קרב אספינדזה

קרב אספִּינדזֶה (בגאורגית: ასპინძის ბრძოლა) היה קרב בין הגאורגים, בראשות ארקלה השני, מלך ממלכת כארתלי-קאחתי, כנגד האימפריה העות'מאנית. הקרב התקיים ב-20 באפריל 1770, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) והסתיים בניצחונם של הגאורגים.

במחצית המאה ה-18, הייתה גאורגיה מפוצלת ונתונה ללחצים חיצוניים חזקים. ממלכת כארתלי-קאחתי במזרח הייתה תחת השפעה פוליטית פרסית, בעוד שממלכת אימרתי הייתה תחת עול השלטון העות'מאני. נוסף על כך, פשיטות מתמידות של שבטי הלקים, לרוב בעידוד מעצמות זרות, החריבו את הכלכלה, צמצמו באופן דרסטי את האוכלוסייה ואיימו על עצם קיומה של הממלכה. מצב זה הביא את ארקלה למסקנה שהיא אינה יכולה להגן על עצמה בכוחות עצמה ונזקקת לבעל ברית חזק.

קרב אספינדזה היה ניצחון צבאי מזהיר, שהושג בזכות גאונותו הטקטית של המלך ארקלה השני ואומץ לבם של חייליו. למרות זאת, בגידתו של טוטלבן מנעה מארקלה לנצל את הניצחון כדי להשלים את מטרתו המקורית – כיבוש אחלציחה.

רקע
בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-18, סדרה של עימותים צבאיים מבריקים, שהונהגו בעיקר על ידי המלך ארקלה השני, הובילו לשחרור כמעט מוחלט של ממלכת כארתלי-קאחתי משליטה פרסית. בשנת 1748 כבש ארקלה את מצודות טביליסי וסילק את חיל המצב הפרסי, מהלך שהיה צעד מכריע בביסוס שלטונו וסילוק ההשפעה הפרסית הישירה מהבירה. בין השנים 1749-1752 ניצח צבא כארתלי-קאחתי במספר קרבות מכריעים נגד ח'אנות באזור שניסו לנצל את חוסר היציבות בפרס. ניצחונות אלו הפכו את הח'אנות של ירוואן, גנג'ה ונחצ'יבאן למדינות חסות שהעלו מיסים לכארתלי-קאחתי, מה שביסס את עליונותה הצבאית והפוליטית של הממלכה במזרח הקווקז. בין השנים 1754-1755 הצליח ארקלה להדוף פלישות רחבות היקף של שבטי הלקים, בקרבות מכריעים כמו קרב מצ'אדיג'ווארי והמצור על קווארלי. ניצחונות אלו היו חיוניים להגנה על האוכלוסייה והכלכלה מפני הרס. ההישגים הצבאיים הללו היו משמעותיים, אך הם הושגו בעיקר בזכות חוסר היציבות הפנימית בפרס ובאימפריה העות'מאנית. הם העניקו ללממלכה עצמאות דה-פקטו, אך לא הבטיחו את יציבותה לטווח ארוך.

המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) היוותה הזדמנות משמעותית עבור הממלכות הגאורגיות. הגעת חיל המשלוח הרוסי לגאורגיה בשנת 1769, גם אם היה קטן (כ-480 חיילים בתחילה), סימלה מפנה ביחסי הכוחות האזוריים. עצם הנוכחות הרוסית נועדה להרתיע את פרס והאימפריה העות'מאנית. קרב אספינדזה היה גולת הכותרת של המערכה. לאחר שהגנרל הרוסי טוטלבן נטש את ארקלה השני ואת צבאו בעיצומו של המצור על מצודת אצקורי, הצבא הגאורגי בפיקודו של ארקלה ניצב לבדו מול כוח עות'מאני-לקי גדול בהרבה. ארקלה, בתמרון טקטי שכלל את הריסת הגשר על נהר הקורה, הצליח להשמיד כמעט לחלוטין את הצבא הפולש. הניצחון המכריע הזה שבר את כוחו הצבאי של הפאשה של אחלציחה, מנע פלישה הרסנית לכארתלי-קאחתי, והיה הגורם המרכזי שאִפשר לממלכת אימרתי במערב להשתחרר מאחזקות העות'מאניות שבתחומה. 

