טבורית נטויה

טַבּוּרִית נְטוּיָה (שם מדעי: Umbilicus intermedius) היא גאופיט רב-שנתי, בעל פקעת ועלים בשרניים, שערוכים בשושנת צפופה וצמודה למצע, ממשפחת הטבוריתיים. הצמח גדל על מחשופי סלע קשים באזורים בעלי אקלים ים-תיכוני ואירנו-טורני. זהו המין היחיד בסוגו הגדל בישראל. 

הסוג טבורית (Umbilicus) כולל כ-16 מינים, שתפוצתם הטבעית משתרעת ממקרונזיה, דרך מערב ודרום אירופה, מזרחה עד איראן, ודרומה דרך המזרח התיכון אל חצי האי ערב, קמרון וצפון אפריקה, ועד טנזניה, וכן בדרום-מערב הודו.

 התפוצה העולמית 
ממוזער|עלים של טבורית נטויה מורדות הרי נפתלי
תחום תפוצתה הטבעי של טבורית נטויה משתרע ממזרח אגן הים התיכון ועד איראן ותימן. היא מצויה בקפריסין ובאיי הים האגאי המזרחיים, ומטורקיה מזרחה לעיראק ולאיראן, וכן דרומה ללבנון–סוריה, ירדן וארץ ישראל, חצי האי סיני, מצרים ולוב, ואף בתימן שבחצי האי ערב.

 התפוצה בישראל 
טבורית נטויה גדלה בגדרות ובמחשופים של סלעים קשים, בעיקר במפנים הצפוניים. מין זה צומח באזורים הים-תיכוניים, בחרמון, בערבות, במדבריות, ובתות הספר. הוא נפוץ: בגליל העליון, בגליל התחתון, בכרמל, בגלבוע, בחוף הכרמל ובהרי יהודה; מצוי בגולן, בבקעת החולה, בבקעת כנרות, בבקעת בית שאן, בשרון, בשומרון, במדבר שומרון, בערבות הירדן, בשפלה, במדבר יהודה, בהר הנגב, בגלעד, בעמון, במואב ובאדום; נדיר בדרום הנגב; נדיר מאוד: בחרמון, בעמק יזרעאל, בעמק עכו, במישור החוף הדרומי, בבקעת ים המלח ובצפון הנגב.

 פנולוגיה 
שושנת העלים טבורית נטויה מתפתחת בסתיו, מתחילת נובמבר וקמלה באמצע מאי. עם סיום החורף מתפתחת עמוד תפרחת ארוכה דמוית שיבולת, והפריחה נמשכת מסוף פברואר עד אמצע מאי. בתחילה צבעה של עמוד התפרחת ירוקה ותוך מספר שבועות הוא נוטה לגוון נחושת, חום-אדמדם.

הפרי הירוק מופיע מתחילת אפריל ועד סוף מאי, ואילו הבשלתו חלה בתחילת חודש יוני. בתחילת הקיץ, כאשר מרבית הצמחים העשבוניים החד-שנתיים קמלים, מבשילים הפירות תוך ניצול המים שנאגרו ברקמות הצמח. הפצת הזרעים הזעירים מתבצעת באמצעות הרוח ונמשכת ממועד ההבשלה ועד תחילת חודש אוגוסט.

 בית גידול 
בישראל צומחת טבורית נטויה בחבל הים-תיכוני, באזורי הספר ואף במדבר. באזורים הגשומים היא גדלה בעיקר בסדקי מצוקים, בכיסי קרקע שעל פני סלעים חשופים, ובסדקי קירות של מדרגות חקלאיות בהרים, וכן בחומות ובקירות שבהם הצטברה שכבת קרקע מספקת.

באזורים שחונים יותר הוא מופיע בכיסי קרקע שבתוך משטחי סלע חשופים.

בית גידול ייחודי למין זה מצוי בחולות המיוצבים של השרון (בעיקר באזור קיסריה), שם הוא גדל בצלם של שיחי אלת המסטיק או רותם המדבר. תחת שיחים אלו מצטברת שכבת רקבובית המסוגלת לאגור מים, ובכך מתאפשרת נביטתו והתבססותו של הצמח בשלביו הראשונים.

מאחר שמי הגשמים מחלחלים במהירות בקרקע חולית, הקרקע מתייבשת במהרה ודומה באופייה לקרקע מדברית מעוטת לחות זמינה. משום כך מתאפשרת הנביטה בעיקר באתרים שבהם מצטברת רקבובית האוצרת לחות.

