רבי נחוניה בן הקנה

רבי נְחוֹנְיָה בֶן הַקָּנָה היה תנא בן הדור השני לתנאים. חי בשלהי תקופת בית שני. במשנה ובתלמוד הובאו שמועות מועטות בשמו, ובדורות מאוחרים יותר יוחסו לו חיבורי קבלה שונים ובהם גם חיבור הפיוט אנא בכח.

חייו והנהגותיו

רבי נחוניה התגורר בעיירה אמאוס,מדרש תנאים לדברים, פרק כ"ו, פסוק י"ג. שהתפרסמה בימי החשמונאים. עיירה זו שכנה ביהודה, על גבול ההר והשפלה. בעיירה זו היה יישוב יהודי עשיר וגם בעלי מסתורין נמשכו לשם.

בהקדמה לספר הקנה נאמר שהיה בן צוף בן אפרתי ממשפחת רם, סגנון מליצי הרומז על יחוסו לדוד המלך. בין צאצאיו נמנה האמורא רבי חנינא קרא.

רבי נחוניה האריך ימים. בתלמוד הובא שתלמידיו של רבי נחוניה שאלו אותו בזכות מה האריך ימים, והשיב להם:

דרכו הייתה לדרוש את התורה כולה בכלל ופרט, שיטה שמתמקדת ביחסי הכללים והפרטים המפורשים בכתוב, ועל פיהם נרמז מה שלא נכתב. שיטה זו מסר לתלמידו המובהק, רבי ישמעאל. רבי ישמעאל נהג כך בעקבותיו, ואף ניסח את הברייתא על "שלוש עשרה מידות שהתורה נדרשת בהן". שיטת המדרש ב"כלל ופרט" הייתה אופיינית לרבי נחוניה, ולעומתו דרש נחום איש גמזו, ובעקבותיו רבי עקיבא תלמידו, את התורה בשיטה אחרת - "ריבוי ומיעוט", שיטת-מדרש שמתייחסת אל הפרטים כעצמאיים, ואינה מחשיבה אותם כפירושו של הכלל. ההבדל בין שתי השיטות מתבטא בהיקף הדברים אותם לומדים מן הכתוב.

תפילת רבי נחוניה בן הקנה

במשנה ממסכת ברכות מסופר על תפילה שהיה רבי נחוניה מתפלל בכל יום:

הגמרא הדנה במשנה זו מפרטת את תפילתו של רבי נחוניה, וכיום מקובל להדפיס אותה בכריכה הפנימית של רבות ממהדורות התלמוד, וכן בכניסה לבתי מדרש וביציאה מהם. רבים נוהגים לאומרה בתחילת הלימוד ובסופו.

אמרותיו

שתי שמועות הובאו בשמו של רבי נחוניה במשנה, ושתיהן מתחום האגדה: האחת במסכת ברכות, "רבי נחוניה בן הקנה היה מתפלל בכניסתו לבית המדרש וביציאתו תפילה קצרה", כמובא למעלה, והשנייה בפרקי אבות:

בתוספתא הובאה משמו שמועה הלכתית, בקשר לדיני קם ליה בדרבה מיניה:

שמועות הלכתיות נוספות נמצאות ב ובמדרש תנאים לדברים פרק כו פסוק יג.

בספרי המדרשים מופיעה שמועה נוספת, אף היא בתחום האגדה:

הרמב"ם, בהקדמתו לפירוש המשניות, מונה את רבי נחוניה בין התנאים שנזכרו במשנה לא בשל שמועות הלכתיות שנאמרו בשמם, אלא בשל מוסר שלימד.

כוחו בתורת הסוד

כבר במדרשים שונים ובספרות ההיכלות מיוחסת לרבי נחוניה ידיעה בתורת הסוד. בספר היכלות מסופרים סיפורים שונים על פועליו המאגיים של רבי נחוניה, לרוב במאבקים עם מלכות רומי ששלטה אז בארץ ישראל. אחד מהם הוא הסיפור הבא:

בסיפור זה בו כרוכים שמותיהם של רבי ישמעאל ורבי נחוניה במעשה של עליה להיכלות של מעלה ושמיעת עניינים מפי המלאכים, עובדה זו מהווה דוגמה ליחוס כוחות קבליים לרבי נחוניה, שלדעת מספר חוקרים הגיע בהשפעת הידיעות על עיסוקו של תלמידו רבי ישמעאל בעניינים אלו. לדעתם, כיוון שרבי ישמעאל נחשב אצל המקובלים הראשונים שאחרי חתימת התלמוד כאחד מעמודי התווך של תורת הקבלה, חשבו שרבי נחוניה רבו היה רבו גם בחכמה זו, ובכך האדירו את כבודה של חכמת הנסתר.

שמו של רבי נחוניה מוזכר בטקסט מיסטי קדום נוסף, בשם שמושא רבא וזוטא, שם מוזכר "נחוניה בן הקנה וחביריו" כקבוצה שהתגלה להם סוד בתורת הקבלה.

הרמב"ן ובית מדרשו הושפעו מהספרות המיוחסת לרבי נחוניה, וסגנון תורת הקבלה שלהם תואם לסגנון ספרים אלו.

