כושרות (מיתולוגיה)

כושרות (באוגריתית: 𐎋𐎘𐎗𐎚 – כתֿרת) הן קבוצת אלות כנעניות (ואמוריות), שלפי ההקשרים המיתולוגיים המועטים שלהן מאוגרית מזוהות כאלות היריון ולידה.Alfonso Archi, "The Anatolian Fate-Goddesses and their Different Traditions", in: Eva Cancik-Kirschbaum, Jörg Klinger, Gerfrid G. W. Müller (eds.), Diversity and Standardization, De Guyter, 2013, p. 14, 16

באוגריתית, שמן מופיע כ"כתֿרת" (כושרות); שם זה קיים גם בטקסטים באכדית מהערים האמוריות מרי ואמר. במרי, הן מקבילות ל, אלות שמיות־מזרחיות שמשמעות שמן "רחם" או "מיילדת" (ברשימות הקדומות הופיעו  (נהגה kawašurātum) מקבילות ל־, ובתקופה מעט מאוחרת יותר  (נהגה kûšarātum) מקבילות ל־).Alfonso Archi, "The Anatolian Fate-Goddesses and their Different Traditions", in: Eva Cancik-Kirschbaum, Jörg Klinger, Gerfrid G. W. Müller (eds.), Diversity and Standardization, De Guyter, 2013, p. 14 באמר מופיעות האלות כ־.Alfonso Archi, "The Anatolian Fate-Goddesses and their Different Traditions", in: Eva Cancik-Kirschbaum, Jörg Klinger, Gerfrid G. W. Müller (eds.), Diversity and Standardization, De Guyter, 2013, p. 14Gary Beckman, "The Pantheon of Emar", in: P. Taracha, Silva Anatolica, Agade, 2002, p. 44 השוואה בין רשימות אלים באוגריתיתKTU2 1.47, 1.118 ובחורית מאוגרית מעלה הקבלה בין הכושרות לקבוצות האלות החוריות חֻֿתֵנַ (Ḫutena) וחֻֿתֵלֻּרַ (Ḫutellura), שגם להן זיקה לאלוהויות לידה.Alfonso Archi, "The Anatolian Fate-Goddesses and their Different Traditions", in: Eva Cancik-Kirschbaum, Jörg Klinger, Gerfrid G. W. Müller (eds.), Diversity and Standardization, De Guyter, 2013, p. 14

בתנ"ך מופיע המושג "כושרות" כמלה יחידאית בתהילים ס"ח, : "אֱלֹהִים מוֹשִׁיב יְחִידִים בַּיְתָה, מוֹצִיא אֲסִירִים בַּכּוֹשָׁרוֹת, אַךְ סוֹרְרִים שָׁכְנוּ צְחִיחָה"; המזמור כולו מעורפל ומלא רמזים, אך ברור מההקשר התקבולתי ש"כושרות" קשורות ל"בית" ולכניסה למשפחתיות, בדומה לאלות הכנעניות "כושרות".

יש הסוברים כי הביטוי "הסנונית הראשונה" כמבשרת תופעה, קשור לאלות הללו, שכאמור מבשרות על ההריון.

באוגריתית הן מכונות בשם "בנת הלל סננת" – בנות הלל (אולי דמות בשם הלל, כהילל שבמקרא, ואולי "הבנות האומרות הלל") הסנוניות (הזיהוי בין "סננת" בכתבי אוגרית לסנוניות אינו וודאי, ייתכן שמדובר ב"סוללות" (משוררות, מזמרות) בחילופי למנ"ר, כך על־פי תהלים ס"ח ה': "שִׁירוּ... זַמְּרוּ... סֹלּוּ לָרֹכֵב בָּעֲרָבוֹת").

בעלילת אקהת מסופר כי שופט הצדק דנאל הערירי מבקש מהאלים בן, ולאחר התערבות בעל ולאחריו גם אל, הוא שוכב עם אשתו והיא הרה. הוא שמח וצוהל לשמע הבשורה, ומגיע לביתו, חש להיכלו, ולביתו נכנסו הכושרות, המכונות שם "בנת הלל סננת", והוא טובח להן אלוף, ומגיש להן לחם ומשקה במשך ששה ימים, וביום השביעי הן יוצאות מביתו, והוא יושב לספור ירחים לקראת הולדת בנו.; הכושרות מופיעות בלוח KTU2 1.17 IIAlfonso Archi, "The Anatolian Fate-Goddesses and their Different Traditions", in: Eva Cancik-Kirschbaum, Jörg Klinger, Gerfrid G. W. Müller (eds.), Diversity and Standardization, De Guyter, 2013, p. 14

בשני לוחות בהם בעל מזדווג עם פרה וענת מספרת לו על לידת בנו, מוזכרות (בהקשר מקוטע) הכושרות, בביטוי "חבל כתֿרת" ("חבל" מלשון הריון, כך ב וכן בערבית; או אולי "חבל" במובן "חֶבֶר", חבורת כושרות)., וראו במיוחד את הקריאה לפי KTU2 1.10 II

בשיר האוגריתי חתונת ירח ונכל, הכושרות נקראות לשמוח לרגל הריונה של נכל ואִב לירח. בסוף השיר נמתח קו, ומתחתיו מופיע מזמור לכושרות, שמפרט (כנראה) את שמותיהן:
+המקור האוגריתיפרשגן צבי ושפרה ריןאָשִׁירָה לְאֵלוֹת כּוֹשָׁרוֹת, בְּנוֹת
הֵילֵל סְנוּנִיוֹת, בְּנוֹת

הֵילֵל בַּעַל גְּמוּלאו בַּעַל מַגָּל, שלו צורת הסהר. באכדית מכונה אֵל הירח bel gamli, כלומר בעל המגל.. יוֹרְדוֹת

בַּעֲרוּגוֹת זוֹם, בזבז תִּדְמַע

ללאי אֶל לַטְּפָן אֵל

בַּר-לֵב. הֵן בְּפִי מִסְפָּרָם,

בִּשְׂפָתַי מִנְיָנָם.

שִלּוֹחֶיהָ וּמְלוֹגָהּ

ישתקת עִמָּהּ בקעת,

תקעת עִם פרבחש.

נָאוֹת צְעִירוֹת כּוֹשָׁרוֹת.
הכושרות מוזכרות גם בכתבי אוגרית שאינם שיריים – ברשימות אלים, כאמור לעיל,KTU2 1.47, 1.118 וברשימת אלים וזבחיהם של "זבח צפון" (כנראה חג אוגריתי). – KTU2 1.148

לקריאה נוספת

הערות שוליים

קטגוריה:אלים כנעניים
קטגוריה:אלות פריון
קטגוריה:לידה