טייסת 102

טייסת 102, המכונה גם "טייסת הנמר המעופף", טייסת קרב בעברה, היא טייסת מטוסי אימון והדרכה בחיל האוויר הישראלי. כיום מפעילה הטייסת מטוסי M-346 מאסטר ("לביא") מבסיס חצרים, ומשמשת כטייסת הדרכה לחניכי קורס הטיס ולטייסי הקרב הצעירים.
שמאל|ממוזער|280px|M-346 מאסטר (לביא) של טייסת 102, בבסיס חצרים של חיל האוויר הישראלי.
שמאל|ממוזער|280px|מטוס A-4H "עייט משופר", מס' 542 של טייסת 102 בגיחת אימון של בית הספר לטיסה
ממוזער|280x280 פיקסלים|מטוס לביא- M346 חמוש בטילים של טייסת 'הנמרים המעופפים' בחיל האוויר הישראלי

 היסטוריה 
באפריל 1966, ערב יום העצמאות, נחתם הסכם עם ארצות הברית לרכישת מטוסי סקייהוק. הוחלט למקם את המטוסים בשתי מסגרות: טייסת 109 ("העמק"), שהפעילה עד אז את מטוסי המיסטר וטייסת חדשה - טייסת "הנמר המעופף". הצורך באספקת המטוסים לחיל-האוויר קיבל משנה תוקף נוכח אבדות המטוסים במלחמת ששת-הימים והטלת האמברגו הצרפתי על ישראל. 

ב-29 בדצמבר 1967 הגיעה לנמל חיפה אונייה עליה היו 4 מטוסי הסקייהוק הראשונים, מדגם H, שזכו לכינוי "עיט". המטוסים הראשונים יועדו לטייסת "העמק", וגרעין ההקמה של טייסת "הנמר המעופף" פעל תחילה במסגרתה. מטוסי הסקייהוק הראשונים הגיעו לטייסת 102 ב-13 ביוני 1967. הטייסת החלה את אימוניה 3 ימים לאחר מכן, ב-16 ביוני, וטיסות ההסבה הראשונות יצאו לדרך באותו החודש. מפקד הטייסת הראשון היה יוסי שריג. בתחילה פעלה הטייסת מבסיס חצור, ומאוחר יותר, במהלך מלחמת ההתשה, עברה לבסיס חצרים. למעבר זה קדם קורס הסבה בו השתתפו טייסים ותיקים, ביניהם טייסי מילואים שזכו להערכה על פועלם במלחמת ששת הימים. חלקם הפכו במהרה למובילים הבולטים בטייסת. הייתה זו יזמה של מפקד הטייסת והיא אומצה מאז בחיל.

הגיחה המבצעית הראשונה הייתה תקיפה בירדן, על ידי שישה מטוסים שהטילו חמש פצצות של 250 ק"ג. ב-17 ביוני 1969 הועברה הטייסת מבסיס חצור לבסיס חצרים והפכה לטייסת הקרב הראשונה בבסיס שאינה חלק מבית הספר לטיסה. במלחמת ההתשה פעלה הטייסת בארבע גזרות לחימה (מצרים, סוריה, ירדן ולבנון). ב-3 בספטמבר 1970 עברה הטייסת לבניין החדש, ( ומאז עברה שוב). ביום הראשון למלחמת יום הכיפורים סייעה הטייסת לכוחות הקרקעיים בגזרת תעלת סואץ. ביום קרב זה איבדה הטייסת שלושה מטוסים, אחד מהטייסים - סגן  - נהרג, השני, ישי קצירי, נפל בשבי המצרי, והשלישי, מתי קרפ, נפצע וחולץ על ידי כוחות צה״ל. מטוס נוסף נפגע מטיל נ"מ והונחת בהצלחה בחצרים. בימים הבאים תקפה הטייסת כוחות שריון ואתרי טילים נגד מטוסים הן בגזרה הסורית והן בגזרה המצרית. במהלך המלחמה ביצעה הטייסת מעל  ל-1,000 גיחות ונפגעה קשה: 7 טייסים נהרגו: אהוד סדן, ליבי דולר, צבי הורוביץ, שי אביטל, גדעון בן אליעזר , רני עפרי, מנחם אייל.  6 נפלו בשבי מצרים :ישי קצירי, אמנון גרדי, פדרו ריינברג. סוריה: גיא עמירם, זאב נשר, צבי טרון, ו-17 ממטוסיה אבדו. בימיה הקשים פיקד על הטייסת סא"ל אורי שחר. אחד המטוסים שאבדו היה עיט דו-מושבי.

