בוצין

בוצין (שם מדעי: Verbascum) הוא סוג צמח בעל פרחים המשתייך למשפחת הלועניתיים. בסוג בוצין נמנים 469 מינים הנפוצים מאירופה עד מונגוליה וסרי לנקה, מצפון אפריקה ועד לקניה וחצי האי ערב. ריכוז המינים הגדול ביותר נמצא באגן הים התיכון, כאשר מרכז המגוון נמצא באנטוליה ובמזרח טורקיה - שם הפלורה הטורקית מונה 237 מיני בוצין. מינים מסוימים חדרו לאמריקה, לאוסטרליה ולדרום אפריקה. בישראל וסביבתה אותרו 22 מינים, כולם צהובי כותרת גלגלית. בפועל קיימים בישראל וסביבתה 19 מינים הנפוץ שבהם הוא בוצין מפורץ, כחצי מהמינים נדירים, והיתר מצויים או פחות מצויים.

על פי הספרות הבוטנית, חלק מהמינים אלרגניים, ואף עשויים לגרום לפגיעה בעיניים. השיער שעל גבי העלים עלול לעורר גירוי, במיוחד כאשר הוא בא במגע עם רקמות ריריות, כגון העיניים.

חלק ממיני הבוצין הם רב-שנתיים, חלקם דו-שנתיים, ומיעוטם חד-שנתיים. גובה הצמח משתנה בין המינים השונים, ונע בין 0.5 ל־3 מטרים.

 שם הסוג ואטימולוגיה 
שמו המדעי של הסוג, Verbascum, נקשר בעבר למילה הלטינית barba (“זקן”), בשל השעירות הבולטת של מיני הבוצין. עם זאת, האטימולוגיה המקובלת כיום מייחסת את השם לצורה הלטינית הקדומה barbascum או barbascus, שפירושן “שעיר”, המרמזות על שעירותו.

שמו העברי "בוצין" ניתן לסוג Verbascum במילון ילקוט הצמחים (הערה 110) משנת 1930, על־פי הצעתו ואישורו של ע. לייב, ששימש אז מקור סמכות לזיהוי צמחים במקורות עתיקים ולבחינת האטימולוגיה של שמות צמחים בעברית ובארמית. מקור השם במילה ארמית סורית "בוצניא", שפירושה "לפיד" או "נר" (כלי שמן בעל פתילה) על שם הדמיון לצורת הפרח, ויש אומרים לצורתו של עמוד התפרחת כולו הנראה כלפיד. בחלק מן הספרות נטען גם כי מבנהו של הצמח הבוגר במינים מסוימים, המפתח לעיתים ענפי פריחה צדדיים, מזכיר מנורה רבת קנים; אולם דימוי זה הוא פרשנות מודרנית ואינו משתקף במשמעות המקורית של המילה הארמית. השם אושרר מחדש במילון צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים משנת 1946, בסעיף 951. אין לבלבל עם “בוצין” בארמית במשמעות “קישוא”, שמקורה שונה לחלוטין.

לבוצין שמות עממיים רבים בערבית, בהתאם לאזור. אחד המעניינים שבהם הוא عَوَرور (עַוַרוּר / עְוָרור) — “המעוּוֵר”, שם הנפוץ בסוריה, בלבנון ובצפון הארץ למינים של בוצין. מקור השם מיוחס לשתי תכונות של הצמח: הפלומה הדקה שעל העלים והגבעולים, שעלולה לגרום גירוי בעיניים, והבוהק החזק של הפריחה הצהובה בשמש. במסורת עממית בלבנט מסופר כי בתקופת הצבא העות'מאני היו צעירים כפריים משפשפים את עיניהם בעלי הצמח לפני בדיקות כשירות לגיוס. העיניים האדומות והדומעות יצרו רושם של בעיית ראייה, וכך לפי המסורת קיבלו פטור משירות. אף שהסיפור נפוץ בעל-פה, אינו מתועד במקורות רשמיים, ולכן יש להתייחס אליו כסיפור פולקלור.

