סופר צללים

סוֹפֵר צְלָלִים הוא כינויו של אדם הנשכר לכתוב ספר או נאומים עבור אדם אחר, כשהקרדיט לכתיבת הספר אינו ניתן לו אלא למי שמשלם לו.

חלק מהאוטוביוגרפיות של ידוענים ופוליטיקאים נכתבו על ידי סופרי צללים אשר נשכרו לכתוב בעבורם את האוטוביוגרפיה שלהם, כאשר אין להם את הזמן או את כישרון הכתיבה הדרושים כדי לכתוב את הספר בעצמם.

ישנם מקרים שבהם משתמשים בשם של סופר מפורסם על מנת להביא להתייחסות יותר רצינית או פופולרית לספר שנכתב על ידי סופר צללים. תופעה כזאת ידועה עוד מהמאות הקודמות. אחת הדוגמאות הבולטות לכך היא הסדרה "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומא, שנחשף כי נכתבה בחלקה על ידי סופרי צללים.

תרומתו של סופר הצללים יכולה לנוע מכתיבה של הספר כולו ללא כל עזרה מהאדם הרשום כמחבר הספר, עד שכתוב ועריכה של כתב יד שנכתב על ידי הסופר. כתיבה של הספר כולו יכולה להתבצע, למשל, לאחר מותו של האדם ששמו מתנוסס על הספר, בניסיון לנצל את פרסומו של הסופר לאחר מותו. למשל, לאחר מות ו. ס. אנדרוז מנהלי העיזבון שלה שכרו סופר שיכתוב ספרים תחת שמה. במקרים אחרים, סופר צללים משמש לסיים עבודות שלא נגמרו על ידי הסופר.

הסופרות גלית אלדר ושירז אפיק שימשו כסופרות צללים של אנשים שונים שרצו להוציא רומנים או ספרי זכרונות.

את הסדרה "השרביט והחרב" כתבו עשרות סופרי צללים המשתמשים כולם בשם העט "אדם בליד".

העיתונאית רינה סמואל כתבה את האוטוביוגרפיה "חיי" של גולדה מאיר. 

העיתונאי דב גולדשטיין נודע כשותף לכתיבת אוטוביוגרפיות של כמה פוליטיקאים ישראלים ידועים:
 לך שמיים, לך ארץ (עם עזר ויצמן, 1974)
 פנקס שירות (עם יצחק רבין, 1979)
 רפול - סיפורו של חייל (עם רפאל איתן, 1985)
 ירושלים של טדי (עם טדי קולק, 1994)
 בן הארץ הזאת (עם שמואל תמיר, 2002)

 כנושא לכתיבה ספרותית 
שני ספרים מפורסמים נכתבו על סופר הצללים כדמות ספרותית:
 הספר "סופר הצללים" של פיליפ רות משנת 1979
 הספר "סופר צללים" של רוברט האריס משנת 2007

ראו גם
אוטוביוגרפיה
סופר הצללים - סרט בבימויו של רומן פולנסקי (המבוסס על ספרו של האריס)

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 

קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:נותני שירות
קטגוריה:מחלוקות במוזיקה