עיתונות בישראל

שמאל|ממוזער|250px|הקיר החיצוני של בית העיתונאים על שם סוקולוב בתל אביב
עיתונות בארץ ישראל החלה ב-1863, עוד בימי היישוב הישן, כשיצא לאור הלבנון, העיתון העברי הראשון בארץ ישראל. חודשים ספורים אחריו החל לצאת לאור גם מתחרהו החבצלת. שניהם יצאו לאור בירושלים.

העיתונות שימשה כלי ראשון במעלה בתחיית הלשון העברית, הן כזרז לצורך לחדש מילים לצורך דיווח על העולם המודרני והן כבמה לפרסום תחדישים. בשנת 1884 ראה אור גיליונו הראשון של הצבי, עיתונו של אליעזר בן-יהודה והיומון הראשון בעברית בארץ ישראל. מראשית העלייה השנייה (1904) ועד מלחמת העולם הראשונה צמחה בארץ ישראל עיתונות עברית מקורית ואידאולוגית. ב-1915 הוציא השלטון העות'מאני בארץ ישראל צו סגירה לעיתונים העבריים, פרט ל"החרות", שהמשיך להופיע עד 1917. תחילת המנדט הבריטי בישרה לראשונה על חופש עיתונות יחסי בארץ ישראל. רוב העיתונים ביישוב היו עיתונים מפלגתיים, כמות העיתונים היומיים ביישוב, שיצאו על ידי כל פלג אידאולוגי, הייתה בלתי פרופורציונלית לגדלו הזעיר. כן ראו אור עיתונים פרטיים בהם, "הארץ" (1919), "ידיעות אחרונות" (1939) ו"מעריב".

היסטוריה של העיתונות העברית בארץ-ישראל

כתבי עת ראשונים בארץ-ישראל
 כתב העת העברי הראשון, "הלבנון" יצא לאור, כשבועון או כירחון, בשנים 1863–1866. "הלבנון" יצא תחילה בירושלים, ואחר כך בפריז, במיינץ ובלונדון. עורכו היה יחיאל ברי"ל.
 באותה שנה, 1863, חמישה חודשים בלבד אחרי הלבנון החל לצאת בירושלים גם מתחרהו, חבצלת, שעורכו היה ישראל דב פרומקין.
בשנת 1884 נוסד על ידי אליעזר בן-יהודה העיתון הצבי, העיתון הופיע עד שנת 1915 עם סגירה זמנית בין השנים 1902–1908.
בשנת 1896 יסד אליעזר בן יהודה את כתב העת השקפה שהחליף את העיתון הצבי בתקופה בה נסגר זמנית. כתב העת נסגר ב-1908.
 הפועל הצעיר, תרס"ח - תר"ץ (עם הפסקה בשנים תרע"ו-תרע"ח)
 כתב העת העברי "מוריה" יצא לאור בירושלים, כשבועון או כיומון, בשנים 1910–1915. עורכו היה יצחק יעקב ילין.
 כתב העת העברי "החרות" יצא לאור בירושלים, תחילה כשבועון ובהמשך כיומון, בשנים 1909–1917. עורכו הראשון היה אברהם אלמליח והשני חיים בן-עטר.
כתב עת" עיתון מיוחד" (1933-1954) עיתון בלתי תלוי ובלתי מפלגתי, הוצא לאור ונערך על ידי אלכסנדר זאובר יליד מונקאץ', הונגריה.
 כתב עת "הבקר" נוסד בשנת 1934. הבוקר יצא לאור בתל אביב כעיתון יומי, הופץ בארץ ישראל ובחו"ל. מערכת, רענן 23 ת"א. הנהלה, יהודה הלוי 40 ת"א. סניף בחיפה ובירושלים. המו"ל "השחר" הוצ"ל בע"מ. אחראי: אינג' ח. לווינשטין.
 כתב עת "העולם הזה" נוסד בשנת 1937. יצא לאור בתל אביב כשבועון מצויר. הופץ בארץ ישראל. מערכת והנהלה רח' לילנבלום 12, תל אביב. עורכו: אורי קיסרי.
 כתב עת "הד ירושלים" נוסד בשנת 1938. יצא לאור בירושלים כשבועון, הופץ בארץ ישראל ובחו"ל. מערכת והנהלה רח' בן יהודה ירושלים. עורכו ומוציאו לאור: שלום שווארץ בן ברוך.
 כתב עת "ים, גליונות החבל הימי לישראל, (חי"ל)" נוסד בשנת 1946. יצא לאור בתל אביב. כירחון ימאות, הופץ בארץ ישראל ובחו"ל. מערכת והנהלה ברחוב בן יהודה בתל אביב.
 כתב עת "דבר השבוע". נוסד בשנת 1946. יצא לאור כשבועון עממי מצויר. הופץ בישראל ומחוצה לה. עורכו משה בן אלול. המו"ל "דבר" בע"מ, ברחוב שיינקין 45 תל אביב.
 כתב העת העברי "הבוקר הוצאה לילדים" יצא לאור כשבועון ילדים. חלק מהכתבות הודפסו בניקוד מלא. נוסד בשנת 1943. עורכו: יעקב חורגין. המערכת שכנה בבית "הבוקר" ברחוב רענן 23 בתל אביב. המו"ל "השחר" בע"מ. האחראי: אינג' ח. לווינשטין.
 כתב עת "העולם הזה" נרכש בשנת 1950 על ידי אורי אבנרי ושלום כהן. ברכישה השתתף גם נחום איתן, אשר מכר את חלקו בשבועון בסוף שנות החמישים.
 כתב העת "רימון" החל לצאת לאור בישראל בשנת 1956 ביוזמה ובמימון של השב"כ, כשבועון מתחרה לשבועון "העולם הזה", ונסגר כעבור שנה וחצי.

