יצחק לויתן

יצחק (איסָק) איליץ' לֵוִיתן (Исаак Ильич Левитан; 18 באוגוסט (כך על פי הלוח היוליאני; על פי הלוח הגרגוריאני: 30 באוגוסט) 1861 – 22 ביולי (על פי הלוח הגרגוריאני: 4 באוגוסט) 1900) היה צייר רוסי  יהודי.

קורות חיים
לויתן נולד בשטעטל (עיירה יהודית) קיבארט שבאזור קובנה בליטא, אז בשליטת האימפריה הרוסית. אביו, אלישיב לויתן, בנו של הרב המקומי, למד בישיבה והיה לפקיד במסילות הברזל הרוסיות, וכן עסק בתרגום מגרמנית וצרפתית לרוסית. בראשית 1870 עברה משפחת לויתן למוסקבה. בספטמבר 1873, בהיותו בן 12, התקבל יצחק לויתן לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה (בו החל ללמוד אחיו הבכור הבל שנתיים קודם). לאחר שנה שבה למד העתקת יצירות עבר לויתן לכיתת ציורי הטבע וציורי הנוף. בין מוריו של לויתן ניתן למנות את וסילי פולנוב, וסילי פרוב ואלכסיי סאווראסוב. 

בשנת 1875 נפטרה אמו, ואביו נפל למשכב זמן קצר לאחר מכן ולא יכל לתמוך בארבעת בניו. המשפחה הענייה לא יכלה לתמוך בלימודיו של יצחק, אבל בשל כישרונו הרב קיבל לויתן מלגה על מנת שימשיך ללמוד בבית הספר.

יצירותיו הראשונות
שמאל|ממוזער|250px|יום סתיו בסוקולניקי, 1879
שמאל|ממוזער|250px|חוף (Плес), 1889
שמאל|ממוזער|250px|דיוקנו של לויתן מעשה ידי האמן ולנטין סרוב (1893)
בשנת 1877 הוצגו לראשונה יצירותיו של לויתן וזכו להצלחה רבה. 

בעקבות ניסיון ההתנקשות של אלכסנדר סולובייב בצאר אלכסנדר השני, קיסר רוסיה במאי 1879, גורשו יהודים רבים מערי רוסיה, ומשפחתו של לויתן נאלצה לעבור לסאלטיקובקבה. בעקבות לחץ רב של אוהבי אמנות על השלטונות הורשה לויתן לשוב למוסקבה. ציורו - "יום סתיו בסוקולניקי" (Осенний день. Сокольники), שצויר באותה עת, נרכש על ידי הסוחר והאספן העשיר פאבל טרטיאקוב (והוא מוצג כיום בגלריית טרטיאקוב).

באביב 1884 השתתף לויתן בתערוכה הנודדת של קבוצת פרדויז'ניקי, ובשנת 1891 הפך לחלק מהקבוצה. 

במהלך לימודיו התחבר עם קונסטנטין קורובין, מיכאיל נסטרוב, האדריכל , הצייר ניקולאי צ'כוב, ועם אחיו של ניקולאי, אנטון צ'כוב, שהיה לחברו הטוב ביותר של לויתן. 

בראשית שנות ה-80 של המאה ה-19 שיתף לויתן פעולה עם האחים צ'כוב באיור המגזין "מוסקבה". כמו כן, בין השנים 1885–1886 שיתף לויתן פעולה עם קורובין וצייר את התפאורה לאופרה של סאווה מאמונטוב.

ציורי הנוף כביטוי למצבי הרוח
בעבודותיו, צייר לויתן את הנוף הכפרי הראשי תוך שהוא מנסה להביע באמצעות הנופים את רגשותיו, ולעורר רגשות שונים אצל הצופה. לויתן סירב לצייר נופים עירוניים (למעט היצירה "נוף מנזר סימינוב" - יצירה שאבדה, ולמעט העיר מוסקבה המופיעה בציור "הארת הקרמלין"). בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19 טייל לויתן בסביבות מוסקבה וצייר יצירות נוף רבות שנועדו למעשה להביע את הרגשות השונים שנפש האדם יכולה להרגיש. 

יצירות אלה מתארות נופים פסטורליים בהם לא מופיעים בני אדם או בעלי חיים. בין יצירות אלה ניתן למנות את "דרך ולדימירקה" (1892), "פעמוני הערב" (1892) ו"מנוחת עולמים" (1894). שלוש יצירות ידועות אלה מוצגות כיום בגלריית טרטיאקוב שבמוסקבה. 