הקרב
בשנות ה-60 של המאה ה-18, זמן קצר לפני הקמת ממלכת כארתלי-קאחתי, ניסו המלך ארקלה השני ואביו תאימורז השני , שוב ושוב לכרות ברית צבאית עם ההאימפריה הרוסית כנגד האימפריה העות'מאנית, שכבשה את כל הגבול הדרומי של הממלכה. מאוחר יותר, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774), שלחה הקיסרית יקטרינה השנייה לגאורגיה, חיל משלוח שכלל 1,200 חיילים בפיקודו של הגנרל גוטליב טוטלבן , והמלך ארקלה השני פתח חזית שנייה כנגד השער הנשגב. במרץ 1770 כוחות משותפים גאורגיים-רוסיים צעדו בעמק בורג'ומי  לכיוון אחלציחה. ב-14 באפריל כבשו את מבצר סָדגוּרִי . בשלב זה רצה ארקלה לצעוד ישירות לעבר אחלציחה מבלי לכבוש את מצודת אצקוּרִי . טוטלבן סבר כי בלתי אפשרי להשאיר את המבצר המבוצר בעורף ולכן החל בהכנת צעדים התקפיים. ארקלה ראה בלחימה נגד חיל המצב הקטן של מבצר אצקוּרי, שקשה להגיע אליו, בזבוז זמן וכוח, ולאחר כיבוש אחלציחה תיפתר בעיית אצקורי בפני עצמה. טוטלבן לא השלים את כיתור המצודה, והשאיר את הדרך מאחלציחה פתוחה, מה שאפשר לתגבורת עות'מאנית של כ-2,000 חיילים להגיע למצודה.

ארקלה השני וטוטלבן היו חלוקים על הדרך האסטרטגית להמשך המסע הצבאי. ארקלה השני רצה לנצל את הצלחותיו ולהמשיך את הכיבושים עד העיר אחלציחה, בירת איילט אחלציחה (איילט צ'ילדיר) , אך טוטלבן סירב לבוא לעזרתו ועזב את שדה הקרב. ב-19 באפריל נסוגו הכוחות הרוסיים במפתיע את הגאורגים. העות'מאנים ניצלו את ההזדמנות, פרצו מהמבצר ותקפו את הגאורגים. למלך ארקלה השני לא נותרה ברירה אלא לסגת, נרדף על ידי חיילים עות'מאניים שניסו לחתוך את קווי ההגנה של גאורגים. ארקלה השני ביצע במהירות התקפת נגד והסיג את האויב לאחור לכיוון אספינדזה. כדי לחסום את הדרך בפני הגאורגים, הפאשה מאחלציחה הוביל 1,500 לוחמים שאסף מאחלכלכי וחבסורתי, אך ארקלה ניצח את היחידה הזו והדף אותה לאחור. בכך אִפשר ארקלה את מעבר הכוח העות'מאני העיקרי שמנה 8,000 חיילים, ואִפשר להם לחצות את נהר קורה. ארקלה שידע שהגשר הוא המעבר היחיד באזור שמחבר בין גדות נהר הקורה הגואה שלח שלושה חיילים גאורגים, אַגָבַּאבּ אריסתווי וסווימון מוּחרָן-בָּטוֹנִי וחוּדִיָה בָּרצַ'אלוֹאֶלִי,, להתגנב בחשאי ולרופף את הגשר מבלי שהעות'מאנים ירגישו בדבר.

למחרת בבוקר, ב-20 באפריל, הפתיע צבא גאורגי חזק את העות'מאנים. הכוחות הגאורגים נערכו בשלושה אגפים. האגף השמאלי הונהג הנסיך גיאורגי  (לימים מלך ממלכת כארתלי-קאחתי), במרכז ארקלה השני השני והאגף הימני הימני הונהג על ידי הגנרל דוד אורבליאני . הגאורגים תקפו את העות'מאנים שנסוגו לעבר הגשר. לאחר שהעותמ'אנים החלו לעלות על הגשר, הגשר קרס ועמו כל החיילים שעליו. העות'מאנים שהופתעו נאלצו הסתובב ולהילחם באופן בלתי מאורגן. העות'מאנים הובסו ואיבדו כ-4,000 איש, כולל המנהיג האווארי קוֹחטָה-בֶּלָדִי, מפקדים ופאשות. חלק מהניצולים הצליחו לשחות ולחצות את נהר קורה והיתר נשבו.