עיתונות יומית
מאז תחילת המאה ה־20 החלו להופיע עיתונים בארץ ישראל. ראשון בהם היה עיתון הצבי שהחל ב-1909 לצאת כיומון. ב-1912 הצטרף אליו עיתון "החרות". במהלך השנים יצאו לאור עיתונים רבים בארץ ישראל ובמדינת ישראל, אך מספרם הצטמצם מאוד לקראת סוף המאה ה-20. ארבעת העיתונים העיקריים הפעילים עד היום במדינת ישראל (לפי סדר הקמתם) הם "הארץ", "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"ישראל היום" המופצים בשעות הבוקר.

ניסיונות אחדים להוציא לאור עיתון יומי נוסף בישראל נכשלו תוך גרימת הפסד כספי ניכר למו"ל. בין הכישלונות הללו ניתן למנות את העיתונים "היום הזה" (בעריכת משה דיין), "חדשות" (מקבוצת שוקן), ו"טלגרף". אל מול כישלונות אלה בולטת הצלחתם של העיתונים הכלכליים "גלובס" ו"כלכליסט".

עיתונים בישראל בתחילת המאה ה-21
העיתונים העיקריים בישראל, לפי תפוצתם, הם "ישראל היום" (חינמון), "ידיעות אחרונות", "מעריב", "הארץ" ו"מקור ראשון". אליהם מצטרפים העיתונים הכלכליים "גלובס" דה מרקר ו"כלכליסט".

העיתונאי אביב לביא ניסה להעריך את משקלם של ארבעת העיתונים היומיים (לפני כניסתו של עיתון "ישראל היום"):
.

החל משנות ה-80 משגשגים גם המקומונים, עיתונים שהתמחו בחדשות מקומיות על בסיס אזורי. בין המקומונים יש הפועלים באופן עצמאי (המקומון הראשון והוותיק בישראל הוא המקומון של אילת ערב ערב באילת היוצא לאור מאז שנת 1962), אך הבולטים שבהם קשורים בשלושת העיתונים הגדולים.