 פנולוגיה 
ממוזער|בוצין הגליל בירידה לנחל עין זהב, קריית שמונה
הבוצין מתפתח לאורך מספר חודשים, מהלבלוב בתחילת החורף ועד לשיא הפריחה בשלהי האביב, שנמשכת לתוך הקיץ הארוך. בחורף משקיע הבוצין בצימוח עלי שושנת. ובתחילת האביב בסוף מרץ מצמיחים חצי מן המינים בישראל גבעולי תפרחת על פרחיהם, האחרים מאחרים בחודש לסוף אפריל ושלושה מקדימים לסוף פברואר: בוצין המדבר, בוצין מזרחי ובוצין קטן-פרחים.

מעל חצי מהמינים בישראל וסביבתה הם צמחים דו-שנתיים, שעוברים שני מחזורים (שנתיים) בחייהם אבל רק בשנה השנייה הם פורחים ולאחר מכן מתים, בשנה הראשונה הם מצמיחים שושנת צמודה לקרקע. תופעה זו מכונה רבייה מינית פעם בחיים. לעיתים, בוצין סיני מגדל שושנת עלים ענקית ללא תפרחת, רק לאחר שנים ספורות, לאחר שאגר מספיק מזון בשורש השפודי שלו, הוא מגדל תפרחת גבוהה (2 עד 3 מ'), פורח ומת לאחר מכן.

 האבקה 
הבוצין הוא צמח שפרחיו חסרי צוף ומפתים את המאביקים באמצעות אבקה. הבוצין הוא צמח דו-מיני ופרוטנדרי כלומר, האבקנים באותו פרח מבשילים לפני שהצלקות מוכנות לקליטת אבקה. פרח הבוצין חיי יומיים בלבד מפתיחת הפרח. ביום הראשון מבשלים האבקנים וביום השני מבשילה הצלקת ואז גרגרי האבקה יכולים לנבוט על הצלקת, לגדול ולהפרות את הביציות שבשחלה.

מקצב הפריחה בבוצין הוא כדלהלן: הפרח נפתח עם אור ראשון. המאבקים, שבראש האבקנים נסדקים והאבקה מתפרצת ומכסה את פניהם. מיני דבורים מבקרים (למשל, דבורת הדמדומים, דבורי הדבש, ודבורי בר זעירות) את הפרח. ולאחר כל ביקור, חלק מהפרחים (בערך 30 עד 70 אחוזים) משירים את עלי הכותרת והאבקנים, אך ללא השחלה וללא עמוד השחלה. חלק מהפרחים נשארים על הצמח ללא אבקה ולקראת הצהרים הם מתקפלים ונסגרים ונשארים מצומקים עד הבוקר הבא. רובם נפתחים שוב לרווחה בבוקר היום השני, כאשר הצלקת מוכנות לקליטת אבקה, והם כמעט ואינם מפתים את הדבורים באמצעות אבקה רבה וגם כמעט ואינם מקבלים מאביקים לעומת פרחי היום הראשון. הדבורים – רובם דבורים קטנות – טועים בהבחנה בין פרחי יום א' ליום ב'. מסתבר שאחוז קטן של טעויות אלה מספיק כדי להפרות את רוב פרחי הבוצין בשלב הנקבי. פרחים בשלב הנקבי משקיעים משאבים מרובים בהפריה וממעטים בפיתוי באמצעות האבקה.

 מאפייני הסוג 
המאפיינים העיקריים של בוצין: הפרחים גלגליים, צהובים (בישראל), דו-מיניים, מאוחי עלי כותרת וכותרתם אינה נכונה (כמעט סימטריים), שחלה עילית אחת, עמוד שחלה אחד, צלקת אחת; 4 או 5 זירים מכוסים בשערות פסוקות; העלים מסורגים או נגדיים חלקם ערוכים לעיתים קרובות בשושנת; הפרי הלקט רב-זרעים שעמוד שחלה נישא בראשו.

