ראלי דקר

ראלי דקר (כונה בעבר ראלי פריז-דקר) הוא מרוץ ראלי רייד שנתי, שהתקיים בדרך כלל באפריקה, אחר כך באמריקה הדרומית ונערך כיום בערב הסעודית. הראלי נערך על ידי ארגון הספורט אמוארי (ASO)  צרפתי משנת 1979. המרוץ פתוח לחובבנים ולמקצוענים, ונחשב למרוץ סיבולת בשטח קשה, לרבות מדבריות ודיונות.

המרוץ המקורי התחיל בפריז והסתיים בדקר שבסנגל. עם השנים חל שינוי בנקודת הפתיחה והמרוץ אף הוזנק מגרנדה, ליסבון וגם מדקר עצמה. רוב מסלולי הראלי עברו דרך מרוקו, סהרה המערבית ומאוריטניה והסתיימו בדקר. לעיתים הסתיימו המרוצים במקומות אחרים באפריקה כדוגמת מצרים ודרום אפריקה. בשנת 2009 נערך המרוץ לראשונה באמריקה הדרומית לאחר שבוטל בשנת 2008.

אורכו של הראלי מעל 9,000 קילומטר ומשכו כ-16 ימים, במרוצי אפריקה ובמרוצי אמריקה הדרומית. אזור אדראר שבמאוריטניה נחשב לשטח בעל העבירות הקשה ביותר שמרוצי אפריקה עברו בו.

אירועים בולטים
משתתפי הראלי עוברים בדרכם איתני טבע בולטים ולעיתים רבות משתתפים רבים במרוץ לא זוכים להגיע לקו הסיום. הסיבות הן לעיתים תקלות מכניות ברכביהם, אך לא אחת מיתות ופציעות הן אלו שמנעו מהנהגים את השלמת כל הקטעים. כך, לדוגמה, בראלי אשר נערך ב-1988 נהרגו שישה אנשים, מהם שלושה משתתפים וכן שלוש עוברות אורח, תושבות המדינות בהן נערך המרוץ. מיתות תושבי אזורי הראלי אינן נדירות ומקרים דומים אירעו גם במרוצים מאוחרים יותר, כאשר האחרון בראלי 2006 בו נהרג בתאונה הרוכב אנדי קאלדקוט ושני ילדים תושבי המקום שנהרגו מפגיעת רכבי מרוץ חולפים.

אירועים בולטים אחרים בהיסטוריית ראלי דקאר כוללים את היעדרותו של מרק תאצ'ר, בנה של ראש ממשלת בריטניה דאז מרגרט תאצ'ר, כאשר איבד את דרכו בראלי 1982 ונמצא רק לאחר שישה ימים. במהלך המרוץ ב-1986 תאונת מסוק גבתה את חייהם של מספר אנשים, בהם אנשי תקשורת ואף מייסד המרוץ, תיירי סבין .

ריבוי התאונות הוביל לקריאה רבתי לביטול הראלי מטעמי בטיחות, הן של משתתפיו והן של תושבי המדינות אשר קיפחו את חייהם לעיתים. עם זאת, מרוצי הראלי המשיכו ברצף עד לשנת 2008, עת לראשונה בוטל המרוץ כיממה לפני הזנקתו מליסבון בעקבות חשש מפיגועי טרור. החשש הועלה בעקבות שורה של ניסיונות חטיפה ופעילות ערה מצד ארגון הטרור אל-קאעידה במאוריטניה. בעקבות איום הטרור הוזנק הראלי ב-2009 לראשונה בתולדותיו בדרום אמריקה. מסלול המרוץ נמתח בין ארגנטינה לצ'ילה.

