תורת הנסתר

תורת הנסתר או אוֹקוּלְטִיזְם (לעיתים חכמת הנסתר או ח"ן; בלטינית: occultus) הוא שם שבו משתמשים מיסטיקנים לתיאור פרסומים ופרקטיקות המכוונים לגלות אמת חבויה, הנמצאת מעבר להיבטים הגלויים. בפרט, הכוונה למציאות "על טבעית" שאינה נתפסת בחושים הרגילים, אינה נאמדת באמצעות כלים רציונליים או שיטות מדעיות.

תחומים של תורת הנסתר כוללים למשל כישוף, חוש שישי, אסטרולוגיה, ספיריטואליזם, מיסטיציזם, נומרולוגיה, חזיונות חלום ועוד.

בראשי תיבות נקראת ח"ן (חכמת הנסתר), בעיקר בצירוף הכבול "יודעי ח"ן". בהשאלה משמש הביטוי "יודעי ח"ן" לתיאור קבוצת אנשים המחזיקים בקודים המובנים רק להם. מקור הביטוי ממגילת קהלת ט, יא: "שַׁבְתִּי וְרָאֹה תַחַת-הַשֶּׁמֶשׁ, כִּי לֹא לַקַּלִּים הַמֵּרוֹץ וְלֹא לַגִּבּוֹרִים הַמִּלְחָמָה וְגַם לֹא לַחֲכָמִים לֶחֶם וְגַם לֹא לַנְּבֹנִים עֹשֶׁר, וְגַם לֹא לַיֹּדְעִים, חֵן".

עיסוק או עניין בתורת הנסתר אינו מחייב בהכרח אמונה בכוחות "על טבעיים". ספרים רבים מסוגת הפנטזיה, למשל, עוסקים בכישוף או בנסתר; אך מרבית הסופרים לא מאמינים שאלו דברים הקיימים בעולם המציאותי.

 תורת הנסתר ביהדות 

לפי הדעות הרווחות כיום ביהדות המסורתית, נחלקת התורה לשניים:

 החלק החיצוני שבתורה, הגלוי לעין הלומד, שנלמד מן התנ"ך והתורה שבעל-פה שהועלתה על הכתב החל מימי חז"ל וכוללת את התלמוד, את השולחן ערוך ומפרשיו, משנה תורה לרמב"ם ומפרשיו, ספרות השו"ת ועוד.
 החלק הפנימי של התורה, הוא תורת הנסתר. זו כוללת את תורת הקבלה, המבוססת בעיקר על ספר הזוהר, ואת תורת החסידות (חכמת הנסתר מכונה בחסידות "פנימיות התורה").

על תורת הנסתר היה משך תקופה ארוכה אסור הלימוד לכל מי שלא מילא כרסו בש"ס ובפוסקים ושלא עבר את גיל ארבעים. בזמן האר"י נשתנה מצב זה, כשזה הכריז ש"מצווה לגלות זאת החכמה" ותלמידיו השונים החלו להפיץ את תורת הקבלה. כמו כן, לאחר התפשטות תנועת החסידות, נתרחב הלימוד בתורת הנסתר, בעיקר על ידי לימוד תורת החסידות. בקרב יהודי ליטא, וכן בקרב המתנגדים לתורת החסידות, האיסור על הלימוד בתורת הנסתר עדיין עומד בתוקפו. בתנועת החסידות (בעיקר בחסידות חב"ד) מודגש ההתר ללמוד קבלה, אך רק במסגרת לימודי החסידות השונים וכחלק מהם.

עם זאת, קיומה של תורת נסתר ביהדות מקובלת על כל הזרמים, אך לא כל חכמי ישראל מסכימים שתורת הקבלה היא אכן תורת הנסתר של היהדות. למעשה מאז חתימת התלמוד ועד לראשית הקבלה באירופה כל חכמי ישראל לא הזכירו דבר וחצי דבר מכל מה שהקבלה מתיימרת לטעון שזו תורת הסוד של היהדות. חכמי ישראל מבבל ארץ ישראל תימן וארצות המזרח מאז חתימת התלמוד, כגון זרמים הנאמנים לדרכם של רב סעדיה גאון, והרמב"ם, כופרים בעצם קיומה של מה שהקבלה טוענת לקיומו, ולטענתם הסוד של התורה הוא שונה בתכלית וכלל אינו מה שהקבלה האירופאית טוענת. לשיטתם הקבלה כלל אינה קבלה אלא המצאה של אמונה מחודשת שאינה חלק מן היהדות. כדוגמה לכך, רב סעדיה גאון, ראש ישיבת סורא ופומבדיתא בהן נערך התלמוד והוא ממשיכם של רב אשי ורבינא, טוען שכל אמונת גלגול הנשמות היא אמונה זרה ליהדות שהגיעה מאמונות המזרח. מנציגיה הבולטים של גישה זו בדורות האחרונים ניתן לציין את הרב יחיא קאפח, מגדולי חכמי תימן, אשר ספרו "מלחמות השם" מנסה להוכיח כי תורת הקבלה כלל אינה קבלה אלא מחודשת וספר הזוהר אינו קדמון וכן הוא טוען שכל השיטה של הקבלה הזו היא מנוגדת לאמונה היהודית ולתפיסתם של חז"ל.

 קריאה נוספת 
 Spence Lewis, An encyclopaedia of occultism: a compendium of information on the occult sciences, occult personalities, psychic science, magic, demonology, spiritism, mysticism, and metaphysics, New York: University Books, 1960

ראו גם
קבלה
העידן החדש
על טבעי

קישורים חיצוניים




 הערות שוליים 

*
קטגוריה:מיסטיקה