מיני הבוצין הם עשבים חד-שנתיים, דו-שנתיים, רב-שנתיים או בני שיח שאיבריהם מכוסים על פי רוב בשערות מסועפות או לעיתים בשערות פשוטות או בשערות בלוטיות.

גבעולי הפריחה, עגולים זקופים על פי רוב מסתעפים, מיעוטם לא מסתעפים, מכוסים על פי רוב בשערות מסועפות או לעיתים בשערות פשוטות או בשערות בלוטיות.

העלים חסרי לוואים, פשוטים ומסורגים, לעיתים רחוקות נגדיים (למשל, בוצין אופקי) חלקם ערוכים גם בשוֹשֶנֶת (rosette), כלומר העלים צמודים על פי רוב אל פני האדמה ומרוכזים בצורה מעגלית ולוליינית מסביב לבסיס הגבעול. על פי רוב עלי הגבעול שונים מעלי השושנת בגודלם ובצורתם.

התפרחות הן לרוב מסוג שיבולת או ענפה, מכבדית (למשל, בוצין דמשקאי). הפרחים ערוכים בקבוצות של 2 עד 8 פרחים לאורך גבעולי התפרחת (למשל, בוצין מפורץ, בוצין טרפולי) או הפרחים ערוכים אחד אחד בחיקי החפים לאורך גבעולי התפרחית (למשל, בוצין בירותי ובוצין טברייני).

הפרחים דו-מיניים, ובלתי נכונים (כמעט סימטריים), בעלי עטיף כפול. הם בעלי שחלה עילית, מאוחי עלי כותרת. הפרחים ממוקמים בניצב למישור הקרקע, כלומר הם בעלי עמדה אנכית ולא אופקית כשאר הצמחים בעלי פרחי גלגליים.

הפרחים צהובים ובמרכזם לעיתים קרובות כתמים סגולים. נראה שהכתמים עוזרים לדבורה ללמוד על הפרח ואבקניו. האבקנים מבשילים ביום הראשון לפתיחת הפרח, והשחלה מבשילה רק ביום השני. הכותרת נושרת יחד עם האבקנים אחר ההפריה. הפרחים שנשארים על הצמח מתקפלים ומצטמקים, נסגרים חלקית ונשארים כך, עד הבוקר הבא. אז, הם עוברים כאמור לשלב הנקבי.

הגביע קצר בעל 5 אונות או שיניים שוות ודמויות סרגל (למשל, בוצין הבשן ובוצין דמשקאי) או דמויות ביצה או אזמל והם מפורדים עד לבסיס או רק בחלק מאורכו.

הכותרת גלגלית, כמעט סימטרית, בעלת 5 עלים פרושים לרווחה על מישור אחד ומאוחים בבסיסם, לכדי צינור כותרת קצר מאוד. עלי הכותרת (האונות) אליפיזיות, חופות במקצת זו לזו. בלתי שווים במקצת. הפרח אינו בעל סימטריה רב-צדדית (מעגלית), אלא בעל סימטריה דו-צדדית בגלל שעלה הכותרת התחתון קטן יותר משאר עלה הכותרת.

האבקנים 5, לעיתים רחוקות 4 (למשל, בוצין לקוי), זיריהם אינם שווים באורכם מכוסים בשערות לבנות או צהובות או סגולות או ארגמניות. הזירים קבועים על הכותרת, במרכזה, לסירוגין עם אונות הכותרת. האבקנים על פ רוב בעלי מאבק דמוי כליה (בישראל).

השחלה עילית בעלת שני עלי שחלה, שתי מגורות ושליה זוויתית. עמוד השחלה אחד, והצלקת בראשו דמוית גולה.

הפרי הוא הלקט רב-זרעים קטן שעטוף בגביע משתייר שבראשו נישא עמוד שחלה. ההלקט נפתח בראשו על ידי 2 קשוות שהן שסועות לשניים.

הזרעים מרובים, קטנים, שחורים ומקומטים (בעלי גומות).

