בן עזאי

רבי שִׁמְעוֹן בֶּן עַזַּיִי, המכונה בפשטות "בן עזאי", היה תנא בן הדור השלישי, בתחילת המאה ה-2 לספירה. היה מופלג בהנהגות של מידת חסידות, עד שהפך בעצמו לסמל למידה זו, ונאמר עליו בתלמוד ש"הרואה (בחלום את) בן עזאי יצפה לחסידות".

 ביוגרפיה 
רבו היה כנראה רבי יהושע בן חנניה, נחשב כתלמיד חבר לרבי עקיבא. בן עזאי הצטיין בשקידתו בלימוד התורה ונאמר עליו ש"משמת בן עזאי בטלו השקדנין". לא ידוע היכן הוא גדל, וכנראה שבדומה לרבי עקיבא, הוא התחיל ללמוד תורה בגיל מאוחר. מסופר כי בתו של רבי עקיבא הבטיחה לו שתינשא לו בתנאי שיעסוק בתורה (כפי שעשתה אמה לאביה), והוא הסכים. לא מבואר בתלמוד האם הוא אכן נשא אותה לאישה ומיד גירש אותה, או שמעולם לא התחתן איתה, או שאירס אותה אך לא נשא אותה, אך ידוע שחי ללא אשה עד סוף ימיו מכיוון ש"נפשו חשקה בתורה".

 סמיכה 
בספרות חז"ל הוא מכונה בעיקר בכינוי "בן עזיי" (בהגייה בבלית: "עזאי"), ללא שמו הפרטי 'שמעון' ובדרך כלל ללא התואר "רבי". במסכם הוריות נאמר עליו ועל התנא בבן זומא שחכמים אלו הם בהגדרת "תלמידים הראויים להוראה". מכך לומד רש"י שחכמים אלו לא נסמכו.

 מותו 
מיתתו מתוארת בספרות חז"ל כטראגית וייחודית. במספר מקורות (תוספתא, תלמוד ירושלמי, תלמוד בבלי, היכלות זוטרתי, מרכבה רבה, קטעי היכלות ושיר השירים רבה) מסופר כי הוא היה אחד מארבעת החכמים שנכנסו ל"פרדס" (מסע מיסטי רוחני), וכתוצאה מכך "הציץ ומת" או לחלופין "הציץ ונפגע". על מותו נאמר הפסוק "יָקָר בְּעֵינֵי יְהוָה הַמָּוְתָה לַחֲסִידָיו", המרמז על מידת חסידותו של בן עזאי.

אמנם, במספר מדרשים (איכה רבה, שיר השירים רבה, מדרש תהילים ומדרש עשר גליות) נמנה בן עזאי כאחד מ"עשרת הרוגי מלכות", חכמים שנהרגו על ידי השלטון הרומי. במדרש שיר השירים אף נוסף שתפסו אותו בבית המדרש והרגוהו.

 קברו 
מקום קבורתו לא נזכר בספרות חז"ל, אך על פי מסורת עממית המתועדת בחיבור "סדר קברי אבותינו ז"ל" (רשימת צבי אילן ב', משנת 1300 בקירוב), קברו מצוי במערה בצפת, המזוהה כיום עם "מערת שם ועבר", לצד תנאים נוספים.

 הדיון על פרישותו 
בתלמוד ובספרות ההלכה נידונה השאלה האם בן עזאי נהג כהלכה בכך שלא נשא אישה, וביטל מצוות פריה ורבייה. להלכה פסקו רמב"םאישות, טו, ג ושו"עאבן העזר, א, ד שמי שנפשו חשקה בתורה כבן עזאי, ולא נשא אשה - אין בידו עוון. ואמנם כתבו כמה אחרונים שאין בידו עוון, אך לכתחילה אין לנהוג כך.ט"ז אה"ע א, ו; נחלת צבי.

 מאמריו 
בן עזאי עסק רבות בענייני בית המקדש וסדרי הקורבנות, ואף בענייני נזיקין. הוא נודע כחכם גדול, ובני הדורות שלאחריו השתבחו בו בשעה של הארה שכלית, והתבטאו בלשון "הריני כבן עזאי בשוקי טבריא". על פי המסופר במסכת חגיגה, היה אחד מארבעת החכמים שנכנסו ל'פרדס', אך כוחו לא עמד לו והוא נפטר כתוצאה מכך. לפי חלק מהדעות הוא היה אחד מעשרת הרוגי מלכות שנהרגו על ידי מלכות רומי. ידועה במיוחד קביעתו בספרא, פרשת קדושים, פרק ד', י"ב (גרסה שונה מעט מובאת בבראשית רבה, פרשה כד), כי יש כלל גדול מ"ואהבת לרעך כמוך":

אמרות נוספות משל בן עזאי:
 בן עזאי אומר: הוי רץ למצווה קלה כבחמורה ובורח מן העבירה, שמצווה גוררת מצווה ועבירה גוררת עבירה ששכר מצווה מצווה ושכר עבירה עבירה.
 הוא היה אומר: אל תהי בז לכל אדם ואל תהי מפליג לכל דבר, שאין לך אדם שאין לו שעה ואין לך דבר שאין לו מקום. ()
 מִכָּאן אוֹמֵר בֶּן עַזַּאי, חַיָּב אָדָם לְלַמֵּד אֶת בִּתּוֹ תוֹרָה, שֶׁאִם תִּשְׁתֶּה, תֵּדַע שֶׁהַזְּכוּת תּוֹלָה לָהּ. ()
 בן עזאי אומר: כל חכמי ישראל דומין עלי כקליפת השום חוץ מן הקרח הזה (הכוונה לר' עקיבא) ().

 הנצחה 
בעת החדשה הונצח שמו של בן עזאי בשמות רחובות בערים ירושלים, בני ברק, בית שמש ואשקלון (שם נקרא הרחוב "בן עוזאי").

קישורים חיצוניים



 רבי שמעון בן עזאי, באתר אהלי צדיקים



 הערות שוליים 

 ביאורים 

קטגוריה:הדור השלישי לתנאים
קטגוריה:תלמידי רבי יהושע
קטגוריה:תלמידי רבי עקיבא