החל משנת 2006 החלו לצאת חינמונים יומיים. הראשון בהם היה "ישראלי" שנסגר בתחילת 2008. ביולי 2007 החל לצאת לאור "ישראל היום", חינמון בבעלות המיליארדר היהודי שלדון אדלסון שגייס מספר כתבים ישראלים בולטים כגון מרדכי גילת, עמוס רגב ודן מרגלית. ב-5 באוגוסט 2007 החלה יציאתו של החינמון השלישי, "מטרו ישראל", ששינה שמו ל"ישראל פוסט". תקופה קצרה, בין ינואר 2008 ועד לסגירתו ביוני 2009, יצא גם חינמון בשם "24 דקות", מבית ידיעות אחרונות, שנחשב לצהובון.
עיתונות  מקצועית  בישראל 


עיתונות מקצועית היא תחום עיתונאי המתמקד בפרסום חדשות, מאמרים וניתוחים בתחומים ספציפיים, כגון חקלאות, מים, תעשייה, טכנולוגיה, בריאות וכלכלה. חשיבותה רבה, שכן היא מספקת מידע עדכני, מקצועי ומעמיק לעוסקים בענף, לגורמי ממשל ולציבור המתעניין בנושאים אלו.

בישראל קיימים עיתונים מקצועיים מובילים בתחומי החקלאות והחקלאות הטכנולוגית, אשר מספקים חדשות, מחקרים, סיקורים על מגמות, פרויקטים וחידושים בענפים השונים. בין העיתונים המקצועיים הבולטים ניתן למנות את:
	•	משוב חקלאות – עיתון מרכזי בתחום החקלאות בישראל, מסקר תעשיות חקלאיות, טכנולוגיות חקלאיות, חקלאים צעירים ויוזמות לקידום ענפי החקלאות.
	•	מים והשקיה – עיתון מקצועי המתמקד בנושאי מים, השקיה חכמה וניהול משאבי מים בישראל.
	•	משק החלב – עיתון ייעודי לענף החלב, הכולל חדשות, טכנולוגיות ייצור, רגולציה וניתוח מגמות בענף החלב המקומי והעולמי.

עיתונות מקצועית מסוג זה מהווה כלי מרכזי לפיתוח הענפים, קידום חדשנות, שיתוף ידע וקידום מדיניות ציבורית, תוך מתן במה למומחים ולחקלאים להציג את תובנותיהם וניסיונם.

עיתונות חרדית

לצד העיתונות הכללית פועלת בישראל עיתונות סקטוריאלית, בעיקרה חרדית, כמו "המבשר", "המודיע", "הפלס", "יתד נאמן", השבועון "בשבע" למגזר הדתי, השבועונים "הדרך","משפחה", "יום ליום", "בקהילה", בעיקר לציבור החרדי וכן עיתונות מגזרית-חסידית, כגון "כפר חב"ד" ו"בית משיח" בחסידות חב"ד ועוד.

העיתונות החרדית מופקת על ידי עיתונאים חרדים ובדרך כלל כפופה לכללי צנזורה ולפיקוח רבניים.

העיתונים והאינטרנט
משקלו הגובר והולך של האינטרנט כאמצעי תקשורת וכפלטפורמה לפרסום הביא לכניסתם של העיתונים היומיים לתחום זה. במהלך זה ננקטו גישות אחדות:
 הצגת התוכן המערכתי של העיתון המודפס (כולו או חלקו) באתר אינטרנט. המיידיוּת של האינטרנט מביאה לכך שבאתר מתפרסמות גם ידיעות שרק למחרת יופיעו בעיתון המודפס. בדרך זו הלכו "הארץ" כולל חטיבת הכלכלה שלו דה מרקר "גלובס", כלכליסט, וישראל היום.
 הקמת אתר אינטרנט נפרד, הפועל לצד העיתון המודפס אך לו מערכת נפרדת, המייצרת חלק ניכר מהתוכן המערכתי שלו, אך מציגה גם חלק מידיעות והמאמרים שהופיעו בעיתון המודפס. בדרך זו הדוגמה הבולטת "ידיעות אחרונות" עם ynet אך גם "מעריב" עם nrg. בהמשך זנח מעריב מודל זה מסיבות כלכליות ואיחד את מערכות הדפוס והאינטרנט.
 הצגת העתק אלקטרוני, נאמן למקור, של העיתון המודפס. שירות זה ניתן, למנויים בלבד, על ידי "ידיעות אחרונות".