 שימוש 
בבוצין מפורץ נמצאו ספונינים שונים הידועים כרעילים לבעלי דם קר כמו דגים ונחשים. חומרים אלו פוגעים ברקמה המצפה את אברי הנשימה (אפיתל) וגורמים לחנק. השימוש בבוצין מפורץ (או במינים אחרים מבני סוגם) להרעלת דגים כדי להשיג כמות גדולה של מזון בזמן קצר היה ידוע לאורך ההיסטוריה במרחב שבין הודו לאירופה והשימוש בישראל אינו אלא חוליה אחת ברצף הגאוגרפי-תרבותי הזה. 

תופעה דומה קיימת גם בצמחים אחרים בארץ: במסורות כפריות השתמשו לעיתים בפקעות הרקפת מצויה המכילה ציקלמין לשיתוק דגים. השימוש ברקפת היה נדיר בהרבה, אך הוא נזכר כמקביל מקומי לשימוש בבוצין.

שימושים אלו היו נפוצים ביותר במיוחד בימי מלחמת העולם השנייה, לקראת שנות הארבעים שיטות אלו נסוגו לאור שלל הדגה הרב בשימוש בחומרי נפץ (דינמיט) לדיג. כתוצאה משימוש מופרז בציד דגים בדינמיט ובצמחים הוציאה ממשלת המנדט (העיתון הרשמי 10 ביוני 1937) צו האוסר לדוג בשיטות אלו. למעשה נעלמה התופעה מישראל מספר שנים לאחר קום המדינה.

השערות הרבות שעל גבעול הצמח נדלקות בקלות ובוערות בצורה נקייה ולכן משמשות להכנת פתילים לנרות.

על פי אמונות עממיות הנפוצות ברפואה האלטרנטיבית המודרנית משמש בוצין מפורץ לפיתוח המחשבה, ואילו תמצית הפרחים משווקת כ"תמצית לניקוי הנפש".

 הבוצין כבית גידול זעיר 
עלי השושנת הפרושים על הקרקע, מהווה בית גידול ייחודי, שכמעט ואינו מופרע, למגוון פרוקי רגליים המוצאים שם מסתור מוגן ונוח מפני קרינה, חום ויובש, ומפני בקר וצאן שנמנעים מאכילת העלים השעירים והרעילים של הבוצין. פרוקי הרגליים בבית גידול זה הם: טחביות, נדלאים, חיפושיות, זנבזיפאים, כנימות, זחלי ארינמלאים, עכבישים ועוד. למשל, הזחלים של הפרפר נימפית הבוצין (Melitaea trivia), הזחלים של העש תנשמית הבוצין (Cucullia verbasci) של החיפושית חדקונית הבוצין (Cionus wittei) ושל הכנימה אפיד הבוצין (Aphis verbasci) - כנימה שעשויה בתנאי סביבה נוחים, להסב נזק משמעותי לעלים ולפגוע בצימוח עתידי.

עיקר המאביקים מגיעים מקרב הדבורים וזבובאים ועיקר הטורפים מקרב צרעות שטפילות על זחלי הפרפראים או מושיות הטורפות את הכנימות. עכבישים שונים; בהם בוני רשתות כמו גלגלית קשוטה וציידים אקטיביים כמו מברישית ירוקה וגם נדלים, זחלי ארינמלים, חיפושיות טורפות ועוד.

 המינים בישראל וסביבתה 
מרבית מיני הבוצין מכוסים בשערות צפופות (לבידים). לכל המינים הגדלים בארץ ישראל פרחים צהובים גדולים הערוכים על גבעולים גבוהים בדרך כלל – תכונה שמדמה אותם לנר בודד או לקבוצת נרות על מנורה. מכאן גם שמו העברי של הסוג, "בוצין", המופיע בספר הזוהר ובתרגומים ארמיים בצורת "בּוּצִינָא", שמשמעותה "נר" או "מנורה". באגדות עם עבריות מדמים את מנורה בית המקדש בעל שבעת הקנים לצמח, ניתן להבחין במבנה דמוי מנורה שבו ענפים (הקנים) היוצאים מהגבעול המרכזי, ניצנים (כפתורים) ופרחים. 