באפריל 2009 פרסמו מארגני הראלי קריטריון חדש בעבור המתחרים על גבי אופנועים לפיו רק רוכבים שהתחרו באחד משלושת מרוצי ראלי דקר הקודמים או שהתחרו באחד מסבבי אליפות העולם בראלי של ה-FIM, יורשו להשתתף במרוץ שיתקיים ב-2010. למרות הביקורות הרבות שנשמעו כנגד החלטה זו המצמצמת משמעותית את כמות הרוכבים המורשים להתחרות באירוע, פרסם ארגון ASO המפיק את הראלי ביוני 2009 תקנה חדשה ונוספת לפיה לא יורשו להתחרות בראלי 2010 אופנועים בנפח הגבוה מ-450 סמ"ק. הסיבה להוראה חדשה זו, תוארה באתר המרוץ כניסיון לשמור על עלויות השתתפות נמוכות יחסית למתחרים חובבים. בעקבות הודעה זו, הודיעה יצרנית האופנועים KTM שניצחה בכל המרוצים משנת 2001 עד 2009 בקטגוריית האופנועים (באמצעות אופנועים שנפחם גדול מ-600 סמ"ק), על פרישה ואי השתתפות באירוע של 2010.

קטגוריות
אופנועים (מוטו)
 קבוצה 1 (מרתון) – אופנועים מייצור סדרתי.
 קבוצה 2 – אופנועים משופרים.
 קבוצה 3 – טרקטורונים.

מכוניות
קטגוריית המכוניות כוללת כלי רכב שמשקלם עד 3,500 קילוגרם:
 קבוצה T1 – רכבי שטח משופרים.
 קבוצה T2 – רכבי שטח מייצור סדרתי.
 קבוצה פתוחה – רכבי שטח אחרים.

משאיות
קטגוריית המשאיות כוללת כלי רכב שמשקלם מעל 3,500 קילוגרם:
 קבוצה T4 – כלי רכב מייצור סדרתי (T4.1) או משופרים (T4.2).
 קבוצה T5 – כלי רכב לתמיכה טכנית במתחרים.

המשתתפים בראלי
המשתתפים בראלי באים מלאומים רבים אך אינם מייצגים את מולדותיהם במרוץ. עיקר הזוכים בו באו לרוב ממדינות אירופאיות, כגון צרפת, רוסיה ואיטליה, וכן מיפן. מספר נהגים ישראלים ניסו אף הם את כוחם בראלי, בהם, ניר ברקת (2001, 2002), עידו כהן (2002, 2004) על גבי אופנועים השתתפו חזי עלון (2006) וגלעד בנאי (2007). הישראלי הראשון שהשתתף בראלי היה רוכב האופנוע אביב קדשאי ב-1996. צמד נוסף אשר התחרה בראלי דקר הם רז הימן והלל סגל (2012) אשר הגיעו במקום הראשון מבין הצוותים העצמאיים שמתחרים בפעם הראשונה ובמקום ה-26 בדירוג הכללי.

