יהודי גלותי

יהודי גלותי הוא מושג שמקורו באנטיתזה שהציגה הציונות ליהדות של הגלות, בעיקר באירופה במסגרת התפיסה של שלילת הגלות. היהודי הגלותי מתואר כיהודי פסיבי, חלש, העוסק ב"עסקי אוויר" (ביידיש: "לופט גשעפט" (Luftgeschäft), כלומר עיסוקים שאין בהם עבודה ממשית או יושר, אלא תיווך או פנקסנות, כעריכת דין וניהול חשבונות, וסובל מנחת ידם של הגויים מבלי להגיב. הציונות ביקשה ליצור אנטיתזה לדימוי זה ולבנות בארץ ישראל יהודי חדש: אקטיבי, חזק, העוסק בעבודת האדמה ומגן על עצמו מפני התקפות הגויים.

שימוש בביטוי זה מופיע בראשית ימי הציונות במאמרו של יוסף ויתקין, "כיבוש הקרקע וכיבוש העבודה" שפורסם בשנת 1908:

הצגת האנטיתזה שביסוד הביטוי מופיעה בתיאור שנתן המו"ל לספרו של ישראל זמיר, "אבי, יצחק בשביס-זינגר":

ראו גם
 יהדות השרירים
 השפעת השואה על גיבוש הזהות הישראלית
 שלילת הגולה

לקריאה נוספת
אליעזר שביד, "שלילת הגולה" כיסוד האתוס הציוני, חיפה: חמו"ל, תש"ם.

קישורים חיצוניים
אחד העם, "שלילת הגלות", השילוח כרך כ' חוב' ה' (סיון תרס"ט)
יוסף גולדנברג, השתקפותה של שלילת הגולה בזמר העברי, קתדרה, גיליון 111, ניסן תשס"ד (2004), עמ' 129–148, באתר "זמרשת"
יובל דרור, מ"שלילת הגלות" ל"טיפוח התודעה היהודית", פנים – הקרן לקידום מקצועי, גיליון 24, קיץ 2003, באתר הסתדרות המורים

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
קטגוריה:ישראל: חברה
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:כינויי גנאי