מעל מחצית המינים בישראל הם דו-שנתיים. כחצי מהמינים נדירים, והיתר מצויים או פחות מצויים.

בישראל וסביבתה תועדו 22 מיני בוצין, הנפוץ שבהם הוא בוצין מצוי והגדול שבהם הוא בוצין הגליל. בפועל, קיימים כיום כ־19 מינים שידוע כי הם גדלים בשטחה. שלושת המינים שאינם נכללים ברשימת "צמחיית ישראל וסביבתה" הם: בוצין דק-שיבולת, בוצין הארזים ובוצין עבר-הירדן – שני הראשונים תועדו בחרמון הגבוה, והשלישי בירדן או בערב הסעודית.

בעבר שויכו ארבעה מינים בסוג נפרד  בשם בוצנית (Celsia),  אך סוג זה ומיניו אוחדו עם הסוג בוצין. ארבעת המינים הם: בוצין מזרחי, בוצין שונה-עלים, ובוצין קטן-פרחים ובוצין אופקי. לכולם 4 אבקנים ואליהם נמנה בוצין לקוי שגם בו מספר האבקנים הוא ארבעה. (שערות סגולות על הזירים), ואילו אצל שלושת המינים האחרים הזירים צהובים.

בערך זה מפורטים 22 מיני בוצין בישראל וסביבתה לפי סדר אלפביתי. כאשר מבקשים לזהות מין מסוים בסוג בוצין, יש לשים לב בראש ובראשונה לאופן סידור הפרחים – האם הם ערוכים קבוצות-קבוצות לאורך ענפי התפרחת, או אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול. לצד זאת, נודעת חשיבות גם למספר האבקנים  (5 או 4), לצבע הזירים ולמידת שעירותם, שכן תכונות אלו משמשות כאבחנות טקסונומיות בין מינים קרובים. לצורך נוחות ההשוואה, מצוינים לרוב גם גובה הצמח וטווח זמן הפריחה של כל מין.

 בוציון אופקי 
בוצין אופקי (Verbascum levanticum) - צמח עשבוני חד- דו- רב-שנתי, נדיר על סף איום; גדל בהר הכרמל; גובהו 40 עד 80 ס"מ, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול, השיער לא מסועף, מספר הזירים 4 וצבעם סגול, קוטר הכותרת 2.5 עד 3.0 ס"מ, הפריחה מסוף מרץ עד תחילת יוני.

 בוצין בירותי 
בוצין בירותי (Verbascum beryteum) - צמח עשבוני דו-שנתי נדיר מאוד ובסכנה; גדל בעמק עכו ובשרון; גובהו 30 עד 100 ס"מ, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול, השיער לא מסועף אלא שיער בלוטי, מספר הזירים 5 וצבעם סגול, הפריחה מסוף מרץ עד תחילת יוני.

 בוצין דמשקאי 
בוצין דמשקאי (Verbascum damascenum) צמח עשבוני דו-שנתי נדיר מאוד; גדל בגולן ובחרמון ברום מעל 900 מ'; גובהו 50 עד 80 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול, קוטר הכותרת 1.0 עד 1.5 ס"מ, הפריחה מסוף אפריל עד תחילת ספטמבר.

 בוצין דק-שיבולת 
בוצין דק-שיבולת (Verbascum leptostachyon) - צמח עשבוני רב-שנתי נדיר מאוד תת-אנדמי; גדל בשטחים מישוריים בחרמון הגבוה, וכנראה היה אקראי שם; הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול; השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם צהוב, הפריחה מסוף אפריל עד תחילת אוגוסט.

