אלפרד ורנר

אלפרד ורנר (גרמנית: Alfred Werner; 12 בדצמבר 1866 במילוז, אלזס - 15 בנובמבר 1919) היה כימאי שווייצרי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1913, "על עבודתו על קשרי האטומים במולקולות", במיוחד על הצעת תצורה אוקטהדרלית לקומפלקסי מתכות מעבר. ורנר פיתח את הבסיס לכימית קואורדינציה מודרנית. כמו כן, גילה את החומר הקסול. רוב חייו החזיק במשרת פרופסור לכימיה באוניברסיטת ציריך שבשווייץ (משרה אותה קיבל בגיל 29 בלבד).

כלל האוקטט
ב-1893 ורנר הראה כי מספר האטומים המקושרים לאטום מרכזי, "מספר הקואורדינציה", הוא לעיתים קרובות ארבעה, או שישה, ומגיע לעיתים רחוקות יותר עד שמונה. בעקבות גישה זו, הציע ב-1904 ריכרד אבג (Abegg) את הכלל הידוע כיום ככלל אבג, לפיו ההפרש בין הערכיות החיובית ביותר לשלילית ביותר של יסוד הוא בדרך כלל שמונה. כלל זה שימש מאוחר יותר את גילברט נ. לואיס, כאשר הציע, בשנת 1916, את כלל האוקטט בתאורית האטום הקובייתי (cubical atom) שלו.

קישורים חיצוניים

 ביוגרפיה



קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ציריך
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים שווייצרים
קטגוריה:זוכי פרס נובל שווייצרים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1866
קטגוריה:נפטרים ב-1919
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן