עדנה ארבל

עדנה ארבל (נולדה ב-22 ביוני 1944) היא משפטנית ישראלית, אשר כיהנה כפרקליטת המדינה בשנים 1996–2004 וכשופטת בית המשפט העליון בשנים 2004–2014.

 ביוגרפיה 
ראשית דרכה
עדנה ארבל (לבית אנגלנדר) נולדה בירושלים ולמדה בבית הספר התיכון "בית חינוך" בחיפה. החלה את לימודי המשפטים במקביל לשירותה הצבאי, בשלוחה התל אביבית של האוניברסיטה העברית, וסיימה אותם ב-1967. היא הוסמכה כעורכת דין, לאחר התמחות במגזר הפרטי, ב-1969.

במרץ 1971, נורתה ברגלה מכדור תועה באולם בבית המשפט המחוזי בתל אביב במסגרת נקמת דם. במהלך הדיון בבית המשפט, קם מהספסל האחורי קסאם באחסאן טופיק עבדול-חי וירה מאקדחו, אותו הצליח להסתיר מפני השומרים, 12 כדורים אל עבר בן דודו נגיב טופיק עבדול-חי שהואשם במהלך אותו הליך משפטי ברצח אחיו של קסאם על רקע סכסוך קרקעות, וכן ירה גם לעבר בנו של נגיב, מאזן. נגיב מת במקום ומאזן נפצע קשה.

בשנת 1972 החלה לעבוד בפרקליטות מחוז מרכז וב-1984 מונתה לפרקליטת מחוז מרכז. במסגרת תפקידיה בפרקליטות, הייתה חברה בוועדה מטעם היועץ המשפטי לממשלה לעניין פרשת קו 300. כמו כן, כיהנה כיו"ר הוועדה להסדרת נוהלי ההפעלה של סוכנים סמויים וסייעה לוועדת החקירה של אירועי הטבח בסברה ושתילה.

ב-1988 מונתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב. במקביל לימדה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב קורסים בדיני ראיות ובסדר דין פלילי.

לאחר מינויה לשופטת התפרסם תחקיר עיתונאי שטען כי ארבל קיבלה שלא כדין פיצויי פיטורים מנציבות שירות המדינה בגין 16 שנות עבודתה בפרקליטות, על אף שהמשיכה לכהן כעובדת מדינה. מבקר המדינה בדק את המקרה, מתח ביקורת על תפקודה של הנציבות אך ביחס לארבל קבע כי פעלה בתום לב.

פרקליטת המדינה
בינואר 1996 מונתה ארבל לפרקליטת המדינה ושימשה כמ"מ היועץ המשפטי לממשלה בהיעדרו. כן ישבה בראשות ועדת פרקליטות 2000 ובראשות ועדה שגיבשה קוד אתי לפרקליטים, השתתפה בדיונים ברומא, האג ושטרסבורג בנושא בית הדין הפלילי הבינלאומי.

ארבל שינתה את הנחיה 2.5 של הפרקליטות כך שתימנע, ככלל, העמדה לדין של עדים שטענו שהיו קורבנות לעבירות מין או אלימות ונמצאו סתירות בעדויותיהם.

