מלכי ספרד

על פי חוקת ספרד מ-1978, מלך ספרד הוא ראש המדינה של ספרד, סמל לאחדותה ולהמשכיותה, נציגה העליון של המדינה כלפי חוץ והמפקד העליון של כוחותיה המזוינים.

אף כי ספרד נוצרה כישות פוליטית אחת, אחרי נישואיהם של המלכים הקתוליים, מלכי קסטיליה ואראגון, בסוף המאה ה-15, באופן רשמי המלכים לא נשאו את התואר "מלך ספרד" אלא תארים אחרים כגון "מלך קסטיליה, לאון, אראגון".

מלך ספרד הנוכחי הוא פליפה השישי, אשר החל למלוך ב-2014.

 היסטוריה 
בימי הביניים היו בחצי האי האיברי מספר ממלכות נוצריות: קסטיליה, לאון, אראגון, אסטוריאס, גליסיה, נווארה, ולנסיה ועוד. עם השנים מלחמות ונישואים גרמו לאיחוד מרבית בתי המלוכה, ולקראת סוף המאה ה-14 נוצר מצב בו בחצי האי האיברי היו שלוש ממלכות קתוליות גדולות (פורטוגל, קסטיליה ואראגון), כאשר החלק הדרומי בשליטת המוסלמים.

שמאל|ממוזער|250px|דיוקן החתונה של המלכים הקתוליים, 1469
אחרי נישואיהם של המלכים הקתוליים, פרננדו מלך ארגון ואיזבלה מלכת קסטיליה, ב-19 באוקטובר 1469, נוצרה ישות פוליטית יחידה שניתן לכנותה "ספרד", אולם שתי הממלכות המשיכו להתקיים במקביל. קרלוס הראשון, נכדם של המלכים הקתוליים ואשר מחוץ לספרד מוכר כקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ירש את שתי הממלכות ואיחד אותן, ותקופת מלכותו נחשבת לתחילת המונרכיה הספרדית.

ב-1700 מת המלך קרלוס השני ללא יורשים והוריש את הכתר הספרדי לפיליפ, דוכס אנז'ו, מבית בורבון הצרפתי, מה שהצית את מלחמת הירושה הספרדית. בסופה של המלחמה הוסכם כי פיליפ, שמלך בספרד תחת השם פליפה החמישי, ימשיך למלוך בספרד - אולם יוותר על זכותו לרשת את הכתר הצרפתי. כך החל בית בורבון למלוך בספרד.

במאה ה-19 התיר המלך פרננדו השביעי לנשים למלוך במקרה שהמלך מת ללא יורשים זכרים. עם מותו ב-1833, עלתה לכס המלוכה בתו בת ה-3 איזבלה השנייה, במקום אחיו של המלך, קרלוס מריה איסידרו, שטען לכתר הספרדי, והדבר גרם לפרוץ המלחמות הקרליסטיות בספרד. בסופו של דבר איזבלה השנייה המשיכה למלוך, עד שב-1868 התחוללה בספרד מהפכה שבעקבותיה איזבלה הודחה מכסאה ויצאה לגלות בצרפת. הפרלמנט הספרדי החליט לבחור באמדאו הראשון לבית סבויה, בנו של מלך איטליה וצאצאו של קרלוס השלישי, כמלך ספרד. אולם עקב חוסר היציבות הפוליטית בספרד אמדאו הראשון התקשה למלוך, ואחרי שנתיים בלבד החליט לנטוש את הכתר הספרדי ולשוב לאיטליה. בעקבות כך קמה הרפובליקה הספרדית הראשונה, שהחזיקה מעמד 11 חודשים בלבד, ולאחריה בית בורבון שב למלוך בספרד, במסגרת מונרכיה חוקתית בה סמכויות המלך היו מצומצמות. בשנת 1923, בעקבות הכרתו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד בשלטון העריצות של מיגל פרימו דה ריברה, התחזקה התנועה הרפובליקנית שביקשה לבטל את מוסד המלוכה. לאחר ניצחון סוחף של חזית רפובליקנית בבחירות מוניציפליות ב-12 באפריל 1931 הבין אלפונסו השלושה עשר, שהוא איבד את תמיכת העם ויצא לגלות. בכך קמה הרפובליקה הספרדית השנייה, שנמשכה עד לניצחונו של פרנסיסקו פרנקו במלחמת האזרחים הספרדית. פרנקו, שהיה מלוכני, הכריז על ספרד כמונרכיה אולם לא הכריז על עצמו או על אדם אחר כמלך. ב-1969 הוא הכריז על חואן קרלוס, נכדו של אלפונסו השלושה עשר, כנסיך ספרד וכיורשו. אחרי מותו של פרנקו ב-1975, חואן קרלוס הראשון עלה לכס המלוכה, וספרד הפכה למונרכיה חוקתית.