במאי 1976 החלה הטייסת לקלוט את מטוסי העיט מדגם E מטייסת "נשר הזהב", במטוסים הותקנו מערכות אלקטרוניות מתקדמות. במרץ 1978 פעל צה"ל בדרום לבנון במבצע ליטני. מטוסי חיל האוויר נטלו חלק בתקיפות וסיוע לכוחות הקרקעיים. הטייסת השתתפה במבצע במשימות תקיפה. בחודש אוקטובר 1981, סיים הקא"ם (קורס אימון מתקדם) בטייסת "נשר הזהב" את טיסותיו, בשל מעבר הטייסת לבסיס "רמון" שבנגב. בתקופת המעבר שימשה טייסת "נמר המעופף" כטייסת גיבוי לקא"ם, עד חידוש הטיסות של טייסת "נשר הזהב" במשכנה החדש.

הטייסת הפכה במרוצת השנים להיות טייסת רב תכליתית, אשר קיבלה משימות קרביות, הדרכתיות, משימות ייעודיות בתחום הל"א וכמו כן משימות תצפית, הנרה ופיזור כרוזים. מכלול זה הפך אותה לייחודית.

במבצע שלום הגליל ביצעה הטייסת בעיקר גיחות סיוע, והשתתפה גם במספר גיחות הפצצה. במהלך השנים שלאחר המבצע, בשל יכולתו של העיט לשהות זמן רב באוויר, המשיכה הטייסת לבצע גיחות רבות. היא הרחיבה במקביל את פעילותה האלקטרונית המיוחדת ואת משימות ההדרכה. לשם תכליות אלה הצטיידה הטייסת במספר רב של מטוסי עיט דו-מושביים. 

ב-16 במרץ 1986 הועברו לטייסת מטוסי העיט N שהיו עד אז בשירות. במקביל הוציאה הטייסת את מטוסיה הישנים מדגם E משירות מבצעי. מטוסי ה-N החלו לצאת משרות כבר במהלך שנת 2014.

מטוס הסקייהוק יצא סופית משירות בדצמבר 2015. החליף אותו המטוס M-346 שכינויו "לביא".

במלחמת לבנון השנייה פעלה הטייסת בדומה למבצע שלום הגליל, ועסקה בעיקר בהטלת כרוזים.

בשנותיה האחרונות כטייסת סקייהוק (עיט) שימשה הטייסת לקורס אימון מבצעי וקורס אימון מבצעי מתקדם בחצרים, שאליו ניגשו מסיימי קורס הטיס במגמת קרב, או לחליפין לטייסות קא"מ וקאמ"מ F-16. קא"מ וקאמ"מ (קורס אימון מבצעי וקורס אימון מבצעי מתקדם) סקייהוק פיתח אימון לטייסים לקראת הצבה בטייסות קרב F-15 או F-16, לעומת קא"מ וקאמ"מ F-16, שלאחר סיום הקאמ"מ הטייס יוצב בטייסת F-16 בלבד.

בסוף שנת 2015, עם סיום עידן ה"עיט" בחיל האוויר, הוצאו המטוסים המיושנים מהשירות והטייסת סיימה את תפקידה כטייסת מבצעית והפכה למסגרת הדרכה עם מטוסי הלביא - M-346 מאסטר.

