אלכסנדרו אוורסקו

אלכסנדרו אוורסקו (ברומנית: Alexandru Averescu; 3 באפריל 1859 – 2 באוקטובר 1938) היה גנרל, תאורטיקן צבאי ופוליטיקאי רומני, יליד בסרביה. שירת כמפקד בצבא הרומני במהלך מלחמת העולם הראשונה. כיהן כשר המלחמה בשנים 1906 – 1909. לאחר המלחמה היה שר החוץ ונבחר שלוש פעמים כראש ממשלת רומניה. בשנת 1930 הועלה לדרגת מרשל (יחד עם יריבו קונסטנטין פרזאן). היה חבר באקדמיה הרומנית.

רקע משפחתי וראשית דרכו
אלכסנדרו אוורסקו נולד ב-1859 בכפר באבלה (בימינו, באוקראינית - אוזרנה) על יד איזמאיל בחבל בוג'אק בדרום בסרביה. בן לקצין רומני בשם קונסטנטין אוורסקו, בעל התפקיד סלוג'ר, ששרת בצבא הקיסרי הרוסי, למד בנעוריו בסמינר תאולוגי אורתודוקסי בעיר איזמאיל. התחיל אחר כך לימודים בבית הספר לאמנויות ומלאכות בבוקרשט בכוונה להיות מהנדס.
אולם אחרי שנה, ב-1876, הפסיק את לימודיו  והתגייס כמתנדב ללכוחות הז'נדרמים הרומנים באיזמאיל והשתתף בהמשך במלחמת העצמאות של רומניה, נגד הטורקים. בתום המלחמה החליט לעשות בדומה לאביו קריירה צבאית ונרשם לבית הספר הצבאי החטיבתי שעל יד מנזר דיאלו בטרגובישטה אותו סיים עם דרגת סובלוטננט (סגן משנה). לאחר מכן למד בבית הספר הצבאי הגבוה בטורינו באיטליה, אותו סיים בשנת 1886.

הקריירה הצבאית
בשובו לרומניה עלה בהתמדה בהיררכיה הצבאית. בשנים 1894–1895 כיהן כמפקד בית הספר הצבאי הגבוה בבוקרשט וב-1895–1898 היה נספח צבאי של רומניה בברלין.

בגיל 48 התמנה לשר המלחמה בממשלת דימיטריה סטורדזה וכיהן בתפקיד זה בשנים 1906–1909. בתפקיד זה ניהל את הדיכוי האלים של מרד האיכרים משנת 1907 שנותר זכור לדראון עולם בתולדות רומניה. 
בחזרתו לצבא בנובמבר 1911 התמנה אוורסקו לראש המטה הכללי ובשנת 1912 קודם לדרגת גנרל. כעבור שנה פיקד ביולי 1913 על המתקפה הרומנית על אדמת בולגריה בימי מלחמת הבלקן השנייה והביא לסיפוח הקדרילטר (דרום דוברוג'ה) לרומניה.
אוורסקו זכה לתהילה בהיסטוריה של רומניה הודות לניצחונות בקרבות מרשט ואויטוז במלחמת העולם הראשונה.

בזירה הפוליטית
ממשלת אוורסקו הראשונה
בעיצומה של המלחמה, כשחלק גדול מהממלכה הרומנית, כולל בוקרשט הבירה נכבשה על ידי צבאות גרמניה ואוסטרו-הונגריה, אוורסקו נתבקש על ידי המלך פרדיננד של רומניה להרכיב ממשלה שתדון עם מעצמות המרכז על חתימת הסכם השלום. אחרי משא ומתן מפרך הצליח לחתום רק על מסמכים מקדימים וב-20 בפברואר 1918 הוחלף בראש הממשלה על ידי אלכסנדרו מרגילומן הפילו-גרמני.

"מפלגת העם"
המלחמה הסתיימה בסופו של דבר בתבוסת המעצמות הכובשות על ידי מעצמות ההסכמה, בנות בריתה של רומניה, ובהישגים גדולים לעם הרומני (בראש ובראשונה "האיחוד הגדול" עם שטחי טרנסילבניה, בוקובינה ובסרביה). עטור הילה של גבור המלחמה, אוורסקו, הקים בשנית מפלגה משלו, "ליגת העם", שנקראה החל מ-1920 "מפלגת העם", שעוררה תקוות רבות בקרב הרומנים, בעיקר בקרב מעמד האיכרים המקופח. רבים מתומכיהן לשעבר של המפלגות השמרנית, הליברלית, הלאומית רומנית מטרנסילבניה ומקבוצות פוליטיות לאומניות קיצוניות הצטרפו לסיעתו.

