סומלילנד

סומלילנד, או בשמה הרשמי הרפובליקה של סומלילנד (בסומלית: Jamhuuriyadda Soomaaliland, בערבית: جمهورية أرض الصومال) היא מדינה בעלת הכרה בין-לאומית חלקית הממוקמת בקרן אפריקה, מצפון-מערב לסומליה, וגובלת באתיופיה, ג'יבוטי וחבל פונטלנד. לסומלילנד ריבונות בפועל על שטחיה והיא מקיימת מערכת ממשל בנפרד מהשלטון המרכזי בסומליה. העיר הרגייסה משמשת המרכז השלטוני וכעיר הבירה.
בסומלילנד מתגוררים כ-6.2 מיליון אנשים נכון ל-2024. דת המדינה היא אסלאם, וכ-99% מהאוכלוסייה נמנים עם הזרם הסוני. השפה הסומלית היא השפה הרשמית, וערבית ואנגלית משמשות כשפות משניות.

מאז הכרזת העצמאות שהובילו בני השבט איסאק במאי 1991, ביססה הישות שלטון דה פקטו דמוקרטי, עצמאי ויציב על שטח החופף לגבולותיה ההיסטוריים של סומלילנד הבריטית, וכולל חמישה משמונה עשר מחוזותיה של סומליה. בניגוד לחוסר היציבות המאפיין חלקים נרחבים בסומליה, סומלילנד מציגה המשכיות שלטונית וביטחונית גבוהה. סומלילנד בנתה דגם שלטוני דמוקרטי המבוסס על שילוב בין מוסדות מדינה מודרניים למבנים שבטיים מסורתיים. יציבות זו באה לידי ביטוי במערכות בחירות סדירות, העברת שלטון בדרכי שלום וקיום כוחות ביטחון ושיטור השומרים על הסדר הציבורי.

על אף שסומלילנד מתפקדת דה פקטו כמדינה עצמאית לכל דבר, היא אינה זוכה להכרה דיפלומטית פורמלית מצד הקהילה הבין-לאומית. היא אינה זוכה להכרה רשמית מצד האו"ם או המדינות החברות בו, למעט מדינת ישראל, והרפובליקה הסינית-טייוואן (שאינה חברה באו"ם), שמקיימות עמה קשרים. מצב זה מותיר את סומלילנד בבידוד דיפלומטי. סומלילנד גם זוכה לתמיכה רבה מאוד מצד אתיופיה, על אף שזאת אינה מכירה בה רשמית. 

 היסטוריה 
 סולטנות איסאק 
ב-1750, הוקמה סולטנות איסאק , סולטנות מוסלמית בקרן אפריקה. רוב תושביה היו בני השבט איסאק, שרואים עצמם כצאצאיו של השייח' איסחאק בן אחמד , שהגיע לאזור מחצי האי ערב. הסולטנות התקיימה 135 שנה, ונפלה לאחר כיבושי ח'דיוות מצרים בקרן אפריקה.

 כיבושים מערביים 
במאה ה-19, באמצעות רצף של הסכמים עם הממלכות המקומיות בקרן אפריקה, השיגו הבריטים והאיטלקים  והצרפתים שליטה על חלקים של החוף הסומלי, והקימו את סומלילנד הבריטית, סומלילנד האיטלקית וסומלילנד הצרפתית. כמדינות חסות. תחת השלטון הבריטי, הגדירה סומלילנד הבריטית את הגבולות אשר כיום טוענת הרפובליקה של סומלילנד כגבולותיה.

במהלך מלחמת העולם השנייה כבשו הבריטים את שטחה של סומלילנד האיטלקית ואיחדו אותה לסומלילנד הבריטית, אשר תפקדה כישות דמוית מדינה בעלת מוסדות ממלכתיים עצמאיים תחת הכתר הבריטי, עד אשר קיבלה את עצמאותה ב-1960 והוקמה כרפובליקה של סומליה.

