מתאר כי בתקופת מאסרו בכלא הרגיש כי כל מפלגתו יושבת שם עמו. גם לאחר הפרשה תועד אורן כתומך בברית המועצות וניהל על כך ויכוחים בעיתונות עם יוסף ברגר-ברזילי.

באוקטובר 1963 הודיעו שלטונות צ'כוסלובקיה שבחנו מחדש את תיקו של אורן והוא טוהר מכל אשמה. אורן היה בכך אחרון מורשעי משפטי פראג ששמו טוהר.

 חיים אישיים 
מרדכי אורן היה נשוי לרגה ורשביאק ולהם שני ילדים פועה גונן והסופר משה אורן. אורן נפטר בשנת 1985 בהיותו בן 80, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוצו מזרע.

ספרו
רשימות אסיר פראג, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1958.

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:חברי הוועד הלאומי
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הרביעית
קטגוריה:משפטי פראג
קטגוריה:פעילי מפ"ם
קטגוריה:מזרע: אישים
קטגוריה:נאשמים במשפטי ראווה בברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים במזרע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985