 מאפיינים של טבורית נטויה 
טקסט=טבורית נטויה על מורדותיו הצפוניים של הר הכרמל|שמאל|250x250 פיקסלים
צמח רב-שנתי זקוף, קירח, גובהו 10 עד 50 (לעיתים רחוקות עד 60) ס"מ, בעל פקעת תת-קרקעית כדורית-פחוסה. 

הגבעולים לרוב פשוטים.

העלים מסורגים ומסורגים, בעלי פטוטרת ארוכה, חסרי לוואים; העלים התחתונים ערוכים בשושנת, בעלי פטוטרת ארוכה, הטרף בקוטר 2 עד 6 ס"מ, דמוי תריס, עגול, ושפתו גלית-חרוקה. העלים העליונים באורך 0.5 עד 2 ס"מ, יושבים, דמויי יתד-אזמל, ושפתם משוננת-חרוקה במידה משתנה. הפטוטרת הארוכה מחוברת לרוב סמוך למרכז הטרף, ומכאן שמו של הסוג.

התפרחת אשכול צר או מכבד (אשכול מסועף). הפרחים ערוכים בצפיפות משתנה, נטויים או אופקיים (ובצעירותם זקופים). הפרחים נכונים (רדיאליים), דו-מיניים, בעלי שחלה עילית ועטיף כפול; צינור הפרח משתייר גם לאחר החנטה.

עוקצי הפרחים קצרים כמחצית מאורך החפים דמויי אזמל, שאורכם 4 עד 6 מ"מ.

הגביע מחולק לחמש אונות מחודדות.

הכותרת שעליה מאוחים זה לזה דמוית צינור או כד, ושסועה בקודקודה פחות או יותר לעומק לחמש אונות. אורכה 0.6 עד 1 ס״מ, והיא ארוכה פי 4 עד 6 מן הגביע; צבעה צהבהב-לבנבן, ולעיתים אדמדם בקצה.

הצופנים קטנים ודמויי קשקשים, מצויים בבסיס עלי השחלה ומפרישים צוף רב וזמין; צורתם מוארכת עד סרגלית-אזמלית והם מפורצים במקצת.

הפרי אפוקרפי, ומורכב ממספר מפוחיות מרובות זרעים המתפתחות מעלי שחלה נפרדים, הערוכות בדור אחד. המפוחית היא פרי יבש (דמוי תרמיל), המתפתח מעלה שחלה יחיד, ועם הבשלתו הוא נפתח בדרך כלל לאורך תפר הבטן בלבד — כלומר לאורך קו האיחוי של קצותיו, בצדו הפונה מן הציר.

הזרעים רבים וזעירים ובעל חריצים אורכיים דקים.

 מאפיינים מורפולוגיים של הסוג טבורית 
צמחים עשבוניים רב-שנתיים, בשרניים וקירחים, בעלי קני שורש או פקעות.

הגבעולים לרוב פשוטים.

העלים מסורגים, בעלי פטוטרת, חסרי לוואים, דמויי תריס (peltate), והפטוטרת מחוברת סמוך למרכז הטרף.

התפרחת אשכול צר או מכבד (אשכול מסועף).

הפרחים נכונים (רדיאליים), דו-מיניים, בעלי שחלה עילית ועטיף כפול; צינור הפרח משתייר גם לאחר החנטה.

הגביע מחולק לחמש אונות מחודדות.

כותרת שעליה מאוחים זה לזה, דמוית צינור או כד, ומחולקת בקודקודה לחמש אונות.

האבקנים חמישה או עשרה; כאשר הם עשרה – הם ערוכים בשני דורים. הזירים קצרים ומחוברים לחלקה העליון של הכותרת.

השחלה מורכבת מחמישה עלי שחלה מפורדים זה מזה לחלוטין ומרובי ביציות; מכל עלה שחלה יוצא עמוד שחלה נפרד. עמודי השחלה קצרים ודמויי חוט, והצלקות דמויות ראש.

הצופנים קטנים ודמויי קשקשים מצויים בבסיס עלי השחלה ובעלי צוף רב וזמין.

הפרי אפוקרפי, ומורכב ממספר מפוחיות מרובות זרעים המתפתחות מעלי שחלה נפרדים, הערוכות בדור אחד. המפוחית היא פרי יבש (דמוי תרמיל), המתפתח מעלה שחלה יחיד, ועם הבשלתו הוא נפתח בדרך כלל לאורך תפר הבטן בלבד — כלומר לאורך קו האיחוי של קצותיו, בצדו הפונה מן הציר.

הערות שוליים

קישורים חיצוניים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1872
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:טבוריתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: טבוריתיים
קטגוריה:פרחים ירוקים בארץ ישראל