 רצח העם של בני איסאק 

ממוזער|ימין|370px|שרידי חלק מקורבנות הרצח
בין השנים 1987–1989 בוצע בסומליה רצח עם שיטתי נגד בני שבט איסאק, שמכונה לעיתים "רצח עם נשכח". הרצח בוצע על ידי מדינת סומליה, תחת שלטון הדיקטטורה של סיאד בארה, במהלך מלחמת העצמאות של סומלילנד (שקדמה למלחמת האזרחים הנוכחית, שפרצה בתחילת שנות ה-90 ונמשכת עד היום). על פי הערכות שונות, בין 50,000 ל-100,000 אזרחים נהרגו במסגרת האירועים. דיווחים מקומיים מעריכים כי סך מקרי המוות של בני שבט איסאק אף מגיע עד 200,000. במסגרת רצח העם נהרסו כמעט לחלוטין הערים השנייה והשלישית בגודלן ברפובליקת סומליה של אותה תקופה, הרגייסה ובוראו. הרס הערים, יחד עם יתר האירועים, הביא לבריחתם של מאות אלפי סומלים (רובם בני איסאק) לאתיופיה (הגובלת בסומליה), בריחה שתוארה כ"אחת התנועות הכפויות המהירות והגדולות ביותר של אנשים שתועדה באפריקה", והביאה להקמת מחנה הפליטים הגדול בעולם דאז (1988).

כחלק מרצח בני איסאק, הכוחות הסומליים ייסדו יחידה בשם "מדבירי איסאק", המורכבת כולה מאזרחים שאינם בני איסאק. היחידה בזזה ערים וכפרים, טבחה באוכלוסייתם, ופעיליה ביצעו אונס בחפים מפשע כחלק מההתקפות. יחידה זו, יחד עם זרועות צבאיות אחרות בצבא סומליה דאז, הייתה אחראית להטלת אימה על בני איסאק באזורים הכפריים, וגרמה לניצולים לברוח לאזורים מרוחקים.

 הכרזת עצמאות 
בשנת 1991, על רקע מלחמת האזרחים בסומליה ורצח העם של בני איסאק, ותוך ניצול האנרכיה השוררת במדינה, הכריזה סומלילנד על עצמאותה. בשנת 1993 ערך הממשל של סומלילנד משאל עם, שבו הוא הציע מבנה ממשל עצמאי לחלוטין מהרפובליקה של סומליה. משאל עם נוסף שהתקיים ב-2001 אשרר ברוב של 97% את החוקה ואת הכרזת העצמאות של סומלילנד מ-1991. ב-2003 התקיימו לראשונה בחירות דמוקרטיות לנשיאות וב-2005 לפרלמנט. ב-2010 התקיימו הבחירות השניות לנשיאות שבהן זכתה האופוזיציה, והעברת השלטון התקיימה בצורה חלקה. בשנת 2001 פרסם הממשל בסומלילנד מאמר בין-לאומי שבו הציג את הנימוקים לעצמאותה, והטיעון המרכזי הוא שסומלילנד זכאית להכרה מתוקף היותה טריטוריה של מיעוטים אתניים שהיו נתונים לשלטון קולוניאלי בריטי.

סומלילנד רואה עצמה כממשיכה ויורשת חוקית של מדינת סומלילנד שהוקמה ב-26 ביוני 1960 (לאחר שקיבלה עצמאות מהממלכה המאוחדת), והתמזגה לרפובליקה הסומלית  ב-1 ביולי, ארבעה ימים לאחר מכן. מדינה זו הוכרה בעת הקמתה על ידי 35 מדינות.

 מעמד והכרה בין-לאומית 
שמאל|ממוזער|250px|מפת סומליה עם חלוקה לאזורי שליטה נכון לאפריל 2017. השטח עליו שולטת סומלילנד צבוע בצהוב

ההכרה הבין-לאומית בסומלילנד שנויה במחלוקת מאז שהרפובליקה של סומלילנד הכריזה על עצמה כיורשת החוקית של "מדינת סומלילנד". וסומליה עדיין תובעת את השטח כחלק בלתי נפרד ממנה.

