בין האולם ולמזבח

בין האולם ולמזבח הוא אזור בעזרה שבבית המקדש, שהיה ממוקם בין האולם למזבח העולה.

מקום זה היה קדוש בקדושה יתירה, וביום הכיפורים, הכהן הגדול סמך ידיו על הפר, והתוודה על חטאיו ועל חטאי ביתו במקום זה.

שטח ומבנה
רחבו (ממזרח למערב) של השטח בבית ראשון היה 26 אמות, ובבית שני: 22 אמות. ארכו היה 135 אמות.

בחלקו הדרומי של המקום, ניצב הכיור.

בחלקו המערבי היו שתים עשרה מדרגות, שהובילו אל האולם וההיכל.

בחלקו המזרחי של האזור, היו שני שולחנות: אחד מכסף ואחד משיש. על שולחן הכסף הניחו את כלי השרת, ועל שולחן השיש הניחו את האיברים של הקרבן.

קדושתו
שטח זה התייחד בקדושה נוספת שהייתה בו יותר מהשטח המזרחי לו, וגם לכהנים בעלי מום, או בעלי שיער ארוך, או קרועי בגדים, אסור להיכנס משם והלאה. יש מהראשונים שכתב שבעלי מומים נאסרו בכניסה למקום זה רק בשעת עבודת בית המקדש.

האמוראים נחלקו האם בעלי המומים יוכלים להיכנס למקום בשעת הקפת המזבח בחג הסוכות:

 לדעת ריש לקיש בעלי מומים יכולים לעבור דרך המקום בהקפת המזבח.
 לדעת רבי יוחנן נאסר הדבר.

השימוש בו
ביום יום זרקו מהמזבח על המקום מגרפה. גם על מעלות האולם שבמקום עלו הכהנים לנשיאת כפיים ולברכת כהנים.
 ביום הכיפורים, הכהן הגדול סמך ידיו על הפר, והתוודה על חטאיו ועל חטאי ביתו במקום זה.
 בסוכות, כחלק מהקפת המזבח, עברו דרך מקום זה.
 בספר יואל מובא: "בין האולם ולמזבח יבכו הכהנים משרתי ה'" (). הסבר אפשרי למיקום זה של בכי הכהנים, הוא מיקומו הנסתר מעיני העם שהיה נגיש לכהנים.

ראו גם
 העזרה
קישורים חיצוניים
 הערך בין האולם ולמזבח באתר דעת.

הערות שוליים

קטגוריה:בית המקדש
yi:בית המקדש#בין מזבח להיכל