 מפקדי הטייסת 

+שםתקופת פיקודהערותרס"ן יוסי שריג13 ביוני 1968 - 16 ביוני 1969רס"ן ניסים אשכנזי16 ביוני 1969 - 8 בדצמבר 1969מטוסו הופל מעבר לתעלת סואץ והוא נפל בשבי המצרי, שוחרר לאחר ארבעה חודשים. לימים אל"ם, מקים ומפקד בסיס איתם.רס"ן ממלא מקום רס"ן משה סער8 בדצמבר 1969 - 4 בדצמבר 1970לימים אלוף-משנה, מפקד כנף 15 במלחמת יום הכיפוריםסא"ל גיורא יואלי4 בדצמבר 1970 - אוקטובר 1973לימים מפקד בסיס איתםסא"ל אורי שחראוקטובר 1973 - 1975לימים מפקד בסיס עובדהסא"ל איתן פלד1975 - 1976סא"ל יובל נוימן1976 - 1979סא"ל עוזי רוזן1979 - 1981סא"ל ניסים אלעד1981 - 1983סא"ל אבנר אורון1983 - 1985סא"ל שלמה ששסא"ל יוסי רוזן (רוזנר)1985 - 1987סא"ל דרור גורליק1987 - 1990בהמשך מפקד טייסת 144. לאחר שחרורו, טייס ראשי בחברת אל עלסא"ל רמי תדהר1990 - 1991סא"ל גדי אשל1991 - 1993סא"ל ניר לפידות1993 - 1995סא"ל שי פריגת1995 - 1997סא"ל זיו יער1997 - 1999סא"ל אריאל בריקמן1999 - 2001לימים אלוף-משנה, מפקד בסיס חצורסא"ל דוד מזרחין2001 - 2003סא"ל אורי אורון2003 - 2005לימים תת-אלוף, מפקד בסיס חצור וראש להק המודיעיןסא"ל גיא2005 - 2007סא"ל איתי2007 - 2009סא"ל גל2009 - 2011סא"ל אייל2011 - 2013סא"ל עדו2013 - 2015סא"ל טל2015 - 2017סא"ל עמיחי לוין2017 - 2019סא"ל ע׳2019 - 2021סא"ל ב׳2021 - 2023

 סמל הטייסת 
דרקון הייתה ההצעה הראשונה של אנשי הטייסת כסמלה, אך ההצעה לא התקבלה על ידי המטה. במטרה להתריס וכבדיחה ביקש מפקד הטייסת הראשון, יוסי שריג מגרפיקאי לשלב בסמל ציור של נמר מעופף מחוברת קומיקס. למרבה ההפתעה התקבל הסמל ואושר במטה.

לאחר זמן מה התגלה כי דמות הנמר המחויך בסמלה של הטייסת אינה מקורית ונלקחה מסמלה של טייסת אמריקאית, "טייסת המתנדבים ה-1" שהייתה פעילה בסין בין השנים 1941-1942, וכונתה "נמרים מעופפים" (Flying Tigers). סמלה הוזמן ועוצב במיוחד על ידי חברת וולט דיסני.

בסוף שנת 2015, הסתיים עידן ה"עיט" בחיל האוויר, והמטוסים המיושנים הוצאו מהשירות. במקומם החל השימוש במטוס M-346 מאסטר. לקראת זאת, עוצב הסמל מחדש על ידי המעצב רענן וייס, אך לא עבר שינוי מוחלט. את מקומו של הנמר המאויר בסגנון שנות ה-40, תפס נמר מעודכן ובעל מראה כוחני יותר.

 סמלי טייסת נוספים 



 קישורים חיצוניים 



 הדס וול, אור מהשמיים, בטאון חיל האוויר, אפריל 2008
 טייסת 102, באתר מרקיע שחקים
 טייסת 102, באתר "מרחב אווירי", אורכב בארכיון האינטרנט (27 בספטמבר 2020)



 הערות שוליים 

102
קטגוריה:נמר בתרבות