זוכי המרוץ לאורך השנים
 שנה  מסלול  נהג מכונית מנצח  רוכב אופנוע מנצח  נהג משאית מנצח 1979  פריז-דקר   אלן גנסטיה (ריינג' רובר)  סיריל נבו (ימאהה XT500)  - 1980  פריז-דקר   פרדי קוטולינסקי (פולקסווגן אילטיס)   סיריל נבו (ימאהה XT500)   אטווה (סונקום) 1981  פריז-אלג'יר-דקר   רנה מטג (ריינג' רובר)   הוברט אוריול (ב.מ.וו GS800)   אדריאן וילט (ACMAT) 1982  פריז-אלג'יר-דקר   קלוד מרו (רנו 20)   סיריל נבו (הונדה XR550)   ז'ורז' גרואין (מרצדס-בנץ) 1983  פריז-אלג'יר-דקר   ג'קי איקסס (מרצדס-בנץ G280)   הוברט אוריול (ב.מ.וו GS980)   ז'ורז' גרואין (מרצדס-בנץ) 1984  פריז-אלג'יר-דקר  רנה מטג (פורשה 911)   גסטון רייר (ב.מ.וו GS980)   פייר ללו (מרצדס-בנץ) 1985  פריז-אלג'יר-דקר   פטריק זנירולי (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   גסטון רייר (ב.מ.וו GS980)   קרל קפיטו (מרצדס-בנץ) 1986  פריז-אלג'יר-דקר   רנה מטג (פורשה 959)   סיריל נבו (הונדה NXR750)   ג'יאקומו ויסמרה (מרצדס-בנץ) 1987  פריז-אלג'יר-דקר   ארי וטאנן (פיג'ו 205)   סיריל נבו (הונדה NXR750)   ז'אן דה רוי (דאף) 1988  פריז-אלג'יר-דקר   ג'והא קנקקונן (פיג'ו 205)   אדי אוריולי (הונדה NXR800)   קרל לופרס (טטרה) 1989  פריז-תוניס-דקר   ארי וטאנן (פיג'ו 405)   ז'יל לליי (הונדה NXR800)  - 1990  פריז-טריפולי-דקר   ארי וטאנן (פיג'ו 405)   אדי אוריולי (קג'יבה אלפנט 900)   וילה (פרליני) 1991  פריז-טריפולי-דקר   ארי וטאנן (סיטרואן ZX)   סטפן פטרהנסל (ימאהה YZE750)   ז'אק הוסה (פרליני) 1992  פריז-קייפטאון   הוברט אוריול (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   סטפן פטרהנסל (ימאהה YZE850)   פרנססקו פרליני (פרליני) 1993  פריז-דקר   ברונו סאבי (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   סטפן פטרהנסל (ימאהה YZE850)   פרנססקו פרליני (פרליני) 1994  פריז-דקר-פריז   פייר לרטיג (סיטרואן ZX)   אדי אוריולי (קג'יבה אלפנט 900)   קרל לופרס (טטרה) 1995  גרנדה-דקר   פייר לרטיג (סיטרואן ZX)   סטפן פטרהנסל (ימאהה YZE850)   קרל לופרס (טטרה) 1996  גרנדה-דקר   פייר לרטיג (סיטרואן ZX)   אדי אוריולי (ימאהה YZE850)   ויקטור מוסקובסקיק (קאמאז) 1997  דקר-אגדס-דקר   קנג'ירו שינוזוקה (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   סטפן פטרהנסל (ימאהה YZE850)   פיטר רייף (הינו מוטורס) 1998  פריז-גרנדה-דקר   ז'אן-פייר פונטן (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   סטפן פטרהנסל (ימאהה YZE850)   קרל לופרס (טטרה) 1999  גרנדה-דקר   ז'אן-לואי שלסר (שלסר-רנו באגי)   ריצ'רד סיינקט (ב.מ.וו F650)   קרל לופרס (טטרה) 2000  פריז-דקר-קהיר   ז'אן-לואי שלסר (שלסר-רנו באגי)   ריצ'רד סיינקט (ב.מ.