אשת לוט

אֵשֶׁת לוֹט היא דמות מקראית המופיעה בספר בראשית בסיפור מהפכת סדום ועמורה. על פי הסיפור המקראי, היא נהפכה ל"נציב מלח". במסורת המדרש יוחס לה השם "עירית" או "עידית".

 במדרש ובפרשנות היהודית 
על פי רוב הפרשנים, המילים "ותהי נציב מלח" מתייחסות לאשת לוט שהפכה לנציב מלח. במדרשים נכתב כי נציב המלח של אשת לוט קיים ומתחדש בכל לילה לאחר שבמהלך היום שוורים לוחכים את המלח.

ההיסטוריון היהודי בן המאה הראשונה לספירה יוסף בן מתתיהו מספר בחיבורו קדמוניות היהודים על אשת לוט ונציב המלח:

נציב המלח שהכיר יוספוס, הוזכר גם על ידי בן דורו, קלמנטיוס מרומא, ועל ידי אירנאיוס בן המאה ה-2.

במדרש מוסבר כי אשת לוט נהפכה למלח במידה כנגד מידה, משום שבאותו יום ביקשו אורחים מלח, והיא סירבה לתת. היא אף שלחה את בתה להביא מלח מהשכנות כדי לחשוף את אורחיו של לוט. עקב מעשה זה נגזר עליה להפוך למלח.

פרשנים נוספים הציעו טעמים אחרים לעונשה:
 הסתכלה לאחור מתוך געגוע לרכושה ולעיר.
 עשתה כן מתוך רחמים על בני משפחתה שנותרו מאחור.
 רלב"ג וחזקוני סברו כי הפסוק מתאר את האדמה שסביבה שנהפכה למלח, ולא את גופה ממש.
 הרב יוסף בכור שור טען כי הענן של גפרית ומלח שכיסה את סדום כיסה גם אותה, ולא היה זה נס על-טבעי אלא תוצאה של החורבן.

על פי פרקי דרבי אליעזר אשת לוט הביטה אחריה לראות אם בנותיה הנשואות הולכות אחריה, "וראתה אחריה השכינה ונעשית נציב מלח". לפי פירוש זה אשת לוט הפכה את פניה מתוך חמלה אמהית.

נציב מלח
ממוזער|200px|ציור של הפיכת סדום ועמורה בקוראן פרסי מהמאה ה-16. אשת לוט מופיעה בלבוש לא צנוע, בניגוד לבנות לוט הצנועות ומכוסות הראש, ואבן גדולה נוחתת על ראשה.
שמאל|ממוזער|200px|נציב המלח המכונה "אשת לוט" שבשיפולי הר סדום
ממוזער|200px|תצורת סלע בירדן הנקראת "אשת לוט". במפות הירדניות מופיעה בשם "בת השיח' לוט" מכיוון שבקוראן אשת לוט לא הפכה לנציב מלח
שמאל|ממוזער|200px|אתר המכונה אשת לוט בסמוך להר סדום

על פי רוב הפרשנים פירוש המילים "ותהי נציב מלח" מתייחס לאשת לוט, שהיא נהפכה לנציב מלח, כמו כן נכתב במדרשים כי נציב המלח של אשת לוט קיים, ומתחדש בכל לילה לאחר שבמהלך היום שוורים לוחכים את המלח.

ההיסטוריון היהודי בן המאה הראשונה לספירה יוסף בן מתתיהו מספר בחיבורו קדמוניות היהודים על אשת לוט ונציב המלח:
 נציב המלח שהכיר יוספוס, הוזכר גם על ידי בן דורו, קלמנטיוס מרומא, ועל ידי אירנאיוס בן המאה ה-2. בספר סדר הדורות מביא עדות נוספת כפי שכתב המדרש : "וראיתי אחר חצות לילה שהיא בשלימות ושתי שעות קודם שיאור היום לא נשאר רק כמו שני טפחים כי העזים לכמה מאות באין מכפר החורבה ומצוער ולוקקין אותה אך ב' טפחים נשאר תמיד וקודם חצות לילה תתגדל כמקדם".

