טושירו מיפונה

טושירו מיפונה (ביפנית: 三船 敏郎; 1 באפריל 1920 – 24 בדצמבר 1997) היה שחקן קולנוע יפני. היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר לשנת 1956 על משחקו בסרט "שבעת הסמוראים", ומועמד פרס אמי לשחקן ראשי מצטיין במיני-סדרה האמריקאית "שוגון" בתפקיד של הלורד יושי טוראנאגה לשנת 1980.

 ביוגרפיה 
מיפונה נולד בצ'ינגדאו שבסין להורים יפנים. הוא גדל בעיר הסינית דאליין. בנעוריו עבד בחנות הצילום של אביו, שהיה מתודיסט שהיגר מצפון יפן.

למרות שמיפונה גדל בסין הוא גויס לצבא היפני, ושירת ביחידת הצילום האווירי במהלך מלחמת העולם השנייה.

בשנת 1947 מיפונה התקבל לעבודה באולפני טוהו בתור עוזר צלם. אולם, איגוד העובדים היה מורכב מאנשי המפלגה הקומוניסטית שגרמו למיפונה, שהיה שמרן מבחינה דתית, להרגיש שלא בנוח. 

באותו זמן, התאגדו חלק גדול מהשחקנים של אולפני טוהו ועזבו אותה על מנת להקים חברת הפקה עצמאית. האולפנים ארגנו תחרות כדי למצוא כוכב חדש. חבריו של מיפונה הגישו מועמדות ותמונה בשמו וללא ידיעתו. הוא עבר את הסינון הראשון, יחד עם 48 אנשים אחרים, מתוך כ-4,000 מועמדים ונבחן בפני קג'ירו יאמאמוטו. מאחר שהורו לו לדמות הלך רוח כועס, מיפונה שאב מניסיונו הצבאי וביצע את הדבר באופן כה משכנע עד שהבוחנים חששו כי יהיה יהיר ובעייתי מכדי שיוכל להשתלב בסרט. מיפונה נשא חן בעיני יאמאמוטו, אשר המליץ עליו לבמאי סנקיצ'י טאניגוצ'י, ומיפונה התקבל לתפקידו הראשון בסרט שין באקה ג'ידאי.

פופולריות
הופעתו המרשימה, סגנון המשחק המגוון שלו, יכולתו לשחק בשפות זרות ושיתוף הפעולה הארוך שלו עם הבמאי היפני אקירה קורוסאווה הפכו אותו לשחקן היפני הידוע ביותר של זמנו, ולשחקן היפני המוכר ביותר במערב. הוא הרבה לגלם דמויות של סמוראי או רונין גס ומחוספס, ובכך שינה את הסטריאוטיפ האצילי של הסמוראי.

בשנת 2010 נבחר מיפונה על ידי הCNN לאחד מ-"25 שחקני הקולנוע האסייתיים הגדולים בכל הזמנים".

אחרית חייו
בתחילת שנות ה-80 ייסד מיפונה בית ספר למשחק, "מוסד ללימודי אומנות של מיפונה" (三船芸術学院). בית הספר נסגר אחרי שלוש שנים, עקב ניהול פיננסי לקוי.

מיפונה הפך מוכר ומוערך מאוד בעולם המערבי אחרי ששיחק את טורנגה במיני-סדרה מ-1980, שוגון, המבוססת על הספר שוגון של ג'יימס קלאוול.

פילמוגרפיה חלקית
המלאך השתוי (1948)
כלב חוצות (1949)
סקנדל (1950)
רשומון (1950)
האידיוט (1951)
שבעת הסמוראים (1954)
טרילוגיית סמוראי  (1954 - 1956)
כס הדמים (1957)
איש הריקשה (1958)
המבצר הנסתר (1958)
הרעים ישנים היטב (1960)
יוג'ימבו (1961)
סנג'ורו (1962)
מורשת ה-500,000  (1963) - סרטו היחיד כבמאי
אדום הזקן (1965)
הפרס הגדול (1966)
מרד הסמוראים  (1967)
נמר של נייר (1975)

 טלוויזיה 
 שוגון (1980)

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יפנים
קטגוריה:זוכי גביע וולפי
קטגוריה:מתודיסטים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1920
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1997