נדיה בולאנז'ה

נדיה בולאנז'ה (בצרפתית: Nadia Boulanger; 16 בספטמבר 1887 – 22 באוקטובר 1979) הייתה מלחינה, מנצחת ופרופסור למוזיקה בעלת השפעה רבה בעולם המוזיקה. לימדה רבים מחשובי המלחינים והמנצחים של המאה ה-20.

משפחתה
סבתה של נדיה בולאנז'ה הייתה הזמרת ז'ולייט בולאנז'ה. סבה, פרדריק בולאנז'ה, זכה בפרס ראשון לנגינה בצ'לו בשנתו החמישית (1797) בקונסרבטואר החדש של פריז. אביה, ארנסט בולאנז'ה למד בהמשך באותו מוסד (בין מוריו היה שארל-ולנטן אלקאן) וזכה בפרס רומא בשנת 1835. בשנים הבאות לימד בקונסרבטואר שם פגש את אמה של נדיה, הנסיכה הרוסית ראיסה מישצקאיה.

ביוגרפיה
חיי הרגש של נדיה בולאנז'ה התרכזו במידה רבה סביב אהבתה לאחותה, לילי בולאנז'ה, שהייתה צעירה ממנה בשש שנים. לילי הייתה אחת מתלמידי הקומפוזיציה הראשונים של נדיה, והנחייתה אחראית במידה רבה לכך, שלילי הייתה לאישה הראשונה שזכתה בפרס רומא, בשנת 1913.

נדיה נכנסה לקונסרבטוריון של פריז בגיל עשר. כאן למדה עוגב אצל אלכסנדר גילמן ואחר כך אצל שארל-מארי וידור. כן למדה קומפוזיציה אצל גבריאל פורה. אחרי שזכתה בפרס ראשון בנגינת עוגב- ליווי ופוגה, הגיעה למקום השני בפרס רומא בשנת 1908.

בולאנז'ה, שאהבה להיקרא "מדמואזל", הייתה האישה הראשונה שניצחה על כמה תזמורות סימפוניות חשובות, ביניהן הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הסימפונית של בוסטון, תזמורת פילדלפיה ובאנגליה, על תזמורת האלה במנצ'סטר ותזמורת רשות השידור הבריטית.

מִשׂרַת ההוראה הראשונה שלה הייתה בבית הספר הגבוה למוזיקה של אלפרד קורטו בפריז, בשנת 1916. אחרי מלחמת העולם הראשונה (1921) התמנתה לפרופסור להרמוניה בקונסרבטוריון האמריקאי למוזיקה בפונטנבלו, שם גילה אותה דור חדש של מלחינים אמריקאים (ראו להלן). עם הזמן הייתה למנהלת המוסד (1950). היא הורתה גם בבית הספר לונגי למוזיקה ובקונסרבטוריון של פריז.

רבים מתלמידיה משנות ה-20', ביניהם אהרן קופלנד, וולטר פיסטון, רוי האריס ווירג'יל תומסון
ייסדו אסכולת הלחנה חדשה, שהתבססה על משנתה המוזיקלית. וולטר פיסטון, נוסף ליצירותיו, הוציא גם שלושה ספרי לימוד מעולים בנושאי הרמוניה, קונטרפונקט ותזמור. היה מקובל להגיד, שלכל עיר בארצות הברית יש תלמיד בולאנז'ה משלה. השפעתה הייתה עצומה ונפרשה על רוב העולם המוזיקלי המערבי.

שיטות ההוראה של בולאנז'ה כללו הרמוניה מסורתית, קריאת פרטיטורה ליד הפסנתר, קונטרפונקט לסוגיו, ניתוח יצירות ושליטה בשירה בקריאה מהדף (בשימוש בסולפג' לפי דו קבוע). תלמידיה היו אמורים לשנן את "הפסנתר המושווה" של באך, כרכים 1 ו-2 וללמוד אלתור פוגות (כפי שבאך נהג לעשות). היקף הידע שלה היה פנומנלי, שמיעתה מושלמת, זכרונה צילומי לכאורה ודרישותיה הדיסציפלינריות מוחלטות. כל אופייה היה חדור מסירות נלהבת, נדיבות ואהבת חיים כבירה.

תלמידיה
להלן רשימה לא מלאה של תלמידי המוזיקה של בולאנז'ה. היא ואנט דיודונה, חברתה ועוזרתה לכל אורך חייה, לא ניהלו רישומים של התלמידים שלמדו אצל בולאנז'ה. נוסף לכך, אין כל אפשרות, למעשה, לקבוע מה בדיוק היה טבע הלימודים הפרטיים של כל תלמיד אצל בולאנז'ה.

קישורים חיצוניים




קטגוריה:מלחינות צרפתיות
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:מורים למוזיקה בצרפת
קטגוריה:מורות למוזיקה
קטגוריה:משפחת בולאנז'ה
קטגוריה:צרפתים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים ממוצא רוסי
קטגוריה:מנצחות
קטגוריה:סגל קולג' בארד
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינות המאה ה-19
קטגוריה:מלחינות מן המאה ה-20
קטגוריה:ילידות 1887
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1887
קטגוריה:נפטרות ב-1979
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1979
קטגוריה:זוכי פרס רומא