תפילת האדון

ממוזער|תפילת האדון בארמית סורית על קיר ברחוב סנט מרק. העיר העתיקה, ירושלים
תפילת האדון (ארמית: ܨܠܘܬܐ ܡܪܢܝܬܐ, צלותא מרניתא; יוונית קוינה: Η Κυριακή Προσευχή, אִי קיריאָקֵה פּרוֹסֶאוּכִי; לטינית: Oratio Dominica) המכונה גם אבינו שבשמים (לטינית: Pater Noster, פּאטֶר נוֹסְטֶר) על-פי מילותיה הראשונות, היא תפילה מקובלת ברוב העדות והזרמים בנצרות.

שם התפילה מובא מייחוסה לישוע, המכונה "האדון" עצמו (יוונית: Κύριος, קיריוס), אשר המציא אותה, והיא נכתבה בשתי גרסאות בספרי הבשורה (האוונגליונים) של הברית החדשה.

 נוסח התפילה 
שתי הגרסאות של התפילה מופיעות בברית החדשה בבשורה על-פי מתי ובבשורה על-פי לוקאס. להלן התרגום העברי לנוסחי התפילה, מתוך תרגום דליטש לברית החדשה:

 הבשורה על-פי מתי
(ו': ט'-י"ג) הבשורה על-פי לוקס
(י"א: ב'-ד') אָבִינוּ שֶׁבַּשָׁמַיִם, יִתְקַדַּשׁ שְׁמֶךָ; תָּבֹּא מַלְכוּתֶךָ, יֵעָשֶׂה רְצוֹנְךָ, כַּאֲשֶׁר בַּשָׁמַיִם גַּם בָּאָרֶץ.
אֶת לֶחֶם חֻקֵּנוּ תֵּן לָנוּ הַיּוֹם, וּמְחַל לָנוּ עַל חֹבוֹתֵינוּ כַּאֲשֶׁר מָחַלְנוּ גַּם אֲנַחְנוּ לְחַיָּבֵינוּ,

וְאַל תְּבִיאֵנוּ לִידֵי נִסָּיוֹן, כִּי אִם תְּחַלְּצֵנוּ מִן הָרָע,

כִּי לְךָ הַמַּמְלָכָה וְהַגְּבוּרָה וְהַתִּפְאֶרֶת לְעוֹלְמֵי עוֹלָמִים, אָמֵן.אָבִינוּ שֶׁבַּשָּׁמַיִם, יִתְקַדַּשׁ שְׁמֶךָ; תָּבוֹא מַלְכוּתֶךָ, יֵעָשֶׂה רְצוֹנְךָ, כְּמוֹ בַשָּׁמַיִם כֵּן בָּאָרֶץ.
אֶת לֶחֶם חֻקֵּנוּ תֶּן לָנוּ יוֹם יוֹם, וּמְחַל נָא עַל חַטֹּאתֵנוּ כִּי מֹחְלִים גַּם אֲנַחְנוּ לְכֹל הַחַיָּב לָנוּ.
וְאַל תְּבִיאֵנוּ לִידֵי נִסָּיוֹן, כִּי אִם הַצִּילֵנוּ מִן הָרָע.

שמאל|ממוזער|250px|כנסיית אבינו שבשמים בירושלים, שעל קירותיה תפילת האדון ב-143 לשונות, מצוירת על אריחי קרמיקה ארמניים.

על פי הברית החדשה, ישוע הציג את התפילה כדגם לתפילה ראויה הנאמרת ביחידות:

.

לפיכך, יש נוצרים הממעיטים בחשיבות תוכנה של התפילה וגורסים כי עיקרה הוא הדוגמה שהיא נותנת לתפילות הנוצריות. יש הגורסים כי לשון הריבוי ("אבינו", "לחם חוקנו" וכדומה) מורה על כך שהתפילה צריכה להיאמר בקהל, אולם על פי הכתוב, ניתן להסיק שהיא נועדה להיאמר ביחידות.

יש המצביעים על הדמיון בין התפילה הזו, בפרט בשני הפסוקים הראשונים שלה, לתפילת הקדיש ביהדות. יש שהצביעו על הדמיון בין תפילת האדון לתפילתו של הרב אליעזר בן הורקנוס בתלמוד הבבלי: "ואיזה היא תפלה קצרה ר' אליעזר אומר עשה רצונך בשמים ממעל ותן נחת רוח ליראיך מתחת והטוב בעיניך עשה בא"י (ברוך אתה ה') שומע תפלה".

 דוגמאות שפה ובלשנות השוואתית 
ממוזער|פרט מהפוליגלוטה האירופית שפורסם עם Synopsis Universae Philologiae בשנת 1741; המפה נותנת את המשפט הראשון של תפילת האדון ב -33 שפות שונות באירופה
תפילת האדון נבחרה על ידי בלשנים אירופיים לדוגמאות במסורת הבלשנות ההשוואתית. זאת מכיוון שהם היו נוצרים וידעו את הטקסט בעל פה בכמה שפות, הביבליה היה הספר העיקרי, ולעיתים היחיד, שפורסם בקפידה וזמין להם. זה היה המקרה, למשל, בשפה הגותית. הטקסטים הארוכים היחידים שנותרו הם חלקים מהתרגום המקראי של הבישוף אולפילאס. השפה הגותית חשובה בהשוואת השפות ובמחקרי השפה הפרוטו-הודו-אירופית, מכיוון שהיא המדגם המפורט העתיק ביותר של שפות גרמניות. בספרי Mithridates יש גרסאות של תפילת האדון בעשרות שפות. 

עם זאת, בעת מודרנית הוצע להשתמש בטקסט אחר במקומה: הסעיף הראשון של הצהרת זכויות האדם האוניברסלית, בשל האוניברסליות והנייטרליות שלה. חלופות נוספות הן הסיפור המקראי של מגדל בבל שהוא נרטיבי יותר, ונותן מבט טוב יותר על השימוש הנפוץ בשפה או אגדת הרוח והשמש הצפונית שגם היא נרטיבית יותר ואינה קשורה לדת כלשהי.

קישורים חיצוניים



 הערות שוליים 

קטגוריה:תפילות נוצריות
קטגוריה:בלשנות היסטורית