צבי פרץ חיות

ממוזער|שמאל|חותמת שהוטבעה על ספריו לאחר פטירתו
צבי פרץ חיוֹת (בגרמנית: Hirsch Perez Chajes; 1876 – 14 בדצמבר 1927), היה רב, היסטוריון וחוקר מקרא יהודי-אוסטרי, יליד גליציה.

 ביוגרפיה 
נולד בעיירה ברודי שבגליציה לשלמה חיות, סוחר ותלמיד חכם. נכדו של המהר"ץ חיות. למד אצל אביו ואצל דודו, רבי יצחק חיות, אב"ד ברודי והוסמך כרב על ידי הרב יצחק יהודה שמלקיש, ובנוסף למד באוניברסיטת וינה, שם כתב דוקטורט על ספר הבשורה על-פי מרקוס מהברית החדשה.

חיות כיהן כרב הקהילה בפירנצה מ-1901, עסק בהוראה בבית המדרש לרבנים בפירנצה ובהוראה לחקר המקרא באוניברסיטה המקומית. בפירנצה התקרב אליו בן הקהילה, ד"ר יהודה פצ'יפיצ'י, והושפע ממנו רבות. פצ'יפיצ'י, שהפך מאוחר יותר לאחד ממנהיגיה הבולטים של יהדות איטליה, ראה ברב חיות את מורו ורבו. ב-1912 היה לרבה של קהילת טריאסטה, והוציא לאור עיתון בשם איל מֶסָגֶרו אישראליטיקו ("מבשר ישראל").

משנת 1918 היה הרב הראשי של וינה. והקים שם את בית המדרש למורים בווינה ועמד בראשו (לימים, בית המדרש נקרא על שמו).

חיות היה מראשוני הרבנים שתמכו בציונות, והיה היושב ראש הראשון של הוועד הפועל הציוני, בין השנים 1921–1925. הוא הטיף לציונות ופעל רבות למען חינוך יהודי וציוני. חיות דגל בשלום בין העמים, והשתתף בוועידת השלום בסן רמו. בשנת 1923 ארגן את "האגודה היהודית למען חבר הלאומים באוסטריה", ושימש נשיאה עד מותו. אגודה שפעלה למען זכויות מיעוטים במסגרת "הפדרציה הבין לאומית של האגודות למען חבר הלאומים" (לימים האגודה למען האומות המאוחדות).

בשנת 1925, עם פתיחת האוניברסיטה העברית בירושלים, נמנה עם חברי הוועד להקמת המכון למדעי היהדות באוניברסיטה, והיה מיועד לעמוד בראש המכון. אך לחץ החוגים הדתיים על שלטונות האוניברסיטה שלא ללמד מקרא באופן מדעי-מודרני הכריע. פרץ חיות עזב את ירושלים וחזר לווינה.

הרב צבי פרץ חיות היה רווק כל ימיו. נפטר בווינה באופן פתאומי מהתקף לב בדצמבר 1927. בהלווייתו השתתפו אלפי אנשים, כולל: נשיא אוסטריה, נציגי ממשלת אוסטריה, נשיא ההסתדרות הציונית, נשיא ארגון "בני־ברית" ורבנים חרדים.

בשנת 1950 עצמותיו הועלו לארץ ישראל ביוזמתה של אניטה מילר-כהן, והוא נקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב ב-20 בנובמבר 1950.

בית הספר היהודי המרכזי בעיר וינה קרוי על שמו. כמו כן קרויים על-שמו רחובות בחיפה, נתניה, תל אביב ובשכונת נווה יעקב בירושלים. אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.

 פעילותו המחקרית 
הוא נודע בעולם המדעי בזכות חיבוריו בתחום התנ"ך, הברית החדשה, הספרים החיצוניים, התלמוד, ההיסטוריה היהודית ובעיקר פרשנות המקרא.
בראשית המאה ה-20 נמנה עם צוות המלומדים בראשותו של אברהם כהנא שהתאגדו להוצאת פירוש מדעי של ספרי התנ"ך. במסגרתו פירש חיות את ספרי עמוס ותהילים.

כמו כן ההדיר פירוש למסכת מועד קטן מאחד הראשונים.
תהלים / מפורש על ידי צבי פרץ חיות, זיטומיר, תרס"ג 1902.
פירושים לספר עמוס, ירושלים: אקדמון, תשכ"ו.
פירוש מסכת משקין לרבינו שלמה בן היתום, ברלין: בהוצאת חברת מקיצי נרדמים, תר"ע.

פרסם מאמרים בעניינים שונים במספר שפות. מבחר ממאמריו כונסו בעברית בשני קבצים:
נאומים והרצאות, בוסטון: בית המדרש למורים, תשי"ג.
בסוד עמי: נאומים, הרצאות, שיעורים. ירושלים: הספרייה הציונית, תשכ"ב.

 לקריאה נוספת 
מרדכי גוטפריד, פרופסור ד"ר צבי פרץ חיות ז"ל : <מדותיו ותכונותיו>, וינה : דפוס אוניאן, תרפ"ט.
יוסף קלוזנר, פעולתו המדעית של צבי פרץ חיות, הסנה שנה א חוברת א, ורשה תרפ"ט, עמ' 78–82.
מאמרים לזיכרון רבי צבי פרץ חיות, וינא: קרן לזיכרון אלכסנדר קאהוט, תרצ"ג.
ק' טראו-מ' קריין, אדם בעולם: צבי פרץ חיות, תל אביב: נ' טברסקי, תש"ז, 1947.
דב סדן, אבני זיכרון, תל אביב: עם עובד תשי"ד, עמ' 11–26.
זלמן שזר, אור אישים א', תל אביב: עם עובד, תשט"ו, עמ' 87–96.
י"י לוין, חכמת ישראל במערב אירופה א, הוצ' עוגן תשי"ט, עמ' 241–253.
אריה מנצ’ר, צבי פרץ חיות, (תל אביב): הקונגרס היהודי העולמי - ההנהלה הישראלית, תשל"ד.
 גצל קרסל, לכסיקון הספרות העברית (עמ' 782–783), הוצאת הקיבוץ הארצי, תשכ"ה.

קישורים חיצוניים

  (ארכיון)

 בית ספר צבי פרץ חיות של הקהילה היהודית בווינה


 מודעות אבל שהתפרסמו ב-Neue Freie Presse



 הערות שוליים 

קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:טריאסטה: רבנים
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:וינה: רבנים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:היסטוריונים יהודים איטלקים
קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:פירנצה: רבנים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אוסטרים
צבי פרץ
קטגוריה:ילידי 1876
קטגוריה:נפטרים ב-1927