שמיר (ספרות האגדה)

השמיר הוא בעל חיים אגדי המוזכר בתנ"ך, בתלמוד ובספרות האגדה היהודית, בעל יכולת לבקע כל חומר שאיתו הוא בא במגע. על פי פירוש רש"י, השמיר הוא מין תולעת.

שימוש

השימושים המוכרים בשמיר הם:

 בקיעת משה את אבני החושן;
 בניית בית המקדש הראשון בימי שלמה המלך ללא שימוש בכלי ברזל לסיתות אבני הבניין - עליהן נאמר  (הסבר אחר, המובא בתלמוד ונפסק להלכה על ידי הרמב"ם, הוא שהאבנים סותתו מחוץ להר הבית בטרם הובאו אליו).

מקורות
השמיר נזכר כבר בתנ"ך, בספר ירמיהו ירמיהו יז א ("חַטַּאת יְהוּדָה כְּתוּבָה בְּעֵט בַּרְזֶל בְּצִפֹּרֶן שָׁמִיר חֲרוּשָׁה עַל לוּחַ לִבָּם וּלְקַרְנוֹת מִזְבְּחוֹתֵיכֶם"), ובספר יחזקאל יחזקאל ג ט ("כְּשָׁמִיר חָזָק מִצֹּר נָתַתִּי מִצְחֶךָ לֹא תִירָא אוֹתָם וְלֹא תֵחַת מִפְּנֵיהֶם...").

השמיר נזכר במגוון מקורות תנאיים, אך המקור בו הוא מוזכר בצורה הרחבה ביותר הוא הגמרא במסכת גיטין הדנה במלכותו של שלמה:

המקור הראשון בספרות התנאים שבו נזכר השמיר הוא משנה בפרקי אבות, שבה מוזכר השמיר כאחד מעשרה דברים שנבראו בערב שבת בין השמשות - דהיינו לקראת סיום ששת ימי הבריאה:

עוד נאמר ב, שעם חורבן בית המקדש הראשון 'בטל השמיר'.

בתלמוד מוזכר שגודל השמיר הוא 'כחוט השערה' (ומכאן יכולתו לגרום לחיתוך עדין כזה הנדרש לחריטה על אבני האפוד), ומקום משמרתו הוא אצל שר הים, מדברי ה משתמע שהשמיר אינו מסוגל לבקע עופרת ולכן נשמר בקופסת עופרת: . וכך אף נראה מנבואת זכריה המזכיר את המונח 'שמיר' - , לאחר שמוקדם יותר הוא מזכיר את הרשעה שאל פיה מושלכת אבן עופרת - נבואה שפרשנותה מורכבת, ומהווה כר נרחב לפרשנות מדרשית. במסכת גיטין מוזכר "תרנגולא ברא" כמופקד על משמרתו של השמיר.

 אגדת שלמה המלך ואשמדאי 
בתלמוד מוזכרת אגדת שלמה ואשמדאי המספרת ששלמה המלך נעזר בשדים ובאשמדאי עצמו על מנת למצוא את השמיר, ולהשיגו מידי תרנגול הבר שהופקד עליו לשומרו. הסיפור נפוץ בתרבות העממית וכיום הוא ידוע בעשרות גרסאות, בין היתר מאת ביאליק בספרו ויהי היום.

 זיהוי בעת המודרנית 
אף שהעמדה המסורתית הייתה כי מדובר ביצור חי, ישנן מספר עמדות בנוגע לזיהויו של המושג.

עמנואל וליקובסקי טען כי השמיר היה למעשה חומר רדיואקטיבי המצוי בטבע, כגון רדיום. וליקובסקי נימק את עמדתו בכך שעל-פי המקורות, היה צריך לאחסן את השמיר בתוך עופרת, שהייתה מנטרלת את כוחותיו, בדומה לשכיחותה של עופרת כיום כמגינה בפני קרינה.

הרב זמיר כהן העלה דעה נוספת, שלפיה השמיר היא תולעת, שפולטת קרינה הדומה ביכולת החיתוך וביקוע שלה לקרינת לייזר, ובחסימתה על ידי עופרת לקרינה רדיואקטיבית וקרינת רנטגן. עמדה זו מבוססת על עמדת רש"י לעיל לפיה השמיר הוא תולעת פלאית ששימשה לחיתוך האבנים ששימשו לבניית המקדש. בהרצאותיו, מסביר כהן כי הקרינה אפשרה לעמוד בדרישת הכתובים כי סיתות האבנים ששימשו לבניית המקדש היה צריך להתבצע מבלי להסיר חלקים מהן ("במילואותן"), מה שלכאורה מבסס את העובדה שמדובר היה בקרינה. כנגד עמדה זו נטען כי היא אינה עולה בקנה אחד עם הדרישה של "במילואותם", שכן קרינה אכן גורעת מהחומר, ולכן כלי הכהן הגדול היו לכאורה לא כשרים.

דעה נוספת סבורה שישנם שני סוגי שמיר; השמיר המוזכר בתנ"ך הוא אבן או גוף אחר חד, שנמצא גם כיום (למשל יהלום), והשמיר שבעזרתו נבנה בית המקדש הוא בעל חיים שנכחד שהיו לו תכונת חיתוך ולכן נקרא כך בהשאלה.

ביוני 2019 צוות חוקרים מאוניברסיטת נורת'איסטרן שבבוסטון, גילה בנהר אבטן שבפיליפינים, תולעת אנדמית בשם לית'ורדו אבטאניקה  המסוגלת לחתוך סלעים ולחיות בתוכם.

ראו גם
 תרנגול הבר (ספרות האגדה)

 קישורים חיצוניים 


 זהר עמר, האפוד, אבני החושן והשמיר, המעין ניסן תשע"ו, באתר מכון שלמה אומן

הערות שוליים

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היהודית
קטגוריה:רדיואקטיביות
קטגוריה:דברים שנבראו בערב שבת בין השמשות