 בוצין הארזים 
בוצין הארזים (Verbascum cedreti) - צמח עשבוני דו-שנתי, כנראה אינו גדל בחרמון בישראל, תפוצתו מדרום טורקיה עד לחרמון; הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם צהוב, הפריחה מסוף אפריל עד תחילת ספטמבר.

 בוצין הבשן 
בוצין הבשן (Verbascum qulebicum) - צמח עשבוני דו-שנתי נדיר מאוד ובסכנה; גדל בחגורה ההרית בחרמון, בצפון רמת הגולן וגליל העליון; גובהו 150 עד 200 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם לבן, הפריחה מתחילת מאי עד תחילת יולי.

 בוצין הגליל 
בוצין הגליל (Verbascum galilaeum) - צמח עשבוני דו-שנתי נדיר ועל סף איום; גדל בצפון ישראל; גובהו 100 עד 200 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול קוטר הכותרת 4.0 עד 5.5 ס"מ, הפריחה מסוף מרץ עד תחילת יולי.

 בוצין הירדן 
בוצין הירדן (Verbascum jordanicum) - צמח עשבוני רב-שנתי מצוי; נראה שהוא עובר בהדרגה עם הרבה מעברים לבוצין שיחני; גובהו 80 עד 130 ס"מ, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול; השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול, קוטר הכותרת 4.0 עד 5.0 ס"מ, הפריחה מסוף מרץ עד תחילת אוגוסט.

 בוצין המדבר 
בוצין המדבר (Verbascum eremobium) - צמח עשבוני רב-שנתי, תת-אנדמי מסוריה ועד סיני ומצוי בדרום ישראל, נראה שהוא עובר בהדרגה עם הרבה מעברים לבוצין שיחני; גובהו 40 עד 60 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול, מסוף פברואר תחילת ספטמבר.

 בוצין טברייני 
בוצין טברייני (Verbascum tiberiadis) - צמח עשבוני רב-שנתי פחות מצוי; גובהו 40 עד 100 ס"מ, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול; השיער לא מסועף אלא שעיר בלוטי, מספר הזירים 5 וצבעם סגול, הפריחה מסוף מרץ עד תחילת יוני.

 בוצין טרפולי 
בוצין טריפולי (Verbascum tripolitanum) - צמח עשבוני דו-שנתי פחות מצוי; גדל בעיקר בגליל העליון ובכרמל; גובהו 70 עד 120 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול, קוטר הכותרת 3.0 עד 4.0 ס"מ; העלים, מהם עולה עמוד התפרחת, מוארכים, בעלי פטוטרת ארוכה, שפתם מפורצת לאונות רדודות ומשוננות (בניגוד לבוצין מפורץ שעליו שסועים עמוקות וללא פטוטרות). הפריחה מסוף אפריל עד תחילת ספטמבר.

 בוצין לקוי 
בוצין לקוי (Verbascum gaillardotii) הוא צמח עשבוני דו-שנתי, גובהו 50 עד 100 ס"מ, מכוסה שיער מסועף, נדיר יחסית ותת-אנדמי שמרכז תפוצתו מדרום טורקיה ועד לצפון ישראל. הפרחים ערוכים בקבוצות פזורות לאורך גבעולי התפרחת. הגבעולים חסרי כנפיים, ועלי הגבעול מעוגלים בבסיסם ואינם סורחים, או סורחים למרחק קצר בלבד. עלי השושנת גדולים ובעלי אונות ברורות.  מספר הזירים 4 וצבעם סגול; הזירים מכוסים לאורכם בשערות סגולות, אך שני האבקנים הקדמיים קירחים בחלקם העליון. הפריחה נמשכת מסוף אפריל ועד תחילת אוקטובר.

 בוצין מזרחי 
בוצין מזרחי (Verbascum orientale) - צמח עשבוני חד-שנתי לא מצוי. גובהו 20 עד 70 ס"מ, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול; השיער לא מסועף, מספר הזירים 4 וצבעם צהוב; הפריחה מסוף פברואר עד תחילת יוני.