מרבית אתרי האינטרנט של העיתונים פתוחים לעיון באופן חופשי, ומתפרנסים מפרסום. "הארץ" והחטיבה הכלכלית שלו TheMarker, מגבילים את הגישה לחומר אותו הם מפרסמים תמורת רכישת מנוי (למעט ידיעות חדשותיות "יבשות"). וכך גם עושה מקור ראשון.

 עיתונים יומיים במדינת ישראל 
 עיתונים שנסגרו 
רשימת כל העיתונים העבריים שראו אור במדינת ישראל, כולל עיתונים זעירי-תפוצה וקצרי ימים, ממויין לפי שנת הסגירה.
 שם עיתון  שנת ייסוד  סוג  שפה  שנת סגירה  בעלות חדשות הערב  1946  עיתון ערב  עברית  1948  מפא"י מברק 1948  עיתון ערב  עברית  1948 לח"י המדינה  1948  עיתון בוקר עברית  1948  אליהו פורצקי יום יום  1948  עיתון ערב עברית  1949  גרשום שוקן המשקיף  1938  עיתון בוקר עברית  1949  המפלגה הרוויזיוניסטית הגה  1940  עיתון בוקר עברית (מנוקד)  1949  ההסתדרות היום  1948  עיתון בוקר  עברית  1949  אלכסנדר פלאי היומן  1948  עיתון בוקר  עברית  1949  אגודת ישראל המבשר  1948  עיתון ערב  עברית  1950  אגודת ישראל הדור  1948  עיתון בוקר  עברית  1955  מפא"י זמנים  1953  עיתון בוקר  עברית  1955  המפלגה הפרוגרסיבית פאר-טריבונה  1949  עיתון בוקר  בולגרית  1955  פרטי הבקר  1935  עיתון בוקר  עברית  1965  הציונים הכלליים ידיעות היום  1936  עיתון בוקר  גרמנית  1965  משפחת בלומנטל חרות  1948  עיתון בוקר  עברית  1965  תנועת החרות הקול  1949  עיתון בוקר  עברית  1966  אגודת ישראל יום יום  1960  עיתון בוקר(כלכלה)  עברית  1966  פרטי דף יומי  1967  עיתון צהרים  עברית  1967  אורי אבנרי אליום  1948  עיתון בוקר ערבית  1968  ההסתדרות כספים ומסחר  1966  עיתון בוקר(כלכלה) עברית  1969  פרטי קול העם  1947  עיתון בוקר  עברית  1969  המפלגה הקומוניסטית הישראלית היום  1966  עיתון בוקר  עברית  1969  גח"ל למרחב  1954  עיתון בוקר  עברית  1971  אחדות העבודה ידיעות חדשות  1935  עיתון בוקר  גרמנית  1973  מפלגת העבודה ל'אינפורמסיון ד'ישראל  1957  עיתון בוקר  צרפתית  1973  פרטי היום הזה  1976  עיתון ערב  עברית  1976  אליעזר ז'ורבין ואחרים(העורך הראשי היה משה דיין) שערים  1950  עיתון בוקר  עברית  1981(הפך לשבועון עד 1996)  פועלי אגודת ישראל לה ז'ורנל דה ישראל  1957  עיתון בוקר  צרפתית  1973  פרטי חדשות הספורט  1954  עיתון בוקר(ספורט)  עברית  1985  פרטי אלאנבאא  1968  עיתון בוקר ערבית  1985  ממשלתי אומר  1951  עיתון בוקר עברית (מנוקד)  1986  ההסתדרות Nation  1988  עיתון בוקר אנגלית  1989  פרטי עולם הספורט  1989  עיתון בוקר(ספורט)  עברית  1990  אריה גנגר שער  1964  עיתון בוקר(כלכלה)  עברית  1990  מפלגת העבודה ספוטניק  1991  עיתון בוקר  רוסית  1991  מפלגת העבודה חדשות  1984  עיתון בוקר  עברית  1993  עמוס שוקן יום ליום  1992  עיתון בוקר  עברית  1994(הפך לשבועון)  ש"ס לעצטע נייעס  1949  עיתון בוקר  יידיש  1994(הפך לשבועון)  מפלגת העבודה נוביני קורייר  1958  עיתון בוקר  פולנית  1994  מפלגת העבודה על המשמר  1943  עיתון בוקר  עברית  1995  מפ"ם מבט  1971  עיתון בוקר(כלכלה)  עברית  1995  שלום ירקוני דבר  1925  עיתון בוקר  עברית  1996  ההסתדרות טלגרף  1993  עיתון בוקר(כלכלה)  עברית  1996  אבי טיומקין, אהרן דברת, יצחק שרם הצופה  1937  עיתון בוקר  עברית  2007(אוחד עם מקור ראשון)  המפד"ל ורמיה  1991  עיתון בוקר  רוסית  2004  פרטי חדשות ישראל  1935  עיתון בוקר  גרמנית  2011  משפחת בלומנטל