המחלוקת בדבר מעמדה הבין-לאומי של סומלילנד היא על הלגיטימיות של הישות המכונה סומלילנד לפעול כמדינה עצמאית בנפרד מסומליה. סומלילנד נחשבת כמחוז אוטונומי של סומליה.

הזכות להגדרה עצמית של עמים אומנם מעוגנת באמנות רבות ואף בסעיף 2(1) למגילת האו"ם, אך עקרון השלמות הטריטוריאלית הקבוע בסעיף 2(4) למגילת האו"ם לרוב גובר על כך, ואוסר על פגיעה בשלמות הטריטוריאלית של מדינות קיימות לצורך הקמת מדינות חדשות, ואוסר גם על סיפוח שטח ללא הסכמה. בנוסף, הקהילה הבין-לאומית רואה בקיומן של ישויות אלה הפרה של סעיף 4 לאמנת מונטווידאו. האמנה קובעת שהתנאים הבסיסים לקיומה של מדינה ריבונית הם אוכלוסייה קבועה, טריטוריה מוגדרת, ממשלה מתפקדת ויכולת לנהל יחסי חוץ עם מדינות אחרות. דו"ח של נציבות האו"ם לפליטים בנוגע לסומלילנד קבע שיש לה שליטה פונקציונלית על הצבא והמשטרה; קיומם של בתי משפט האוכפים את החוק; קיומם של מכסים ומיסים בנמלים; שני בתי מחוקקים; חלק מהשרים מנסים לפעול בתחומי אחריותם; לסומלילנד יש מטבע ודרכונים משל עצמה אשר מתקבלים בכמה ממדינות העולם. על אף שסומלילנד עומדת בארבעת התנאים, הגישה הקונסטיטוטיבית מחייבת הכרה דיפלומטית של מדינות אחרות כתנאי נוסף לריבונותה של מדינה.

בשנות ה-90 ניסתה סומלילנד לקבל הכרה באמצעות מועצת הביטחון של האו"ם. אולם זו הכירה רק בממשלת המעבר הזמנית (TFG) כנציגי סומליה באו"ם. למרות זאת פועלים ארגונים שונים מטעם האו"ם בסומלילנד, כמו נציבות האו"ם לפליטים, ארגון הבריאות העולמי, ארגון המזון העולמי וסוכנות הפיתוח של האו"ם. כתנאי מקדים להכרה מצידן, דרשו ארצות הברית והאיחוד האירופי את הכרת האיחוד האפריקאי בסומלילנד, ולכן מאמציה מתמקדים בקבלת הכרה ממנו. אף על פי שהגישה בקשה לחברות ב-2005, וקיבלה המלצה חיובית של משלחת האיחוד ב-2006, לא התקבלה החלטה רשמית מצד הארגון. גם בקשתה משנת 2007 למעמד משקיפה בחבר העמים הבריטי לא נענתה. במקביל סומלילנד מפתחת קשרים והסכמים בין־לאומיים עם אתיופיה, מקימה משרדי קישור בג'יבוטי, בארצות הברית ובבריטניה, וחברה בארגון העמים ולאומים שאינם מיוצגים (UNPO). אתיופיה היא השותפה הקרובה ביותר של סומלילנד ותומכת בעצמאותה. זאת בשל אופייה היציב והדמוקרטי, האינטרס הביטחוני שבהחלשת סומליה, והחשיבות האסטרטגית של הגישה לים. ב-5 בפברואר 2025, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הביע נכונות להכיר בעצמאותן של סומלילנד ופונטלנד מסומליה בתמורה לקליטה של פליטים עזתים במסגרת תוכניתו לפינוי מרצון של תושבי רצועת עזה.