בתלמוד מובא שיש לברך ברוך דיין האמת כאשר רואים את אשת לוט, ברכה זו לא הובאה להלכה במשנה תורה של הרמב"ם, אולם הובאה בשולחן ערוך.

מאידך יש פרשנים (רלב"ג וחזקוני) שפירשו את המקרא כך שאשת לוט הסתכלה לאחור וראתה את האדמה, ולגבי האדמה מתייחס התיאור "נציב מלח".
הרב יוסף בכור שור, פרשן התלמוד מהמאה ה-12, טוען כחלק מדרכו הרציונליסטית שאשת לוט התעכבה בבריחתה מחורבן סדום וענן הגופרית והמלח כיסה אותה לחלוטין:

בנצרות
230px|ממוזער|שמאל|אשת לוט, מעשה ידיה של הפסלת קטה אפרים מרכוס

בברית החדשה מזהיר ישו את המאמינים לבל יביטו לאחור לחטאיהם הישנים לאחר שחזרו בתשובה, תוך כדי שהוא מזכיר את מקרה אשת לוט לאחר חורבן סדום ועמורה.

 באסלאם 
לפי המסופר בקוראן, נחשבת אשת לוט לאישה סוררת ולכן נענשה במוות (ולא הפכה לנציב מלח). כך נכתב (בתרגום הרמן רקנדורף):

הצעות לזיהוי נציב המלח
נוסעים ועולי רגל הצביעו על נציבי מלח שונים באזור הר סדום בתור אשת לוט. בישראל מוכר כ"אשת לוט" נציב מלח שממוקם כמאה מטרים במעלה המדרון המזרחי של ההר, מעל מערת סדום. שלישו העליון סלעי ומגן על המלח מהמשקעים. לפי מחקר שערך פרופ' עמוס פרומקין מהאוניברסיטה העברית, נציב זה הוא חלק מקיר מערה שקרסה לפני כ-4000 שנה (לפי תיארוך פחמן-14 של שרידי עצים), בערך באותו זמן בו התרחשה באזור רעידת אדמה בעוצמה משוערת של 8 בסולם ריכטר, וגם הסתיימה ההתיישבות בבאב א-דרע. לדברי פרומקין סביר שסיפור סדום ועמורה ואשת לוט התפתח משילוב אירועים אלו.

עם זאת, על פי העולה מן המקרא העיר סדום וכיכר הירדן שכנו בצפון ים המלח, ועל כן זיהוי נציבים אלו שבהר סדום עם אשת לוט אינו עולה בקנה אחד עם המתואר במקרא.

 ראו גם 
 מעשה לוט ובנותיו

לקריאה נוספת
 עירית אמינוף, "אשת-לוט - החוטאת הגדולה או האם הרחמניה?", אורנים ב (1988), עמ' 340–357	
 דב נוי, "היפוכה של אשת לוט: לחקר מוטיב העונש על הפרת-טאבו [בר’ יט, כו]", זר לגבורות (1973), עמ' 20–37	
 רחל רייך, "הביטו אחורה בחמלה", קוראות מבראשית, רותי רביצקי (עורכת), ידיעות אחרונות, תל אביב, 1999, עמ' 105–109
 . 
 נורית גוברין, "אשת לוט: המבט לאחור", בספרה קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה, כרך ה, הוצאת גוונים, 2015, עמ' 110–172.

קישורים חיצוניים


 שי גיל, מבט פסיכודינמי על מבטה של אשת לוט, 19 באוגוסט 2006, אתר e-mago
 מאיר בר-אילן, מקומות-פלא בארץ-ישראל בעת העתיקה, מחקרי יהודה ושומרון, ה (תשנ"ה), עמ' 229–239




הערות שוליים

קטגוריה:אישים בספר בראשית
קטגוריה:נשים בתורה
קטגוריה:אישים בתנ"ך ששמם אינו מצוין