הרו ולאנדרוס

הרו ולאנדרוס (ביוונית:  Ηρώ και Λέανδρος) הם זוג אוהבים טרגיים מהמיתולוגיה היוונית, שסיפורם זכה לפופולריות רבה באמנות ובספרות הקלאסית והמערבית.
הרקע המיתולוגי

הרו הייתה כוהנת בתולה של אפרודיטה בעיר ססטוס, השוכנת בצידו האירופי של מצר הדרדנליםl (הלספונטוס הקדום). לאנדרוס היה צעיר מעיר אֵבִּידוֹס אשר בצדו האסיאתי של המצר. השניים נפגשו לראשונה בפסטיבל בעיר ססטוס, שם התאהבו זה בזו אהבה עזה.
250px|ממוזער|שמאל|הציור "הרו ולאנדרוס" (1829) מאת ויליאם אטי מתאר את רגע מותם של שני האוהבים מהמיתולוגיה היוונית. לאנדרוס טבע בדרכו לחצות את ההלספונט, והרו קפצה ממגדלה כדי למות לצדו. אטי מדגיש את הטרגדיה באמצעות אור דרמטי וקומפוזיציה רוויית תנועה. הגופות העירומות מוצגות בטוהר ובתום, כסמל לאהבה נאמנה עד המוות. היצירה נחשבת לאחת הפסגות הרומנטיות של הציור האנגלי במאה ה־19.
כדי להיפגש עמה מדי לילה, נהג לאנדרוס לשחות לאורך המצר הסוער, כשהוא מונחה באור הפנס שהציבה הרו במגדל שלה. אולם, בלילה סוער אחד כבה האור, ולאנדרוס טבע בים. כאשר הרו גילתה את גופתו שנפלטה אל החוף, היא השליכה את עצמה אל מותה בעקבותיו.

מקורות ספרותיים

סיפורם של הרו ולאנדרוס נשמר ביצירות קלאסיות של מחברים כמו מוסאיאוס ואובידיוס, וזכה לעיבודים ספרותיים מאוחרים יותר.

ההקשר הגאוגרפי וההיסטורי

סיפור האהבה מתרחש סביב מצר הדרדנלים (הלספונטוס), רצועת מים צרה באורך של כ-61 ק"מ המחברת את הים האגאי עם ים מרמרה. המצרים היו בעלי חשיבות אסטרטגית והיסטורית רבה לאורך הדורות, ובקרבתם שכנה גם העיר טרויה האגדית. מעברו של לאנדרוס בשחייה במצר הפך לסמל של מסירות רומנטית ונכונות להקרבה.

השפעה תרבותית

הטרגדיה של הרו ולאנדרוס הייתה למקור השראה לאמנים ומשוררים רבים במהלך ההיסטוריה, והיא מבטאת את מוטיב האהבה הכואבת, ההקרבה והגורל הבלתי נמנע – יסודות מרכזיים במיתולוגיה היוונית. המשורר האנגלי כריסטופר מרלו כתב עליהם פואמה בשם "הרו ולאנדרוס", והמשורר לורד ביירון אזכר אותם ביצירתו הכלה מאבידוס.

שירם של דן אלמגור ומשה וילנסקי "מגדלור" מבוסס על אגדה זו.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה יוונית