באפריל 2014, מועצת העיר שפילד בבריטניה הצביעה באופן טקסי בעד הכרה בזכות להגדרה עצמית של סומלילנד. בצעד דומה, כעבור כשנה, הכירה גם מועצת העיר קארדיף, בירת ויילס, בעצמאותה של סומלילנד.

אך בפועל, עד שנת 2025, מדינות העולם (פרט לבודדות) וארגונים בין-לאומיים לא הכירו בסומלילנד כמדינה ריבונית ועצמאית, מתוך שמירה על היציבות וכיבוד עקרון השלמות הטריטוריאלית של סומליה. ההשלכה העיקרית של אי ההכרה בסומלילנד היא היעדר יכולת לקבל סיוע כלכלי בין-לאומי מארגונים בין-לאומיים כדוגמת קרן המטבע הבין-לאומית. בנוסף, אי-ההכרה בה כמדינה מונע מסומלילנד לבצע סחר בין-לאומי, ומאלץ אותה לספק בעצמה את צרכיה הפנימיים.

ב-26 בדצמבר 2025 הודיעה ישראל על הכרה רשמית בסומלילנד כמדינה עצמאית וריבונית, ובכך הפכה למדינה הראשונה החברה באו"ם המכירה בעצמאות החבל. ההכרזה המשותפת נחתמה על ידי ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, שר החוץ הישראלי גדעון סער ונשיא סומלילנד עבד א-רחמאן מוחמד עבדאללה, וכללה כינון יחסים דיפלומטיים "ברוח הסכמי אברהם". נשיא סומליה חסן שייח' מחמוד הגיב ואמר כי ההכרה של נתניהו בסומלילנד היא תוקפנות בלתי חוקית המנוגדת לכללים המשפטיים והדיפלומטיים.

אתיופיה אומנם התחייבה להכיר בסומלילנד, אך טרם מימשה את התחייבותה. הרפובליקה הסינית שבטייוואן הכירה בסומלילנד, אך היא עצמה מדינה שההכרה בה מוגבלת, ואינה חברה באו"ם.

 עמדות שננקטו על ידי גופים ריבוניים 
 גופים המכירים בסומלילנד כמדינה עצמאית 
 מדינות חברות באו"ם
מדינהתאריך הכרהמקור26 בדצמבר 2025

מדינות וישויות אחרות
מדינה או ישותתאריך הכרהמקור (הרפובליקה הסינית)26 בפברואר 2020

 גופים שבמוצהר לא מכירים בסומלילנד כמדינה עצמאית 
מדינות חברות באו"ם
מדינהמקור

מדינות וישויות אחרות
מדינה או ישותמקור

 חלוקה מנהלית 
בשנת 2019 נכנסה לתוקף החלוקה המנהלית של סומלילנד. סומלילנד מחולקת לשישה מחוזות וכל אחד ממחוזות סומלילנד מחולק לנפות.
שמאל|ממוזער|200px
 שם שם בשפת המקור עיר הבירה אוכלוסייה שטח בקמ"ר הערותאַוְודַל  Awdal בוראמה 576,543 (2022) 16,294 (2022) סאחיל  Saaxil ברברה149,274 (1997) 13,930 מרודי ג'ח  Maroodi Jeex הרגייסה334,953 (1997) 57,429 תוגדיר  Togdheer בוראו 962,400 (2019) 30,426 סול  Soolלס אנוד 618,600 (2019) 39,240 נמצא בשליטה חלקיתסַנַאג  Sanaag אריגבו 962,400 (2019) 54,231 נמצא בשליטה חלקית