 יומונים ישראלים קיימים 
ממויין לפי שנת ייסוד.
 שם עיתון  שנת ייסוד  סוג  שפה  בעלות הארץ  1919  עיתון בוקר  עברית  קבוצת הארץ-TheMarkerג'רוזלם פוסט  1932  עיתון בוקר  אנגלית  פרטי (בעבר: הסתדרות/מפא"י) ידיעות אחרונות  1939  במקור: עיתון ערב  עברית  משפחת מוזס ואחרים אל אתיחאד  1944  עיתון בוקר  ערבית  המפלגה הקומוניסטית הישראלית מעריב השבוע  1948  במקור: עיתון ערב  עברית  ג'רוזלם פוסט המודיע  1950  עיתון בוקרחרדי  עברית  אגודת ישראל גלובס  1983  עיתון ערב(כלכלה) עברית  פרטי יתד נאמן  1985  עיתון בוקרחרדי  עברית  דגל התורהמקור ראשון 1997 עיתון בוקר  עברית  פרטי -ישראל היוםישראל היום  2007  חינמון  עברית  שלדון אדלסוןמעריב הבוקר 2007  חינמון  עברית  אלי עזור ודודי ויסמן - ג'רוזלים פוסט TheMarker 2008  עיתון בוקר(כלכלה)  עברית  קבוצת הארץ-TheMarker כלכליסט  2008  עיתון בוקר(כלכלה)  עברית  משפחת מוזס המבשר  2009  עיתון בוקרחרדי  עברית  סיעת שלומי אמוני ישראל הפלס  2012  עיתון בוקרחרדי  עברית  מפלגת בני תורה

רשימת עיתונים בישראל
להלן רשימת העיתונים המודפסים היוצאים לאור בישראל בשפות שונות ובתדירויות שונות. בסוגריים מופיעה העיר שבה נמצאת מערכת העיתון.

 עברית ערבית שפות אחרות עיתונים יומייםהארץ (יומי, תל אביב)
ידיעות אחרונות (יומי, תל אביב)
מעריב השבוע (יומי, תל אביב)
ישראל היום (יומי, תל אביב)
מעריב הבוקר (יומי, תל אביב)
מפלגתיים
יתד נאמן (דגל התורה) (יומי, בני ברק)
הפלס (בני תורה) (יומי, ירושלים)
המבשר (אגודת ישראל) (יומי, ביתר עילית)
המודיע (אגודת ישראל) (יומי, ירושלים)אל-איתיחאד (الاتحاد,יומי, נצרת, בעבר: חיפה) אנגלית:
הארץ (Haaretz English Edition, יומי, תל אביב)
ג'רוזלם פוסט (Jerusalem Post, יומי, ירושלים) שבועונים מקור ראשון (תל אביב)
 מעריב סופהשבוע (שבועון)