כתבי אישום בולטים בהם הייתה מעורבת בתוקף תפקידה כפרקליטת המדינה:
 נגד אלי הורביץ, מנכ"ל חברת "טבע", בגין עבירות מס. התביעה הסתיימה בהרשעה בבית המשפט המחוזי, אך בזיכוי בבית המשפט העליון.
 נגד מו"ל "מעריב", עופר נמרודי, בגין שיבוש מהלכי חקירה, מתן שוחד, קשירת קשר לרצח ואישומים רבים נוספים. לאחר משפט שנמשך כשנה וחצי הגיעו הצדדים לעסקת טיעון, שבמסגרתה הודה נמרודי באישומים של שיבוש מהלכי משפט, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הטרדת עד ורישום כוזב במסמכי תאגיד, ונגזר עליו עונש מאסר. ארבל אף הגישה כתב אישום נוסף נגד אביו יעקב נמרודי ושותפו הסופר אריה קרישק, שהסתיים אף הוא בהרשעות.
 הגשת כתב אישום נגד ראש עיריית ירושלים, אהוד אולמרט, בגין עבירות על חוק מימון מפלגות. התביעה הסתיימה בזיכויו של אולמרט (ת"פ (ת"א) 329/96). בסופו של פסק הדין המזכה הצדיק השופט עודד מודריק את הגשת כתב האישום בנימוק של ניקיון ציבורי וניקיון האווירה שרדפה את אולמרט. השופט ציין גם, בנוגע לדין וחשבון למבקר המדינה עליו חתם אולמרט, כי 
 המלצתה שלא להגיש כתב אישום כנגד אהוד ברק בפרשת עמותות הקש.
 המלצתה על הגשת כתבי אישום כנגד בנימין נתניהו בפרשת עמדי. המלצה שלא התקבלה על ידי היועמ"ש אליקים רובינשטיין.
 המלצתה להגיש כתב האישום כנגד יעקב נאמן, בגין שיבוש מהלכי חקירה, אשר גרמה להתפטרותו מתפקידו כשר המשפטים. נאמן הועמד לדין ונמצא זכאי. ארבל והיועץ המשפטי לממשלה, מיכאל בן יאיר, טענו כל אחד שהשני היה זה שהחליט להגיש את כתב האישום נגד יעקב נאמן. יוסף לפיד, שכיהן כשר המשפטים בעת מינויה של ארבל לבית המשפט העליון, תמך בגרסתה של ארבל.
הגשת כתב אישום כנגד אביגדור קהלני, הגשת ערעור לאחר שזוכה בידי השופט עודד אליגון, ודרישה להגשת ערעור נוסף לאחר שזוכה על ידי השופט דוד רוזן. דרישה שנדחתה על ידי היועץ המשפטי אליקים רובינשטיין.
הגשת כתב אישום כנגד רפאל איתן, בעת שהיה מיועד לתפקיד השר לביטחון הפנים, אשר זוכה בדין.תפ (חיפה) 5040/96 מדינת ישראל נגד רפאל איתן ואחרים, ניתן ב-16 ביוני 1997 (באתר "נבו")
 המלצתה להגיש כתב אישום כנגד ראש הממשלה, אריאל שרון ובנו גלעד, על מעורבותם בפרשת האי היווני. המלצתה זו לא התקבלה על ידי היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, וגררה עימות מתוקשר בינו לבין ארבל.

מינויה לשופטת בבית המשפט העליון
כאשר עלתה ההצעה למנותה לשופטת בבית המשפט העליון, קמה התנגדות לכך מצד גורמים שונים:
 גורמים בימין הפוליטי. בדיון בוועדת חוקה חוק ומשפט של הכנסת, קראו אחדים מחברי הוועדה לדחות את הדיון בוועדה לבחירת שופטים בעניין בחירתה של ארבל.
 העיתון "מעריב" פרסם סדרת מאמרי דעה ותחקירים בגנותה.
 העיתונאי יואב יצחק הביע התנגדותו בפני הוועדה לבחירת שופטים ועתר לבג"ץ, אך עתירתו נדחתה.

ב-6 במאי 2004 בחרה הוועדה לבחירת שופטים בעדנה ארבל כשופטת בבית המשפט העליון, וב-24 במאי 2004 מונתה לכהונה. שבעה מתשעת חברי הוועדה תמכו במינוי, השר בני אלון התנגד, והשופטת דורית ביניש נמנעה בשל קשריה האישיים עם ארבל.

