מוות תאי מתוכנת

מוות תאי מתוכנת (Programmed cell death, PCD) הוא תהליך ביולוגי שבו תא משמיד את עצמו בצורה מבוקרת.
מוות תאי מתוכנת קשור להפעלה של מסלולים גנטיים ומתבצע בתהליך מבוקר. מוות תאי מתוכנת משרת תפקודים בסיסיים בתהליכים של התפתחות רקמות בצמחים ובמטזואה (בעלי חיים הרב תאיים) וכן בתהליכים של הומאוסטאזיס. הפעלה ביתר של המוות התאי המתוכנת עלולה להוביל להתנוונות תאים בעוד חסר יכול להוביל לסרטן או למחלות אוטואימיוניות.

ישנם מספר סוגי מוות תאי מתוכנן:
 אפופטוזה (או מוות תאי מסוג 1)
 מוות תאי אוטופגי (ידוע גם כ מוות תאי ציטופלזמי או מוות תאי מסוג 2), מאופיין על ידי היווצרות של חלוליות גדולות אשר מחסלות אברונים בסדר מסוים, לפני שגרעין התא נהרס.
 נקרופטוזיס - צורת מוות תאי מתוכנן של נקרוזיס
 פירופטוזיס - מסלול מוות תאי מתוכנן מעורר דלקת

היסטוריה
את המונח "מוות תאי מתוכנת" טבעו לראשונה ב-1964 בהקשר של התפתחות של תאי חרקים, שמונה שנים לפני טביעת המושג "אפופטוזה". "מוות תאי מתוכנת" הפך בהמשך למושג הכללי יותר. המחקר הראשון לגבי המנגנון המניע את התהליך נעשה בשנת 1988 ומצא את משפחת ה-Bcl-2. מוות תאי מתוכנת נעשה עם השנים למושא למחקר מתמשך, דבר שזיכה את חוקריו הראשונים, סידני ברנר, ג'ון סלסטון ורוברט הורביץ בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2002.

ראו גם
 מוות תאי

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:תא