גאוגרפיה
סומלילנד משתרעת על פני שטח של כ-176,120 קילומטרים רבועים בחלקה המזרחי של קרן אפריקה. המדינה גובלת בג'יבוטי במערב, באתיופיה בדרום, ובמזרח היא חולקת גבול עם אזור פונטלנד שבסומליה, כאשר קו החוף שלה, שאורכו כ-740 קילומטרים, נמתח לאורך מפרץ עדן. פני השטח בצפון המדינה מתאפיינים ברכסי הרים נישאים, שגובהם נע לרוב בין 900 ל-2,100 מטרים. רכס הרי אוגו חוצה את המדינה מצפון, ושוכנת בו הפסגה הגבוהה ביותר בסומלילנד, שימביר בריס, המתנשאת לגובה של 2,416 מטרים מעל פני הים. האקלים באזור הוא מגוון ומשלב בין תנאים צחיחים במישורי החוף לבין אזורי רמה גשומים וקרירים יותר, המושפעים מהטופוגרפיה ההררית של פנים הארץ.

כלכלה
בניגוד לשכנותיה בקרן אפריקה, סומלילנד הצליחה לבסס יציבות ביטחונית מרשימה ואינה רואה בשוד הימי ענף כלכלי בשטחה. בעוד שבאזורים כמו פונטלנד ודרום סומליה התפתחו רשתות פשיעה ימית, ממשלת סומלילנד נקטה בקו נוקשה נגד התופעה, הקימה משמר חופים אפקטיבי ומשקיעה מאמצים באבטחת נמל ברברה המשמש כעורק כלכלי אסטרטגי. המציאות בשטח מלמדת כי מימיה הטריטוריאליים נחשבים לבטוחים למעבר, והשלטון המקומי פועל כדי למנוע כל פעילות עבריינית שעלולה לפגוע בלגיטימציה הבינלאומית ובהשקעות הזרות במדינה.

כלכלת סומלילנד נשענת במידה רבה על מגזר חקלאות בעלי החיים. עמוד השדרה של הייצוא המקומי הוא אוכלוסיית חיות המשק, הנאמדת בכ-24 מיליון ראש. בשנת 1996 הגיעה הפעילות לשיא עם ייצוא של 3 מיליון חיות למדינות המזרח התיכון. לצד זאת, סומלילנד מייצאת גם מוצרי לוואי כגון עורות, המהווים נדבך נוסף בסחר החוץ שלה. עם זאת, ערוץ הייצוא המרכזי עומד בפני אתגרים משמעותיים הנובעים ממגבלות בין-לאומיות ורגולטוריות. דוגמה בולטת לכך היא החלטתה של ערב הסעודית לאסור על ייבוא בקר מסומלילנד, צעד בעל השלכות כלכליות ניכרות על מגדלי הבקר והסוחרים המקומיים. חסימת שוק יעד כה משמעותי מאלצת את המשק המקומי להתמודד עם שינויים בביקושים ולחפש שווקים חלופיים לשמירה על יציבות הענף.

פיננסים

250px|ממוזער|שמאל|שטר של 100 שילינג סומלילנדי

השילינג הסומלילנדי משמש כמטבע בחלקים מסומליה מאז 1921, כאשר השילינג המזרח אפריקאי הונהג בשטחי סומלילנד הבריטית לשעבר. לאחר קבלת העצמאות ואיחוד הטריטוריות לשעבר של סומלילנד הבריטית וסומלילנד האיטלקית בשנת 1960, המטבעות שלהם, השילינג המזרח אפריקאי והלירה הסומלית, שהיו שווים בערכם, הוחלפו בערכם הנקוב בשנת 1962 בשילינג סומלי. השמות ששימשו לערכים שלו היו סנט. בשנת 1994 נוסד הבנק המרכזי של המדינה, בנק סומלילנד, מתוקף חוקת סומלילנד. בספטמבר 1994 אישר הפרלמנט של סומלילנד את תוכניותיו של הנשיא אגל להנהיג מטבע חדש שיחליף את השילינג הסומלי. השילינג הסומלילנדי הונהג ב-18 באוקטובר 1994 בשער של שילינג סומלילנדי אחד ל-100 שילינג סומלי. השילינג הסומלי חדל להיחשב כהילך חוקי בסומלילנד ב-31 בינואר 1995. שילינג סומלילנדי צמוד לדולר האמריקאי בשער של 580 שילינג סומלילנדי לדולר אחד. השטרות הנמצאים כעת במחזור הם בערך נומינלי של 100, 500, 1,000 ו-5,000 שילינג סומלילנדי. אף על פי שהשילינג סומלילנדי הוא מטבע יציב, לא נקבעים לו שערי המרה רשמיים אם כי ניתן להמיר בהרגייסה מט"ח לשילינג סומלילנדי בשער ידוע מראש.

