טאורמינה

טאורמינה (באיטלקית: Taormina; ביוונית: Ταυρομένιον, טאורומניון) היא קומונה ועיר קטנה בחוף המזרחי של סיציליה שבאיטליה. העיר נמצאת בנפת מסינה, בערך בחצי הדרך ממסינה לקטניה. העיר היא יעד תיירותי פופולרי מאז המאה ה-19. קרוב לעיר נמצא הר הגעש אטנה והעיר שוכנת על חוף הים היוני.

היסטוריה
היסטוריה עתיקה
אזור טאורמינה היה מיושב על ידי הסיקלי לפני שהיוונים הגיעו לאזור ובנו את העיר נקסוס. לפי התאוריה העיר טאורומניון נוסדה על ידי פליטים יוונים מנקסוס, שנהרסה על ידי טיראן סירקוסאי, דיוניסיוס הראשון. ההתנחלות החדשה שגשגה במהירות, וב-345 לפנה״ס כבר נחשבה לעיר. טאורומניון הייתה המקום הראשון אליו הגיע המנהיג שחמק מהחיילים של קרתגו ששמרו על מצר מסינה, וחצו אותו ישירות מרגיום (כיום רג'ו די קלבריה) לכיוון טאורומניון.

מעט מאוד ידוע על טאורמינה בזמנים שלאחר מכן. סביר להניח שטאורמינה הייתה אז תחת שלטונו של אגתוקלס ולאחר מכן נשלטה על ידי רודן מקומי בשם טינדריון. טינדריון הסכים לארח את המלך פירוס בסיציליה, וכשהמלך הגיע לטאורומניום עם צבאותיו, הרודן תמך בו במצעדו בסירקוסאי. כמה שנים אחר כך טאורומניום נפלה לידי כוחותיו של היירון הראשון. העיר הייתה אחת מהערים שנותרו תחת שלטונו לפי החוזה שסיכם עם הרומאים.

עד מותו של היירון היוותה טאורומניום חלק מהממלכה של סירקוסאי, ולאחר מכן כל האי סיציליה הפך לפרובינקיה רומית. ניתן ללמוד מקיקרו שטאורומניום הייתה אחת משלוש הערים בסיציליה שנהנתה מזכויות יתר של ברית הערים, וכך שמרה על עצמאות נומינלית. לעומת זאת, העיר סבלה מאסונות קשים במהלך מלחמת העבדים הראשונה, לאחר שנפלה לידיהם של העבדים המורדים, אשר ניצלו את מעמדה של העיר כדי להפוך אותה למעוז ולהתנגד לחייליו של פובליוס רופּיליוס. העבדים החזיקו מעמד עד שהחלו לגווע ברעב, והמצודה נמסרה לקונסול על ידי אחד ממנהיגי העבדים, וכל הניצולים נידונו למוות.

ימי הביניים והעת החדשה
לאחר נפילתה של האימפריה הרומית המערבית, טאורמינה המשיכה להיות אחת מהערים החשובות בסיציליה, ובגלל מעמדה הייתה אחת מהערים שנשמרו על ידי קיסרי האימפריה הרומית המערבית. לאחר נפילת סירקוזה בידי המוסלמים בשנת 878 נותרה טאורמינה עיר נוצרית אחרונה בסיציליה. אך בשנת 902 כבשו המוסלמים בהנהגת  את העיר. על פי המקורות הנוצריים, העיר נפלה בגלל רשלנות של לאון השישי, קיסר האימפריה הביזנטית, שלא שלח חיילים להגן עליה בגלל שהאוניות המיועדות לכך היו עסוקות בהובלת חומרי בנייה לכנסיות שהוא בנה בקונסטנטינופול. לאחר הכיבוש הרסו המוסלמים את העיר. אתר העיר חזר במהרה לידי הנוצרים שבנו אותה מחדש. בשנת 962 צרו המוסלמים על העיר ולאחר מצור ממושך, משנגמרו המים בעיר, הצליחו לכבוש אותה. הערבים שלטו באזור עד שנת 1078. באותה שנה הטילו הנורמנים בהנהגת רוג'רו הראשון, רוזן סיציליה מצור על העיר שכלל 22 מגדלי מצור וסיוע של אוניות בים והעיר נכנעה לאחר שישה חודשים, כאשר למגיניה לא היה מה לאכול. תיאור של המצור מופיע בכתביו של . 

לאחר נפילתם של הנורמנים ושל בית הוהנשטאופן, טאורמינה הייתה נתונה לכיבושם של האנגבינים ושל כתר אראגון. בשנת 1410 נבחר בטאורמינה מרטין השני למלך סיציליה על ידי הפרלמנט הסיציליאני. מאוחר יותר הייתה העיר תחת ריבונות ספרדית, וקיבלה מעמד של עיר במאה ה-17.

