בודהיזם הארץ הטהורה

בודהיזם הארץ הטהורה (סינית: 淨土宗 ; פיניין: Jìngtǔzōng) הוא ענף רחב של הזרם הבודהיסטי מהאיאנה המתמקד בהשגת לידה מחדש בארץ טהורה. זהו אחד המסורות הנפוצות ביותר של הבודהיזם במזרח אסיה. הוא ידוע גם כ"אסכולת הלוטוס" (סינית: 蓮宗; פיניין: Liánzōng) בסין או "אסכולת הנמבוצו" ביפן. בודהיזם הארץ הטהורה המזרח-אסיאתי מסתמך בעיקר על שלושה כתבי קודש מהאיאניים עיקריים: סוטרת אמיטיוס, סוטרת ההתבוננות וסוטרת אמיטבהה.

מסורת הארץ הטהורה מתמקדת בעיקר בהשגת לידה מחדש באחת מ"הארצות הטהורות" של הבודהות, מקומות נעלים להתפתחות רוחנית לקראת הארה מלאה והפיכה לבודהה, שבהם אין סבל ואשר קיימים מחוץ לסמסרה. בארצות הטהורות יכול האדם לפגוש בודהה פנים אל פנים וללמוד ממנו ישירות, ללא ההפרעות והפחדים הקיימים בעולמנו. מאחר שהארה בארצות הטהורות קלה בהרבה, בודהיסטים מהאיאניים רבים חותרים להיוולד באחת מהן. הנפוצה ביותר כיום היא סוקהוואטי ("ארץ האושר"), הארץ הטהורה של הבודהה אמיטבהה. יחד עם זאת, בודהיסטים מסוימים שואפים להיוולד בארצות טהורות אחרות. אף על פי שבודהות זוכים להערצה רבה במסורת הארץ הטהורה ונתפסים כדמויות בעלות כוח ישועה, המסורת מבדילה את עצמה בבירור מדתות תיאיסטיות. הבחנה זו נובעת מהיותה מושתתת על ההבנה המהאיאנית המסורתית של בודהיות ובודהיסטוות, וכן על התורות הבודהיסטיות של הריקות (שׁוּנְּיַיטָא) והמיינד-בלבד של היוגאצ'רה.

המאפיין הייחודי ביותר של מסורות הארץ הטהורה במזרח אסיה הוא שהן מציעות לאנשים רגילים (אפילו לבורים ולבעלי התנהגות לא מוסרית) תקווה שיוכלו להגיע לשלב של אי-נסיגה לאחור בדרך של הבודהיסטווה ובסופו של דבר לבודהיות, לא משנה כמה רעה הקארמה שלהם. במסורות הארץ הטהורה במזרח אסיה, זה מושג לרוב באמצעות תרגול של מיינדפולנס כלפי הבודהה, הנקרא ניאנפו (סינית: 念佛, "הזכרת בודהה", יפנית: נמבוצו), הכולל אמירת שמו של אמיטבהה (סינית: אמיטופו, יפנית: אמידה). עם זאת, בודהיזם הארץ הטהורה עשוי לכלול גם תרגולים רבים אחרים הנעשים לצד הזכרת הבודהה, כמו שמירת המצוות הבודהיסטיות, קריאת סוטרות, ויזואליזציה של הבודהה ועשיית מנחות.

תרגולים ומושגים מכווני ארץ טהורה מהווים מרכיב חשוב במסורות הבודהיזם המהאיאני של סין, יפן, קוריאה, וייטנאם, אזור ההימלאיה ואזורי אסיה הפנימית כמו טיבט. מסורות מסוימות במזרח אסיה מכוונות באופן בלעדי לארץ הטהורה, במיוחד הכיתות היפניות כמו ג'ודו-שו וג'ודו שינשו. בבודהיזם הטיבטי, תפילות ותרגולים שמטרתם לידה מחדש בארץ טהורה הם גם כן כיוון דתי פופולרי, במיוחד בקרב לא נזירים.