וו F650)   ולדימיר קגין (קאמאז) 2001  פריז-דקר   יוטה קליינשמידט (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   פבריציו מאוני (KTM 660)   קרל לופרס (טטרה) 2002  אראס-מדריד-דקר   הירושי מסוקה (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   פבריציו מאוני (KTM 950)   ולדימיר קגין (קאמאז) 2003  מרסיי-שארם א-שייח'   הירושי מסוקה (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   ריצ'רד סיינקט (KTM 660)   פירדוס קבירוב (קאמאז) 2004  קלרמונט-פראנד-דקר   סטפן פטרהנסל (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   נני רומה (KTM 660)   ולדימיר קגין (קאמאז) 2005  ברצלונה-דקר   סטפן פטרהנסל (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   סיריל דספרה (KTM 660)   פירדוס קבירוב (קאמאז) 2006  ליסבון-דקר   לוק אלפנד (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   מארק קומה (KTM 660)   ולדימיר קגין (קאמאז) 2007  ליסבון-דקר   סטפן פטרהנסל (מיצובישי פאג'רו אבולושן)   סיריל דספרה (KTM 690)   הנס סטייסי (מאן) 2008  (בוטל)  -  -  - 2009  ארגנטינה - צ'ילה   ג'ינייה דה-ויליירס (פולקסווגן)   מארק קומה (KTM 690)   פירדוס קבירוב (קאמאז) 2010  ארגנטינה - צ'ילה   קרלוס סאינס (פולקסווגן)   סיריל דספרה (KTM 690)   ולדימיר קגין (קאמאז) 2011  ארגנטינה - צ'ילה   נאסר אל-עטיה (פולקסווגן)   מארק קומה (KTM 450)   ולדימיר קגין (קאמאז) 2012  ארגנטינה - צ'ילה - פרו   סטפן פטרהנסל (מיני All 4 רייסינג)   סיריל דספרה (KTM 450)   ג'רארד דה רוי (איווקו) 2013  פרו - ארגנטינה - צ'ילה   סטפן פטרהנסל (מיני All 4 רייסינג)   סיריל דספרה (KTM 450)   אדוארד ניקולייב (קאמאז) 2014  ארגנטינה - צ'ילה   נני רומה (מיני All 4 רייסינג)   מארק קומה (KTM 450)   אנדריי קרגינוב (קאמאז) 2015  ארגנטינה - צ'ילה   נאסר אל-עטיה (מיני All 4 רייסינג)   מארק קומה (KTM 450)   אייראט מרדיב (קאמאז) 2016  ארגנטינה - ארגנטינה   סטפן פטרהנסל (פז'ו 2008)   טובי פרייס (KTM 450)   ג'רארד דה רוי (איווקו) 2017  פאראגוואי - בוליביה - ארגנטינה   סטפן פטרהנסל (פז'ו 3008)   סם סנדרלנד (KTM 450)   אדוארד ניקולייב (קאמאז) 2018  פרו - בוליביה - ארגנטינה   קרלוס סאינס (פז'ו 3008)   מטיאס ווקנר (KTM 450))   אדוארד ניקולייב (קאמאז) 2019  פרו - פרו - ארגנטינה   נאסר אל-עטיה (טויוטה היילקס)   טובי פרייס (KTM 450))   אדוארד ניקולייב (קאמאז) 2020  ערב הסעודית  קרלוס סאינס (מיני אקס-רייד)   ריקי בראבק (הונדה CRF 450)    אנדריי קרגינוב (קאמאז) 2021  ערב הסעודית  סטפן פטרהנסל (מיני אקס-רייד)   קווין בנאווידס (הונדה CRF 450)    דמיטרי סוטניקוב (קאמאז מאסטר בחסות קאמאז) 2022  ערב הסעודית  נאסר אל-עטיה (טויוטה היילקס)   סאם סאנדלרלנד  דמיטרי סוטניקוב (קאמאז מאסטר בחסות קאמאז)2023 ערב הסעודית  נאסר אל-עטיה (טויוטה היילקס)  קויין בנאווידס (KTM)  יאנוס ואן קסטרן (איווקו)2024 ערב הסעודית  קרלוס סאינס (אאודי RS Q אי-טרון)  ריקי בראבק (הונדה CRF 450)  מרטין מאציק (איווקו)2025 ערב הסעודית  יזיד אל-רעאי (טויוטה היילקס)  דניאל סאנדרס (KTM450 ראלי)  מרטין מאציק (איווקו)

גלריה

קישורים חיצוניים


 אתר הראלי דקר



הערות שוליים

קטגוריה:תחרויות ספורט מוטורי
קטגוריה:תחרויות ספורט בצרפת
קטגוריה:סנגל: ספורט
קטגוריה:דקר
קטגוריה:ראלי
*