בשנת 1645 העיר הייתה נתונה במצור של הצרפתים, שכבשו את מסינה. תחת בית בורבון בממלכת שתי הסיציליות לא היה לטאורמינה תפקיד משמעותי, אך הגישה אל העיר נהייתה קלה יותר כאשר נקטע חלק מצוק קטראביקו הסמוך לעיר ונוצר כביש החוף המחבר בין מסינה לקטניה. החל מהמאה ה-19 הפכה טאורמינה ליעד נופש פופולרי באירופה כולה. בין האנשים שביקרו בטאורמינה נכללים אוסקר ויילד, ניקולאי הראשון, יוהאן וולפגנג פון גתה, פרידריך ניטשה (שכתב בה את ספרו כה אמר זרתוסטרא), ריכרד וגנר ועוד רבים אחרים.

העידן המודרני
ממוזער
ממוזער|קו החוף של טאורמינה
בסוף המאה ה-19 טאורמינה זכתה לגדולה בזכות צלם העירום וילהלם פון גלודן שעבד במקום. בנוסף גדלה הפופולריות של טאורמינה בזכות אוטו גלנג, שנודע בעיקר בברלין בזכות ציוריו היפים, שצוירו בדרום איטליה ובעיקר בסיציליה. התייר הראשון המשמעותי בטאורמינה היה גתה, שהקדיש לעיר מספר עמודים בספרו "מסע איטלקי", אך אולי היה זה גלנג שהפך את העיר למקום פופולרי ברחבי אירופה. גלנג הגיע לסיציליה בגיל 20 כדי לחפש רעיונות חדשים לציוריו, וכשעבר בטאורמינה התאהב בנופה, והחליט לעצור בעיר לחלק מהחורף. גלנג צייר את כל נופי העיר: חורבות, ים והרים, וציוריו הוצגו מאוחר יותר בברלין ובפריז.

אתרי תיירות
ארכאולוגיה
ממוזער|מבט על טאורמינה מהמפרץ של העיירה ג'רדיני נקסוס
האתר העתיק המרשים ביותר בעיר הוא התיאטרון היווני העתיק, שבזכות מיקומו היפה ושימורו המרשים נחשב לאחד האתרים העתיקים המפורסמים ביותר בסיציליה. המבנה בנוי בעיקר מלבנים, ולכן הוא כנראה מהתקופה הרומית, אם כי התוכנית וההסדר הם בהתאם לתקופה היוונית. עם קוטר של 109 מטרים, התיאטרון הוא השני הגדול מסוגו בסיציליה (לאחר זה של סירקוזה). התיאטרון משמש כיום בעיקר להופעות ולקונצרטים.

אתרים אחרים
ממוזער|הדואומו של טאורמינה מהמאה ה-13
 פלאצו קורבג'ה (המאה ה-10)
 מזרקת בארוק (1635)
 כנסיית סן דומיניקו
 הכנסייה האנגליקנית של גאורגיוס הקדוש

תרבות ותיירות
מדרום לטאורמינה נמצא האי איזולה בלה, שכיום הוא שמורת טבע. עוד יותר דרומה, סמוך למפרץ, נמצאת עיירת הנופש ג'רדיני נקסוס. בנוסף טיולים במערות קאפו סנט אנדראה זמינים גם הם.

העיירה של טאורמינה ממוקמת על צוק המשקיף לים האיוני. לצד התיאטרון היווני העיר מציעה גם הרבה כנסיות עתיקות, ברים תוססים, מסעדות וחנויות עתיקות. כשלושת-רבעי שעה נסיעה מטאורמינה נמצא הר הגעש הפעיל הגדול באירופה, הר אטנה.

הסופר האיסלנדי הלדור לכסנס, חתן פרס נובל לספרות, כתב בטאורמינה את רוב ספרו הראשון "האורג הגדול מקשמיר", ושיבח רבות את העיר באוטוביוגרפיה שלו, "זמנו של המשורר".

אירועים
טאורמינה מארחת אירועים רבים במהלך הקיץ. בתיאטרון העתיק מוצגים מופעים רבים, ביניהם מופעים קלאסיים, אופרה ומופעי פופ. מאז 1983, ההופעות החשובות ביותר מרוכזות בטאורמינה ארטה, מוסד תרבותי שמארגן מוזיקה, מופעים ופסטיבלי מחול. במסגרת הטאורמינה ארטה נחגג פסטיבל הסרטים הידוע של טאורמינה בהשתתפות כוכבי הקולנוע המפורסמים ביותר באיטליה, שירש את פסטיבל הקולנוע של מסינה וטאורמינה.

מאז אוקטובר 2005, מתקיים בעיר כל שנה  פסטיבל המוקדש למנצח הגדול ג'וזפה סינופולי, שמת בשנת 2001 וניהל במשך שנים רבות את הטאורמינה ארטה.

גלריה

קישורים חיצוניים



 תמונות טאורמינה


הערות שוליים

קטגוריה:איטליה: אתרים ארכאולוגיים מתקופת יוון העתיקה
קטגוריה:סיציליה: ערים
קטגוריה:איטליה: ערי חוף