במהלך שקילת מינויה של ארבל לבית המשפט העליון, ובעת כהונתה כפרקליטת המדינה, קורות חייה הרשמיים של ארבל הציגו אותה כבעלת תואר שני. לאחר מינויה פרסם יואב יצחק כי במשך שנים כתבה ארבל בקורות חייה כי סיימה בשנת 1979 את לימודיה לתואר שני, אף על פי שהיא מחזיקה בתואר ראשון בלבד. רק לאחר פרסום זה, תיקנה השופטת ארבל את קורות חייה באתר הרשות השופטת.

בשנת 2012 מונתה על ידי שר המשפטים לראשות הוועדה המייעצת לסדר דין פלילי וראיות.

ב-22 ביוני 2014 פרשה מכס השיפוט לגמלאות, בהגיעה לגיל 70.

לאחר פרישתה כיהנה ארבל בוועדת השתיים.

חייה האישיים
ארבל אלמנה, שהייתה נשואה לאורי ארבל ואם לשלוש בנות.

עמדות
ארבל מציגה עמדה עקבית של עמידה לצד החלש. באחד מפסקי הדין הסבירה את עמדתה באותה סוגיה:

בפסקי דין של ארבל ניתן למצוא שיקולים של צדק חלוקתי, והיא ידועה כמי שעומדת באופן עקבי לצד הצרכן אל מול חברות הביטוח. בהתייחס לדמי ביטול, חידשה ארבל שעסקה הכוללת רכישת מספר כרטיסי טיסה, תחשב לעסקה אחת בלבד, ותאפשר למוכר לגבות דמי ביטול רק פעם אחת. עמדתה לא נתקבלה על ידי הרכב של שלושה שופטים אחרים של בית המשפט העליון, שדנו במקרה דומה.

בתביעה של אזרח מול מפעל הפיס חידשה עיקרון בדרישת תום לב בחוזים על פיו גם עמידה דווקנית על זכות, אף ללא קיומן של נסיבות המעידות על התחכמות, תחבולה או הכשלת הצד שכנגד יכולה להיחשב כחוסר תום לב.

מתוקף גישתה של עמידה עם החלש היא גם תמכה בצמצום תחולת הגנת ההתיישנות. בדעת מיעוט שנדחתה על ידי חבריה למותב בקשה לקבוע שמרוץ ההתיישנות של תביעה לתגמולי ביטוח תאונות מתחיל לא במועד אירוע התאונה אלא במועד התגבשות הנכות הצמיתה של התובע. באופן דומה, בקשה לקבוע בניגוד לדעת עמיתיה למותב שהתיישנות על נזק תחול רק 7 שנים לאחר גילוי הנזק בפועל על ידי התובע ולא 7 שנים לאחר שהנזק היה ניתן לגילוי באופן אובייקטיבי. להצדקת פרשנות זאת של החוק היא כתבה:

ובמקום אחר הוסיפה:

בהתייחס לחוק התגמולים היא מצאה עצמה בעמדת מיעוט בבקשה להרחיב את התגמולים לנכה צה"ל, וסברה ש. במקרה אחר, הובילה ארבל בעמדת רוב, להגדרה מחמירה של המונח "התנהגות רעה חמורה", באופן שמנע שלילת תגמולים מנכי צה"ל שפעלו שלא כראוי.

 לקריאה נוספת 

  ללא גלימה - שיחות עם שופטי בית המשפט העליון - הפרק: עדנה ארבל, הוצאת למשכל - ידיעות ספרים, 2017, עמודים 361–392

קישורים חיצוניים


 גליה אליהו, 





 , כתבתה של תמר אלמוג-לוי, הערוץ הראשון
 יורם יובל, שיחת נפש עם עדנה ארבל, כאן_11, 6 במאי 2018


 הערות שוליים 

קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון בדימוס
קטגוריה:שופטות בית המשפט העליון
קטגוריה:שופטות בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:פרקליטי המדינה
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:בוגרות תיכון חדש (חיפה)
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש (חיפה)
קטגוריה:בוגרות בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944