בעבודות מאוחרות יותר של לויתן ניתן לראות השפעות של הסגנון האימפרסיוניסטי.

ציורים מאוחרים ושנות חייו האחרונות
בקיץ 1890 צייר לויתן ביוריבטס את היצירה "נוף מנזר קריווסרסקי". יצירה זו השפיעה על יצירה מאוחרת יותר "המנזר הדומם" הנחשבת לטובה ביצירותיו. בתמונה ניתן לראות את המנזר וסביבו את הגשרים על הנהר המקשרים אותו אל העולם החיצון. לויתן ראה ביצירה זו סמל לנפשו של האדם.

בשנת 1896 הוא ערך תערוכה באודסה לצד ויקטור סימוב וצייר נוסף. שנת 1897 נבחר לויתן לאקדמיה לאמנות, ובשנת 1898 מונה לעמוד בראש הסטודיו לציור נופים בבית הספר בו למד.

לויתן בילה את שנת חייו האחרונה בביתו של צ'כוב שבחצי האי קרים. למרות מחלת השחפת ממנה סבל, המשיך לצייר יצירות אופטימיות ומרובות אור, בהם ניתן לראות את יופיו ושלוותו של הנוף הרוסי.

לויתן נקבר בבית הקברות היהודי בדורוגומילובו. באפריל 1941 הועברו עצמותיו לבית הקברות נובודביצ'י, בסמוך לקברו של צ'כוב.

לויתן לא נישא ולא היו לו ילדים, הוא חי שנים אחדות עם הציירת סופיה קובשינקובה, שהייתה נושא שכיח בציוריו.

סגנונו
לויתן הותיר אחריו למעלה מ-1,000 ציורים בצבעי שמן וצבעי מים. עוד בימי חייו (וגם לאחר מכן) נחשב לגאון, ואמנותו (הנחשבת סגנון אימפרסיוניסטי רוסי), השפיעה רבות על התפתחות האמנות הרוסית. 

גם בארץ ישראל הושפעו מאמנותו ציירים רבים. שמואל חרובי צייר בסגנונו. ואברהם אופק (1935 - 1999) ייסד יחד עם שני אמנים מרוסיה את קבוצת לויתן שחרתה על דגלה: ציונות, מיסטיקה יהודיות, עממיות.

 גלריית תמונות 

הנצחה
250px|ממוזער|שמאל|שלט רחוב יצחק לויטן בשכונת נווה אביבים בתל אביב
בשנת 1974 נקרא האסטרואיד לויתן בחגורת האסטרואידים על שמו.

עיריית תל אביב קראה רחוב על שמו בשכונת נווה אביבים.

במאית הקולנוע גלינה יבטושנקו ביימה סרט תיעודי על היחסים של לויתן עם ידידו אנטון צ'כוב בשם "אנטון צ'כוב ויצחק לויתן: דיוקן כפול בראי התקופה". הסרט הוקרן, בין היתר, בסינמטק ירושלים בנובמבר 2025.

לקריאה נוספת
קונסטנטין פאוסטובסקי, "יצחק לוויטאן" (1937), בתוך: שושנת הזהב, עברית: יצחק צור, מרחביה: ספרית פועלים, 1963, עמ' 13–31. סיפור.
 בהקשר הרחב יותר של קבוצת הנודדים: , The Wanderers and critical realism in nineteenth-century Russian painting, Manchester University Press, 2006, ובפרט בעמ' 19–20, 126–128.
תרגום לאנגלית מדבריו של אלכסנדר בנואה על לויתן בספרו "תולדות הציור הרוסי במאה ה-19":  (ed.), The Wanderers: Masters of 19th-Century Russian Painting, Dallas Museum of Art, 1990, p. 199.

 Isaak Il'ich Levitan / A. Turkov, Moskva : Iskusstvo, 1974 (ברוסית). נמצא בספריית מהלמן, המרכז לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב.

קישורים חיצוניים

 אתר המוקדש ליצחק לויתן 



כתבה עליו ב"דיא וועלט"⁩, 28 ספטמבר 1900⁩ 


קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים יהודים רוסים
קטגוריה:אמנים יהודים רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1860
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1900