הקרב הוא נושא האודה הפטריוטית "על קרב אספינדזה" מאת בסיקי .

אחרית דבר
בעקבות התבוסה העות'מאנית באספינדזה, למלך סולומון הראשון , מל ממלכת אימרתי (ממלכה במערב גאורגיה), התאפשר בסיוע רוסי לכבוש את המצודות העות'מאניות החשובות בכותאיסי, שורפני ובר'דתי, ובכך לשים קץ לנוכחות הצבאית העות'מאנית הישירה בממלכתו.

למרות ההצלחות הצבאיות, בגידתו של טוטלבן והנסיגה הסופית של הכוח הרוסי ב-1772 הותירו את ממלכת כארתלי-קאחתי במצב פגיע. יחד עם זאת, למאבקים אלו היו השפעות עמוקות על מעמדה של הממלכה שהתבטא בחיזוק העצמאות דה-פקטו: הניצחון באספינדזה והצלחות נוספות הוכיחו את יכולתה הצבאית של הממלכה. לאחר המלחמה, גם האימפריה העות'מאנית וגם פרס הכירו למעשה במעמדו של ארקלה השני וביקשו לכונן עמו יחסים דיפלומטיים של כבוד הדדי. תוצאה חשובה נוספת של המלחמה עבור מערב גאורגיה הייתה הסכם קוצ'וק קאינרג'ה (1774), שבו נכפה על האימפריה העות'מאנית לוותר רשמית על הדרישה למס בדמות נערים ונערות מממלכת אימרתי – הישג משמעותי במאבק על כבוד וריבונות לאומית. למרות ההצלחות, חוסר היציבות המתמשך והאיום מצד שכנותיה חיזקו את ההבנה בקרב ההנהגה הגאורגית כי הדרך היחידה להבטיח את עצמאותה לטווח ארוך היא באמצעות ברית הגנה עם רוסיה. האירועים הצבאיים של תקופה זו, על הצלחותיהם וכישלונותיהם, סללו את הדרך לחתימת חוזה גאורגייבסק בשנת 1783, שהכפיף את גאורגיה לחסות רוסית.

אירועים צבאיים כמו הניצחונות על פרס והח'אנות השכנות, ובמיוחד קרב אספינדזה, היו מכריעים בביסוס עצמאותה בפועל של ממלכת כארתלי-קאחתי וחיזוק מעמדה האזורי. עם זאת, הברית הצבאית הבלתי יציבה עם רוסיה הדגישה את מגבלות כוחה של הממלכה והובילה אותה בסופו של דבר לוותר על ריבונות מלאה תמורת הגנה רוסית.

קישורים חיצוניים
 יעקב גוגבשווילי (1892), ასპინძის ომი (מלחמת אספינדזה), טביליסי, 
 אלכסנדר מִיכַּאבֶּרִידזֶה  (2007), הערך Aspindza, Battle of (1770) ב-Historical dictionary of Georgia, עמ' 151, 
 דונלד רייפילד (2012), Edge of Empires: A History of Georgia, ריאקשן בוקס , עמ' 243,
 ასპინძის ბრძოლა (קרב אספינדזה), אנציקלופדיה סכּרתוולו , 
 קרב אספינדה, 1770, באתר ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה, 

 גֶרוֹנטִי כִּיכּוֹדזֶה  (1942), ერეკლე მეორე (אקלה השני), הוצאת סָחֶלגַאמִי (სახელგამი)  טביליסי, באתר הספרייה הלאומית של גאורגיה, עמודים 131-144, 
 საქართველოს ისტორიის ნარკვევები (מאמרים על ההיסטוריה של גאורגיה), באתר הספרייה הלאומית של גאורגיה, הוצאת סָבּצ'וֹתָּה סָכַּרתווֶלוֹ , טביליסי 1973, כרך 4, עמ' 648, 

הערות שוליים

אספינדזה, קרב
אספינדזה, קרב
אספינדזה, קרב
קטגוריה:המאה ה-18