מגזר חרדי:
בקהילה (שבועון, ירושלים)
המחנה החרדי (שבועון)
כפר חב"ד (שבועון)
בית משיח (שבועון)
המחנה החרדי (שבועון)
משפחה (שבועון, ירושלים)

מגזר דתי
בשבע (שבועון)
עולם קטן (שבועון)

מפלגתיים
הדרך (ש"ס) (שבועון)
זו הדרך (מק"י) (שבועון, תל אביב)א-סינארה (الصنارة, שבועון, נצרת)
כל אל-ערב (كل العرب, שבועון, נצרת)
פנורמה (بانوراما, שבועון, נצרת)
חדית' א-נאס (حديث الناس, שבועון, נצרת)
 אלמיתאק (الميثاق, שבועון, נצרת)רוסית:
וסטי (Вести, תל אביב)
נובוסטי נדלי (Новости Недели)

הונגרית:
 אוי קלט - שבועון (בעבר היה יומון)

רומנית:
 רביסטה מיה (Revista mea) - שבועון. יוצא לאור משנת 1953
 ז'ורנלול ספטמניי (Jurnalul săptămânii) - שבועון. משנת 1991 ועד 2008 הופיע כיומון בשם אולטימה אורה (Ultima Oră)
 ויאצה נואסטרה (Viaţa Noastră) - יומון. משנת 1953 ונסגר לפני מספר שנים. מקומונים רשת ידיעות תקשורת (מפיקה כ-20 מקומונים בערים שונות)
 העיר (תל אביב)
 Time Out תל אביב (תל אביב)
 כל העיר (ירושלים)
 כלבו (חיפה והקריות)
 כאן דרום (אשדוד ואשקלון)
 צומת השרון (הרצליה, כפר סבא, רעננה)
 קול ברמה (רמת השרון)
 עיתון קול החוף (מקומון טירת כרמל, עתלית ויישובי חוף הכרמל)
 מלאבס פתח תקווה
 השקמה (חולון/אזור, בת ים, ראשון לציון)
 גל גפן (ראשון לציון, חולון, בת ים, מודיעין, בקעת אונו, רמלה, רחובות, יבנה)
 השבוע באשדוד (אשדוד)
 ערב ערב באילת (אילת)
 גפן/גפן-המושבה (זכרון יעקב, פרדס חנה-כרכור)
 מגזין המושבות (מישור החוף בין חדרה לחיפה)
 זמן תל אביב (תל אביב)
 השבוע בחדרה (חדרה)
 קו 7 (חדרה)
 השבוע בנתניה (נתניה)
 מודיעין ניוז (מודיעין מכבים רעות)
 כל נס ציונה (נס ציונה)
 שבע (באר שבע)
 רשת המקומון (תל אביב, רמת גן-גבעתיים, פתח תקווה ובאר שבע)אח'באר א-נקב (أخبار النقب, שבועון, רהט) אחרים כלכלה ועסקים:
גלובס (יומי, ראשון לציון)
דה מרקר (יומי, תל אביב)
כלכליסט (יומי, תל אביב)
 משוב חקלאות  ( ירחון, באר-שבע) רוסית:
רוסקי איזראילטיאנין (Русский Израильтянин)
נאשה סטראנה (Наша Страна)

גאורגית:
 דרושה - ירחון
 עליה - פעמיים בשבוע

עיתונים שחדלו להופיע
עברית
דבר (1925–1996)
הבוקר (1965-1934)
קול ישראל (עיתון) (1921–1950)
היום
העולם הזה (1937–1993)
הצופה (1937–2008)חדשות (1984–1993)
חרות (1948–1965)
טלגרף (1993–1996)
יום יום (1960–1972)
ישראלי (2006–2007)
כותרת ראשית (1982–1988)למרחב
עיתון מיוחד (1933–1952)
על המשמר (1943–1995)
קול העם
רחוב ראשי
24 דקות (חינמון יומי, 2007–2009)
 במחנה (2019-1934)