 טרמינולוגיה 
טקסט=אמיטאבהה ושני הבודהיסטוות המלווים אותו|ממוזער|אמיטאבהה ושני הבודהיסטוות המלווים אותו: אוולוקיטשוורה (מימין) ומהאסתאמפרפטה (משמאל)
המונח "בודהיזם הארץ הטהורה" יכול להתייחס לשתי תופעות דתיות. אחת המשמעויות של המונח "ארץ טהורה" היא כמונח כללי לכל התרגולים והתורות הקשורים ל"ארץ הטהורה" של בודהה או שדה בודהה (סנסקריט: buddhakṣetra). שימוש זה תואם את המונח הסיני "שער הדהרמה של הארץ הטהורה" (淨土法門, פיניין: jìngtǔ fǎmén) המתייחס לתרגול רוחני או גישה ספציפית לדהרמה (הבודהיסטית). מכיוון שזהו מונח כללי לכל "שיטות הארץ הטהורה", הוא כולל למעשה תרגולים של מגוון זרמים בבודהיזם, כולל טיאנטאי, בודהיזם טיבטי וכן הלאה, ולא רק את אלו של "אסכולות הארץ הטהורה" או כיתותיו.

"בודהיזם הארץ הטהורה" משמש גם באופן נפוץ להתייחסות למסורות ארץ טהורה נפרדות שונות הרואות בתרגול הארץ הטהורה את המרכיב המרכזי בתורתן, לעיתים באופן בלעדי. בבודהיזם הסיני, בודהיזם הארץ הטהורה נתפסת לעיתים קרובות כאסכולה נפרדת משל עצמה, כמו זן וכדומה. לכן, שימוש זה תואם את המונח המזרח-אסיאתי "אסכולת הארץ הטהורה" (סינית: 淨土宗; פיניין: Jìngtǔzōng; יפנית: 浄土仏教, רומאג'י: Jōdo bukkyō; קוריאנית: 정토종; הליטון הקוריאני המחודש: Jeongto-jong; וייטנאמית: Tịnh độ tông). בבודהיזם היפני, המונח מתייחס לרוב למוסדות ספציפיים כמו ג'ודו-שו וג'ודו שינשו.

שם נפוץ נוסף לאסכולת הארץ הטהורה בבודהיזם הסיני הוא "אסכולת הלוטוס" (סינית: 蓮宗; פיניין: Liánzōng), הנגזר משמו מקבוצות הלוטוס השונות של הארץ הטהורה, שהראשונה מביניהן נוסדה על ידי הוייואן (334-416). לעומת זאת בבודהיזם היפני, שם נוסף לבתי ספר הארץ הטהורה הוא "אסכולת הנמבוצו".

כאשר מתייחסים למסורות המתמקדות בלידה מחדש בארץ הטהורה של אמיטבהה (יפנית: אמידה), חוקרים עשויים גם להשתמש במונח "אמידיזם". באופן דומה, מקורות מסורתיים מדברים לפעמים על "דהרמת אמידה".

היסטוריה
הזרם נוסד בידי הנזיר הונן בתחילת המאה ה-13. הונן היה סבור כי הדרישות הרבות של הנזירות אינן מתאימות כבר למרבית בני האדם, ולכן הוא הטיף לרעיון הגאולה מבוססת האמונה. הרעיון מבוסס על עקרון "קץ החוק" הטוען כי באלף השנים הראשונות לאחר מות הבודהה, עדיין בני האדם יכלו להבין את חוק הדהרמה ולהתנהג על פיו. אך לאחר מכן, בני האדם כבר אינם יכולים להבין ולדעת היטב את החוק.

פולחן ותרגול
מקום עיקרי בפולחן בזרם זה, תופסת החזרה על המנטרה הסנסקריטית: נַאמוֹ אַמִיטַאבְּהָה, בגרסה היפנית נַאמוּ אַמִידַה בּוּצוּ ובסינית נַאמוֹ אַמִיטוֹפוֹ. משמעות המנטרה, תלויה בהקשר אזכורה והיא יכולה להשתנות בין "לחסות בצל אמיטאבהה ולחלוק לו כבוד", ועד לתפילה וקריאה לעזרת אמיטאבהה. חלק מהמאמינים מאמינים כי אפילו על ידי אמירת המנטרה פעם אחת, אפשר לזכות ולהוולד בארץ הטהורה.

בנוסף, קיימים תרגולים מדיטטיביים מורכבים יותר, בהם מדמים את הבודהה אמיטאבהה ולעיתים גם יחד עם שני הבודהיסטוות אָווַלוֹקִיטֶשְוַרָה ומָהַסְטְהַאמַפְּרָאפְּטָה המלווים אותו.

קישורים חיצוניים

חזרה רציפה על המנטרה נאמו אמיטאבהה באתר יוטיוב מלווה במוזיקה.


הערות שוליים

קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:זרמים בבודהיזם
קטגוריה:בודהיזם: מהאיאנה
קטגוריה:יפן: תרבות