עמי מעייני

עמי מעייני (13 בינואר 1936 – 17 בפברואר 2019) היה מנצח, מלחין ואדריכל ישראלי.

 קורות חייו 
שמאל|ממוזער|עוגב החלילים בדירתו של מעייני. בשנת 2020 נתרם העוגב לפארק קרסו למדע בבאר שבע.
עמי מעייני נולד ברמת גן. בסביבות שנת 1938 עבר עם הוריו למעונות עובדים ח' בצפון תל אביב, שאביו, יהודה מעיני, מהנדס במקצועו, סייע להקים.
הוא למד בתיכון באקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים וסיים בגיל 17 בלבד. היה תלמידו של פאול בן-חיים.
מעייני היה בין מייסדי תזמורת הגדנ"ע, שאותה ניהל ועליה ניצח בשנים 1953–1957 ולאחר מכן בשנים 1970–1973.
לאחר מכן סיים תואר ראשון באדריכלות בטכניון.
ייסד ב-1956 את תזמורת הנוער של עיריית תל אביב, והיה מנצחה עד 1960, במקביל ניצח על תזמורת הקונסרבטוריון של חיפה ועל תזמורת הטכניון.
יצירתו, "דיברטימנטו למיתרים", בוצעה ב-1960, עוד בזמן לימודיו בטכניון, על ידי תזמורת רשות השידור בניצוח גאורג זינגר. באותה שנה הלחין גם את הקונצ'רטו לנבל ותזמורת. על יצירתו זו זכה בפרס אנגל לשנת 1963.

סיים תואר שני בבניין ערים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק וכן במוזיקה אלקטרונית. סיים לימודי תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. עבודת הגמר לתואר עסקה ב"הפילוסופיה של המוזיקה - עיון בתאוריות האסתטיות של הגל, שופנהאואר, ואגנר וניטשה".

בילדותו עמי מעייני למד נגינה בכינור, בויולה, בחצוצרה ומאוחר יותר גם בפסנתר ובעוגב, אשר הפכו לכלי הנגינה העיקריים שלו.

בביתו היה עוגב חלילים גדול אשר נבנה בידי גדעון שמיר. בשנת 2020 נתרם העוגב לפארק קרסו למדע בבאר שבע.

כמו כן היה תלמידם של איתן לוסטיג לניצוח ופאול בן-חיים לתורת המוזיקה. ובמקביל השתלם במוזיקה אלקטרונית אצל ולדימיר אוסצ'בסקי.

לאחר שובו לישראל עסק באדריכלות, תחילה אצל יצחק פרלשטיין ומאוחר יותר אצל אריה שרון. בין השאר תכנן ועיצב את אולם "קלרמונט" באקדמיה למוזיקה בתל אביב ואת בניין האקדמיה בירושלים בגבעת רם.
בשנת 1971 החליט להפסיק את עבודתו כאדריכל והחליט להקדיש את זמנו למוזיקה.

בשנות ה-80 היה היושב ראש של איגוד הקומפוזיטורים בישראל.

מאז 1980 כיהן כפרופסור לקומפוזיציה, לתורת המוזיקה ולפילוסופיה באקדמיות למוזיקה של תל אביב ושל ירושלים. בין השנים 1994–1998, ושוב משנת 2000 עד 2004 כיהן כמנהל האקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. בשנת 2006 מריה יופה הקליטה אלמום עם שירים על מוזיקה של מעייני.

ייסד את התחרות למלחינים צעירים ע"ש פאול בן-חיים, הנערכת פעם בשנתיים.

אחותו של עמי מעייני הייתה הנבלאית רות מעייני (נפטרה בשנת 2021). בתה סיון מעייני-זליקוב היא כנרת בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.

מעייני נפטר ב-17 בפברואר 2019, והובא למנוחות בבית העלמין בשביל מנוחה נכונה בראשון לציון.

ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.

יצירותיו

פרסים ואותות הוקרה
פרס אנגל
פרס אקו"ם
פרס "שואה ותקומה"
פרס ההסתדרות לאמנויות 1988

כתבים
 הפילוסופיה של המוזיקה : עיונים במשנתם האסתטית של היגל, שופנהאור, וואגנר וניטשה, 1974
 מונוגרפיה על ריכרד וגנר בשלושה כרכים: ביוגרפיה, "טבעת הניבלונג" ו"פרוזה", 1987
 "קלידוסקופ של חיים", 2013
 "חיים בפוליפוניה" – אוטוביוגרפיה, מחולקת לארבעה חלקים

מקור
יהודה כהן, נעימי זמירות ישראל, הוצאת עם עובד, 1990

 קישורים חיצוניים 

 האתר הרשמי של עמי מעייני https://web.archive.org/web/20111020234728/http://www.amimaayani.co.il/




 חדשות כאן, הספד לעמי מעייני 17 בפברואר 2019 ]

הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אנגל
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:נגני עוגב יהודים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בשביל מנוחה נכונה בראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019