שיעור חשיפה
להלן שיעור החשיפה של חלק מהעיתונים היומיים משנת 2008. הנתונים הם על פי סקר TGI המתפרסם מדי חצי שנה.
 חודשים ישראל היום ידיעות אחרונות מעריב הארץ גלובס פוסט1-6/201639.734.93.93.94.61-12/201539.535.43.65.24.21-12/201439.334.95.34.61-6/2014 39.8 34.5 3.2 4.8 4.2 8.77-12/2013 38.6 38.4 3.5 6.1 4.2 7.81-6/2013 36.9 36.9 5.8 5.4 5.5 8.67-12/2012 39.9 37.3 9.7 6.0 4.5 8.91-6/2012 38.7 37.6 11.9 7.0 4.5 8.47-12/2011 37.3 34.8 10.7 7.4 4.6 8.21-6/2011 39.3 37.0 12.1 5.8 4.2 8.37-12/2010 37.4 34.9 13.4 6.8 4.4 9.41-6/2010 35.2 34.9 12.5 6.4 3.5 7.97-12/2009 26.6 33.9 13.6 6.6 4.4 7.51-6/2009 26.9 34.2 14.4 7.5 6.27-12/2008 23.2 35.9 13.8 7.4 5.0

 לקריאה נוספת 
 עוזי בנזימן, איפה טעינו? עיתונאים מתבוננים על עצמם, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2007.
 אורי רוזן, העורך העירום - איך תורת המשחקים קובעת על מה כולם ידברו מחר, דביר, 2015.

יחיאל לימור ועמוס בלובשטיין-נבו, "מלחמות הנייר" של העיתונות הישראלית בשנות המדינה הראשונות, עיונים 28, 2017, הוצאת מכון בן-גוריון, אונ' בן-גוריון, עמ' 283 - 315.
עמוס בלובשטיין-נבו ויחיאל לימור, 'הרומנים הפוליטיים' של ידיעות אחרונות ומעריב בעשור הראשון למדינה, עיונים 30, 2018, הוצאת מכון בן-גוריון, אונ' בן-גוריון, עמ' 64 - 89. כתבה על המאמר ב'העין השביעית'.
מרדכי נאור, "התקשורת", בתוך צ.צמרת וח.יבלונקה (עורכים), העשור השני: תשי"ח-תשכ"ח, הוצאת יד יצחק בן צבי, 2000, עמ' 60-47.
 מרדכי נאור, רבותי, העיתונות - פרקים בקורות התקשורת הכתובה בארץ, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2004
 דן כספי ויחיאל לימור, המתווכים - אמצעי התקשורת בישראל 1948–1990, עם עובד, 1992
 יוסף פונד, מיתוס או מציאות: אגודת ישראל בעיני העיתונות הישראלית, ירושלים: ראובן מס, תשפ"ו

 קישורים חיצוניים 

 עיתונות יהודית היסטורית, באתר הספרייה הלאומית. באתר צילומים של 62 עיתונים יהודיים היסטוריים כולל "חבצלת", "הלבנון", "המגיד", "המליץ", "הצבי" ו"הצפירה".
 לקסיקון לעיתונות ותקשורת בישראל, באתר "העין השביעית"







 מי שולט על החדשות שלנו? : דוח מיוחד לרגל שנת השבעים בוחן את התפתחות העיתונות המודפסת בישראל משנת הקמתה ועד היום, באתר הספרייה הלאומית


 עמוס בלובשטיין - נבו, המאבק בעיתונות הלועזית בארץ ישראל בשנות השלושים ובשנות הארבעים של המאה העשרים, פורסם בכתב העת קשר מספר 49, בחורף 2017
 יחיאל לימור, עמוס בלובשטיין - נבו, 'מלחמות הנייר' של העיתונות הישראלית בשנות המדינה הראשונות, פורסם בכתב העת עיונים בתקומת ישראל, כרך 28 עמ' 283-315, בשנת 2017

הערות שוליים

קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:ישראל: תקשורת
*