מנחם גנסין

250px|ממוזער|שמאל|מנחם גנסין יושב על החול מימין. חינה רוזובסקה יושבת שנייה מימין בצל השמשיה. חוף הים בתל אביב, 1928
ממוזער|מנחם גנסין, 1946 לערך|200px
250px|ממוזער|שמאל|לוחיות זיכרון על ביתו של מנחם גנסין ברח' דב הוז 28 בתל אביב
מנחם גְנֶסִין (ט' באב תרמ"ב, 25 ביולי 1882, סטארודוב, פלך צ'רניגוב, האימפריה הרוסית – כ' באב תשי"א, 22 באוגוסט 1951, תל אביב) היה שחקן ובמאי תיאטרון, מהאבות המייסדים של התיאטרון העברי בארץ ישראל וממייסדיו של תיאטרון "הבימה".

ביוגרפיה

מנחם גנסין נולד בשנת 1882 בסטארודוב שבפלך צ'רניגוב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), בנם של הרב יהושע נתן (ראש ישיבה בסטארודוב, בקריצ'ב ובפוצ'פ, ממנהיגי חסידות חב"ד) ואסתר בת הרב שניאור זלמן באסין מפוצ'פ, ואחיו הצעיר של הסופר אורי ניסן גנסין. בשנת 1903 עלה לארץ ישראל. בארץ עבד במושבות כפּועל ומורה. כבר בעלייתו הראשונה לארץ החל לשחק בתיאטרון, והיה פעיל בקבוצת התיאטרון העברי הראשונה בארץ ישראל "חובבי הבמה העברית" ביפו, אם כי במקביל עבד כמורה וכפועל בנס ציונה.

ב-1912 יצא לפולין ועבד כשחקן בלהקת תיאטרון עברי בקהילות פולין. בשנת 1913 היה מעורב בניסיונו הראשון של נחום צמח להקים את תיאטרון "הבימה". למרות כישלונו של ניסיון זה, שב והקים את התיאטרון ביחד עם צמח וחנה רובינא במוסקבה ב-1917, בהשגחתם והדרכתם של קונסטנטין סטניסלבסקי ויבגני וכטנגוב.
בשנים 1916–1917, עת שהה במוסקבה, שימש מורה בבית משפחת יצחק לייב גולדברג ("הנדיב הלא ידוע") והורה עברית לילדיו.

ב-1923 עזב את קבוצת "הבימה" וחזר לארץ ישראל. כאן הקים, בצוותא עם אחרים, כשמעון פינקל, שאותם פגש בברלין בדרכו לארץ ישראל, את "התיאטרון הארץ ישראלי", בו שימש הן כשחקן והן כבמאי. משזה נכשל, ו"הבימה" עלתה לארץ, ב-1928, שב והצטרף ל"הבימה". במקביל לעבודתו פרסם רשימות בעיתונים, בין היתר תחת שמות העט "בר נתן", "בר חלפתא" ו"אסתרין", וכתב בענייני תיאטרון בכתבי עת וקבצים שונים.

ב-1932 היה בין השחקנים בסרט העברי החלוצי "עודד הנודד".

גנסין נחשב לאחד משחקני האופי הגדולים של התיאטרון העברי, לימד משחק לדורות של שחקנים, והיה מעמודי התווך של הבמה העברית בשנותיה הראשונות.

נפטר בשנת 1951, כשנה וחצי לאחר פטירת רעייתו ברטה, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק. הותיר שתי בנות: צפרירה ואסתר.

לאחר מותו ייסד תיאטרון "הבימה" פרס על שמו.

ספרו
 דרכי עם התיאטרון העברי 1905–1926, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תש"ו.

 עץ יוחסין 

לקריאה נוספת
 'גנסין, מנחם', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 138–139. 
 גצל קרסל, לכסיקון הספרות העברית הוצאת הקיבוץ הארצי, תשכ"ה, עמ' 496.
 יעקב שביט, יעקב גולדשטיין, חיים באר (עורכים), לקסיקון האישים של ארץ ישראל, 1948-1799, תל אביב: עם עובד, תשמ"ג 1983, עמ' 136.
 שמעון לב-ארי, "מנחם גנסין – ארבעים שנה למותו", במה: רבעון לדרמה, 125 (1991), 79–83.

קישורים חיצוניים



 מנחם גנסין 1951-1882, אתר הבימה
 שלי זר-ציון, "התיאטרון הארצישראלי (התא"י): תנועה בין פריפריות תרבותיות", זמנים: רבעון להיסטוריה, 99 (2007), 16–25


  (לרגל השלושים למותו)



  (עם ייסוד פרס התיאטרון על שמו)

על ספרו:





מפרי עטו:


 , 

  (פרק מתוך ספרו, לרגל שלושים למותו)
 ,  (פרק מתוך ספרו)

הערות שוליים

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:שחקנים ביישוב
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון הבימה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951