מארי בוקצ'ין

מארי בוקצ'ין (באנגלית: Murray Bookchin; 14 בינואר 1921 – 30 ביולי 2006) היה סופר, נואם סוציאליסט ליברטראני ואנרכיסט אמריקאי ממוצא יהודי, מייסד זרם ה"אקולוגיה החברתית" הקשור לזרמי המחשבה של הסוציאליזם הליברטרי, והאנרכיזם האקולוגי סביבתנות. כתב 24 ספרים על פוליטיקה, פילוסופיה, היסטוריה, תכנון עירוני ואקולוגיה.

בוקצ'ין היה אנטי-קפיטליסט רדיקלי ותומך נלהב למען ביזור החברה. כתביו על מוניציפליזם ליברטריאני, תאוריה של דמוקרטיה שורשית ואישית, השפיעו על התנועה הירוקה ועל קבוצות פעולה ישירה אנטי-קפיטליסטיות כמו "שחרור הרחובות". הוא ביקר בחריפות פילוסופיות ביוצנטריות כגון אקולוגיה עמוקה, ואת האמונות בדבר דטרמיניזם ביולוגי של הסוציוביולוגיה. הביקורת שלו על הירוקים בני העידן החדש, כמו קלרין ספרטנק , תרמה לפיצולים בתנועה הירוקה בארצות הברית בשנות ה-90.

ביוגרפיה
בוקצ'ין נולד בעיר ניו יורק. הוריו, נתן ורוז בוקצ'ין, היו מהגרים יהודים מרוסיה, אשר חינכו אותו לאור האידאולוגיה המרקסיסטית מילדות. הוא הצטרף ל"פיונירים", ארגון הנוער הקומוניסטי, בהיותו בן תשע. עבד במפעלים והפך לאיש ארגון עבור ה"קונגרס של ארגוני התעשייה". בסוף שנות ה-30 עזב את הסטאליניזם ועבר לטרוצקיזם. בתקופה זו עבד עם קבוצה שהוציאה לאור את העיתון "נושאים עכשוויים". לאחר מכן החל להתנגד בהדרגה למרקסיזם-לניניזם בשל הכפייה שהאמין כי היא חלק בלתי נפרד מתורה זו. הוא הפך לאנרכיסט ועזר לייסד את ה"ליגה הליברטרית" בניו יורק בשנות ה-1950.

בשנות 1950 ו-1960 עבד בוקצ'ין במספר עבודות צווארון כחול, כולל תפקיד כסבל רכבת. הוא החל ללמד בסוף שנות ה-1960 ב"אוניברסיטה החופשית", מוסד של תרבות הנגד במנהטן של שנות ה-60. הדבר הוביל למשרה לכל החיים בקולג' רמפו בניו ג'רזי, שם כיהן עד פרישתו כפרופסור אמריטוס, בשנת 1983. בוקצ'ין היה שותף להקמה של "המכון לאקולוגיה חברתית" שנוסד בקולג' גודארד, ורמונט, בשנת 1971.

בוקצ'ין הוציא לאור את ספרו "הסביבה הסינתטית שלנו", תחת שם העט לואיס הרבר, בשנת 1962; זאת חצי שנה לפני ספרה של רייצ'ל קרסון, "אביב דומם". הספר תיאר מגוון רחב של בעיות סביבה אבל זכה לתשומת לב מועטה בגלל הרדיקליות הפוליטיות שבו. המאמר פורץ הדרך שלו, "אקולוגיה וחשיבה מהפכנית", הכניס את מושג האקולוגיה לפוליטיקה הרדיקלית, והרצאות שנשא בכל רחבי ארצות הברית הביאו לפופולריזציה של רעיונות אקולוגיים בתרבות הנגד. מאמרים אחרים שלו משנות ה-60 הביאו רעיונות חדשניים אודות טכנולוגיות אקולוגיות. מאמר מפורסם אחר של בוקצ'ין הוא "הקשב, מרקסיסט!" משנת 1969, אשר הזהיר תנועת סטודנטים כנגד השתלטות של קבוצה מרקסיסטית. מאמרים אלו ואחרים משנות ה-60 נכללים באנתולוגיה "אנרכיזם לאחר מחסור".

ספרו משנת 1982, "האקולוגיה של החופש", היה בעל השפעה רבה על התנועה האקולוגית המתפתחת, הן בארצות הברית והן במדינות אחרות. הוא היה שותף בארגון האנטי-גרעיני "התאגדות קלמשל" בניו אינגלנד, וההרצאות שלו בגרמניה השפיעו על כמה מהמייסדים של מפלגת ה"ירוקים" הגרמנית.

להגותו של בוקצ'ין הייתה השפעה רבה על מנהיג מפלגת הפועלים של כורדיסטן, עבדוללה אג'לאן, אשר התוודע לכתבי בוקצ'ין במהלך מאסרו. כתוצאה מכתביו נסוג אג'לאן מהרעיון של הקמת מדינת לאום לכורדים, והדבר השפיע על המבנה הפוליטי והכלכלי של כורדיסטן הסורית - אג'לאן הציע במקום זאת קונפדרציה דמוקרטית - שילוב בין האקולוגיה החברתית של בוקצ'ין לבין התארגנויות אזרחיות פמיניסטיות שהוקמו על ידי הכורדים, כאשר המטרה היא למנוע יצירת מוקדי כוח ולאפשר לאזרחים ולקהילות להשפיע על חייהם, ולוודא שנשים יהיו חלק חשוב בכל רמות הארגון.

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים

 ביוגרפיה והמאמר "אנרכיה לאחר מחסור", פרויקט אנאנ, אתר אוב - ז.ע.פ.
 קטע מתוך ראיון בו בוקצ'ין מספר על המעבר שלו מקומוניזם לאנרכיזם


הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מדינת ניו יורק
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אנרכיסטים אמריקאים
קטגוריה:אנרכיסטים יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פילוסופים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סוציאליסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006