 בוצין עבר-הירדן 
בוצין עבר-הירדן (Verbascum transjordanicum) - צמח עשבוני חד שנתי או דו-שנתי נדיר, אינו גדל בישראל וייתכן וגם לא בירדן; גובהו 25 עד 70 ס"מ, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול; השיער לא מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול.

 בוצין מפורץ 
בוצין מפורץ (Verbascum sinuatum) - צמח עשבוני דו-שנתי נפוץ; גובהו 50 עד 100 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול, קוטר הכותרת 1.5 עד 2.5 ס"מ; הפריחה מתחילת אפריל עד סוף אוקטובר.

 בוצין סיני 
בוצין סיני (Verbascum sinaiticum) - צמח עשבוני דו-שנתי נדיר, תפוצתו מסוריה ועד קניה ועד פקיסטן; גובהו 60 עד 150 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול; השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם לבן; הפריחה מתחילת מאי עד סוף אוקטובר.

 בוצין פטרה 
בוצין פטרה (Verbascum petrae) - צמח עשבוני אנדמי לדרום ירדן לא מצוי; גובהו 40 עד 60 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול; הפריחה מסוף מרץ עד תחילת מאי.

 בוצין קטן-פרחים 
בוצין קטן-פרחים (Verbascum decaisneanum) - צמח עשבוני רב שנתי או בן-שיח, אינו גדל בישראל, תפוצתו מסוריה ועד סיני וערב הסעודית; גובהו 15 עד 40 ס"מ, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול; השיער לא מסועף, מספר הזירים 4 וצבעם צהוב, קוטר הכותרת 8 עד 10 מ"מ; הפריחה מסוף פברואר עד תחילת מאי.

 בוצין קיסריון 
בוצין קיסריון (Verbascum caesareum) - צמח עשבוני דו-שנתי נדיר מאוד; גדל בנחל כזיב ובנחל בצת שבגליל העליון; גובהו 100 עד 150 ס"מ, הפרחים ערוכים בקבוצות לאורך הגבעול, השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם לבן, קוטר הכותרת 10 עד 17 מ"מ, הפריחה מסוף מרץ עד תחילת אוגוסט.

 בוצין שונה-עלים 
בוצין שונה-עלים (Verbascum agrimoniifolium) הוא צמח עשבוני דו-שנתי מצוי, הגדל בבתי גידול לחים. גובהו 40 עד 150 ס"מ, כל עליו מסורגים, וגבעולו קירח בחלקו העליון. פרחיו ערוכים אחד-אחד בחיקי החפים לאורך הגבעול. השערות אינן מסועפות. מספר הזירים ארבעה, צבעם צהוב, והם אינם שווים באורכם: שלושת הזירים העליונים צמריים לאורך כל אורכם. עוקצי הפרח וההלקט ארוכים פי שניים עד שלושה מאורך הגביע.

הצמח מצוי בשפלה המרכזית, בהרי הצפון והמרכז, בעמק יזרעאל, בבקעה הצפונית והמרכזית ובגולן. תקופת הפריחה נמשכת מסוף מרץ ועד תחילת יולי.

 בוצין שיחני 
בוצין שיחני (Verbascum fruticulosum) - בן-שיח מצוי; גובהו 30 עד 100 ש"ח, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול; השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם סגול; הפריחה מסוף מרץ עד תחילת ספטמבר.

 בוצין שימפר 
בוצין שימפר (Verbascum schimperianum) - בן-שיח נדיר מאוד מדברי אובה חום, גדל גם בסיני ובערב הסעודית; גובהו 40 עד 80 ש"ח, הפרחים ערוכים אחד-אחד בחיק החפים לאורך הגבעול; השיער מסועף, מספר הזירים 5 וצבעם לבן מלוכלך; הפריחה מסוף אפריל עד תחילת אוקטובר.

גלריה

קישורים חיצוניים

  באתר eFloras 

 הערות שוליים 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:לועניתיים