משאבי טבע
המכרות היחידים הפעילים במדינה הם מחצבות. במדינה זוהו מרבצי נפט, גז ומינרלים שונים, אף שאלה עדיין לא נוצלו. לדברי המשרד לאנרגיה ותשתיות של סומלילנד, זוהו במדינה מרבצים של המינרלים הבאים:
 מינרלים תעשייתיים: גבס, פצלת השדה וקוורץ
 מינרלים לטכנולוגיות אנרגיה נקייה: ליתיום, קובלט, מנגן ועוד.
 מינרלים לעיבוד לתעשיית התכשיטים: אזמרגד, אחלמה, אקוומרין וספיר.
 מתכות: נחושת, ניקל, עופרת, בדיל ואבץ
 מתכות יקרות: זהב ויסודות מקבוצת הפלטינה (PGEs)

דמוגרפיה
גודל האוכלוסין בסומלילנד הבריטית וברפובליקה של סומלילנד:
 שנה אוכלוסין1899246,0001960650,00019972,000,00020063,500,00020134,500,00020215,700,00020246,200,000

כ-99% מאוכלוסיית סומלילנד הם מוסלמים סונים. הנצרות בסומלילנד  היא דת מיעוט.

 ראו גם 
 סומליה
 מלחמת האזרחים בסומליה
 יחסי החוץ של סומלילנד
 יחסי ישראל–סומלילנד
 מדינות שההכרה בהן מוגבלת
 ישות דמוית מדינה
 הכרה דיפלומטית
 אמנת מונטווידאו

לקריאה נוספת
 Eggers, A. K. (2007). When is a state a state the case for recognition of Somaliland. Boston College International and Comparative Law Review 30(1), 211–222
 Poore, B. (2009). Somaliland: Shackled to failed state. Stanford Journal of International Law 45(1), 117–150
 Farley, B. R. (2010). Calling a State a State: Somaliland and International. Emory International Law Review 24(2), 777–820
 Arieff, A. (2008). De facto statehood the strange case of Somaliland. Yale Journal of International Affairs 3(2), 60–79
 Kibble, S. (2001). Somaliland: Surviving without Recognition; Somalia: Recognized but Failing? International Relations, 15(5), 5–25

קישורים חיצוניים



 סומלילנד באתר ארגון המדינות הבלתי מיוצגות (UNPO)
 דו"ח של ארגון Unicef על סומלילנד
 פרופיל סומלילנד באתר ה-BBC
 דיווחים שוטפים על מצב המדינה באתר CrisisWatch
 השבועון Somaliland Times
 רצח שבט האיסאק בסומליה, באתר "הוועד למאבק ברצח עם"

 Dr Edna Adan, The Long History Of Somaliland, MDC Conference, By Victorian Mdconference, 21 Feb 2019, ברשת יוטיוב.

 עדנה אדן אסמאעיל, שרת החוץ לשעבר ואשת ראש ממשלת סומלילנד הראשון, בהצהרה לציבור לאחר ההכרה, 27 בדצמבר 2025, בסומלית, ובאנגלית (מדקה 3:25) בערוץ MM Somali TV ברשת יוטיוב. 

 יעל רונן, "ישראל וסומלילנד: הכרה חריגה בעצמאות בדלנית", הפורום לחשיבה אזורית, 11 בינואר 2026



ביאורים

הערות שוליים

*
קטגוריה:מדינות אפריקה
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות ערבית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1991
סומלי