חיבורים קבליים המיוחסים לו
לרבי נחוניה מיוחסים חיבורים שונים בתורת הקבלה: ספר הבהיר, אגרת הסודות, ספר הקנה, ספר הפליאה וספר התמונה. אך על רובם ככולם יצאו עוררין על הייחוס לו.

ספר הבהיר מיוחס לרבי נחוניה על ידי הרמב"ן, הקורא לו "מדרש רבי נחוניא בן הקנה".רמב"ן על התורה, בראשית פרק א' פסוק א'; שם, כ"ד, א'. אך חוקרי הקבלה הראשונים, צבי גרץ ומשה לנדואר, ייחסו לרבי יצחק סגי נהור את חיבור ספר הבהיר. יש הטוענים שאף הרמב"ן אינו מייחס את הספר כולו לרבי נחוניה, אלא מכנה אותו על שמו כיוון שהשמועה הראשונה בספר היא משמו, ודרכם של הראשונים הייתה לכנות את החיבור על שם השמועה הפותחת שלו או על שם החכם הראשון המוזכר בו (כמו מדרש תדשא, אבות דרבי נתן ואחרים). משך תקופה ארוכה, יוחס הספר, ככל הנראה בטעות, לרבי עזריאל. רבי יהודה אריה ממודנה כתב במכתבו לרבי יוסף שלמה דלמדיגו: "וספר הבהיר לר' נחוניא בן הקנה, אולי חברו חרבונה".

ספר הקנה הוא פירוש לתרי"ג מצוות, שיש שייחסו אותו לרבי נחוניה. אולם גם בין המקובלים ישנם הדוחים ייחוס זה, כיוון שבתחילת ספר הקנה נאמר: "אמר קנה אבן גדור, בנו נחום ממשפחת רם, נאחז ונתפס הוא ממשפחת רבי נחוניא בן הקנה". גם הרמ"ק כתב שאין רבי נחוניא מחבר "ספר הקנה", כיוון שהקנה מקלל את עמי הארץ ומתפלל עליהם לרעה, מה שלא תואם לדמותו של רבי נחוניה.

ספר הפליאה הוא חיבור על פרשת בראשית, שבדפוס הראשון נדפס יחד עם ספר הקנה, אף שאינו חלק אינטגרלי שלו. הרבנים נותני ההסכמות, מהם מייחסים את הספר ל"בעל הקנה", ומהם המייחסים אותו ל"קנה" אביו של רבי נחוניה בן הקנה, ומהם שמייחסים אותו לר' אביגדור קרא מפראג.

כמו כן יוחסה לרבי נחוניה תפילת אנא בכח, שהיא תפילה בת ארבעים ושתים מילים, שהאותיות שבראש מילותיה יוצרות "שם קודש" קבלי, הנקרא בשם "שם מ"ב". וזה נוסח התפילה:

אָנָּא. בְּכֹחַ גְּדֻלַּת יְמִינְךָ. תַּתִּיר צְרוּרָה:
קַבֵּל רִנַּת עַמְּךָ. שַׂגְּבֵנוּ טַהֲרֵנוּ נוֹרָא:
נָא גִבּוֹר. דּוֹרְשֵׁי יִחוּדְךָ. כְּבָבַת שָׁמְרֵם:
בָּרְכֵם טַהֲרֵם. רַחֲמֵי צִדְקָתְךָ. תָּמִיד גָּמְלֵם:
חֲסִין קָדוֹשׁ. בְּרוֹב טוּבְךָ. נַהֵל עֲדָתֶךָ:
יָחִיד גֵּאֶה. לְעַמְּךָ פְּנֵה. זוֹכְרֵי קְדֻשָּׁתֶךָ:
שַׁוְעָתֵנוּ קַבֵּל. וּשְׁמַע צַעֲקָתֵנוּ. יוֹדֵעַ תַּעֲלֻמוֹת:

יש הגורסים "חסין קדוש דרוש" במקום "חסין קדוש ברוב".

לפי מנהגים שונים תפילה זו נאמרת בהזדמנויות שונות, כגון במהלך קבלת שבת ואחרי ספירת העומר.

קברו
קברו נזכר לראשונה על ידי רבי חיים ויטאל המתאר את קברו. קברו זוהה על ידי "ועד אהלי צדיקים" בשנת תש"ע על ראש צוק תלול בנחל עמוד סמוך לצפת, כתיאורו המדויק של רבי חיים ויטאל.

לקריאה נוספת
 אנציקלופדיה לתולדות תנאים ואמוראים, בעריכת מרדכי מרגליות.
 ראובן מרגליות, "ציונים ביבליוגרפיים", ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי ב', ירושלים: מוסד הרב קוק, עמ' 331 - 357, בעמ' 335 (כותר 278), אודות יחוס ספר הבהיר לרבי נחוניה.
 על ספר התמונה וסוד שם המיוחד, ראו: שטיינשניידר, המזכיר 1869 ,XXIX, עמ' 20–23.

קישורים חיצוניים










הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לתנאים
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-2
קטגוריה:תלמידי רבן יוחנן בן זכאי