ממשלת אוורסקו השנייה
נדחף על ידי יונל ברטיאנו, ראש המפלגה הלאומית-ליברלית, הסכים אוורסקו להרכיב שוב את הממשלה. בבחירות במאי 1920 מפלגתו זכתה ברוב מוחץ.
בעת כהונתו פוזרה המועצות שניהלו את ענייני טרנסילבניה, בוקובינה ובסרביה. ב-4 ביוני 1920 חתמה ממשלת אוורסקו את הסכם השלום בטריאנון שנכפה על ידי מעצמות ההסכמה על הונגריה והקימה במסגרת הממשלה מזכיות מדינה לענייני המיעוטים האתניים.

אף על פי שהצליח לבצע את איחוד המטבעות והתחיל רפורמה פיננסית ואגררית, במהרה ציפיות מצביעיו התבדו.
ברומניה - "רגאט" (ללא האזורים שהצטרפו בשנת 1918) הולאמו כ-2 מיליון הקטאר. מעל 1 מיליון הקטאר הולאמו בטרנסילבניה. אולם האיכרים נחלו אכזבה גדולה, מפני שקצב יישום הרפורמה היה איטי מאוד ואף לא קיבלו את חמשת ההקטארים (50 דונם) המובטחים. אוורסקו הציע בשלב מסוים להלאים את מפעלי הפלדה ברשיצה בניגוד לרצון ה"ליברלים". ב-13 בדצמבר 1921 ננטש על ידי בן בריתו, יונל בריטיאנו, נאלץ אוורסקו להתפטר מראשות הממשלה.

ממשל אוורסקו השלישית
אחרי תקופה באופוזיציה, שוב בברית עם ברטיאנו, נדרש לעמוד, פעם שלישית, בראשות הממשלה.
הגיע מהר לסכסוך עם הליברלים ונאלץ שוב להתפטר. בבחירות הפרלמנטריות הבאות לא הצליח לעבור את הסף המינימלי של 2% מהקולות ומפלגתו לא נכנסה לפרלמנט.

סוף שנותיו
אף על פי שנשאר סנטור, יצא אוורסקו בהמשך למדבר הפוליטי עד שנת 1938 כשהמלך קרול השני שזכר את תמיכתו בשנת 1930 בהחזרתו לכס המלכות, מינה אותו לשר מדינה, ואחר כך ליועץ מלכותי. אוורסקו הועלה בימי קרול השני לדרגת מרשל.

אוורסקו נפטר בשנת 1938.

 מספריו 
 1888 - 1891 "טקטיקה. תאוריות ויישומים" Tactica. Teorii şi aplicaţiuni שלושה כרכים.
 1891 "זירת הפעולות האוסטרו-רומנית" Teatrul de operaţiuni Austro-Român
 1895 "שיעורים בגאוגרפיה" Lecțiuni de geografie
 1903 "משחק המלחמה" Jocul de razboi
 1903 "מורה הדרך של הקצין" Călăuza ofițerului
 1924 "הפעולות בפלמנדה" Operațiile de la Flamânda
 1937 "רישומים יומיים מהמלחמה" Notițe zilnice de război, שני כרכים.

 קישורים חיצוניים 

 Ion Cătălin Alexandru Averescu, între mit şi realitate, Historia, Editura Adevărul Holding SRL 
 מגזין און ליין של הקרן אלכסנדר אוורסקו - גיליון לרגל 150 שנה להולדתו
Magazin al Fundaţiei "Mareşal Alexandru Averescu, Cadran militar buzoian,Anul III,. nr.5, martie 2009, Buzău, "Străjer în calea furtunilor"


קטגוריה:אנשי צבא רומנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:מרשלים רומנים
קטגוריה:שרי החוץ של רומניה
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:שרי ההגנה של רומניה
קטגוריה:חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:חברי הפרלמנט הרומני
קטגוריה:מעוטרי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מעוטרי עיטור מיכאי האמיץ
קטגוריה:חברי הסנאט של רומניה
קטגוריה:רומנים מבסרביה
קטגוריה:נספחים צבאיים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1938