 תוארו המלא של מלך ספרד 
בנוסף לתוארו הרשמי המוענק לו על ידי חוקת ספרד, מלך ספרד נושא בשורה ארוכה של תארים, כולם סמליים וחסרי משמעות מעשית. תארים אלו משקפים את ההיסטוריה הארוכה של הכתר הספרדי, שנוצר כתוצאה מאיחודים של ממלכות היסטוריות.

תוארו המלא:
שמאל|ממוזער|250px|הכתר הספרדי
 מלך ספרד, מלך קסטיליה, מלך לאון, מלך אראגון, מלך שתי הסיציליות, מלך ירושלים, מלך נווארה, מלך גרנדה, מלך טולדו, מלך ולנסיה, מלך גליסיה, מלך מיורקה, מלך סביליה, מלך סרדיניה, מלך קורדובה, מלך קורסיקה, מלך מורסיה, מלך מנורקה, מלך חאאן, מלך אלגרבה, מלך אלחסירס, מלך גיברלטר, מלך האיים הקנריים, מלך האיים והיבשת של הודו המערבית והודו המזרחית באוקיינוס
 ארכידוכס אוסטריה
 דוכס בורגון, דוכס ברבנט, דוכס מילאנו, דוכס אתונה וניאופטריה
 רוזן הבסבורג, רוזן פלנדריה, רוזן טירול, רוזן רוסיון, רוזן ברצלונה
 שליט ביסקאיה, שליט מולינה
 קפטן כללי ומפקד עליון של הכוחות המזוינים, ריבון ואדון גדול של המסדר המהולל של גיזת הזהב
 אדון גדול של המסדר המלכותי והמכובד של קרלוס השלישי, אדון גדול של מסדר איזבלה הקתולית, אדון גדול של המסדר המלכותי והצבאי של הרמנגילדו הקדוש, אדון גדול של המסדר המלכותי והצבאי של פרננדו הקדוש, אדון גדול של מסדר מונטסה, אדון גדול של מסדר אלקנטרה, אדון גדול של מסדר קלטראווה, אדון גדול של מסדר סנטיאגו, אדון גדול של מסדר מריה לואיסה

 סמכויותיו החוקתיות של מלך ספרד 

בספרד, שהיא מונרכיה חוקתית, למלך ספרד תפקיד ייצוגי וטקסי בעיקרו, וסמכויותיו של מלך ספרד מוגדרות בחוקת ספרד מ-1978.

עם קבלת הכתר וההכרזה בפני הקורטס חנרלס (הפרלמנט) על תחילת שלטונו, המלך החדש נשבע לקיים בנאמנות את חובותיו, לציית לחוקה ולחוקים ולהבטיח את הציות להם, ולכבד את זכויותיהם של האזרחים ושל הקהילות האוטונומיות.

בין סמכויותיו העיקריות:
 חתימה על חוקים
 כינוס הקורטס חנרלס או פיזורו והקדמת הבחירות
 קיום משאל עם
 הצעת מועמד לראשות הממשלה, מינויו ופיטוריו
 מינוי חברי הממשלה ופיטוריהם, באישור ראש הממשלה
 הוצאת צווים שאושרו בממשלה, מתן משרות אזרחיות וצבאיות והענקת אותות כבוד
 הפיקוד העליון על הכוחות המזוינים
 מתן חנינות
 הסמכת שגרירי ספרד וקבלת כתבי האמנה של שגרירים זרים
 חתימה על חוזים בינלאומיים
 הכרזת מלחמה או חתימה על הסכם שלום, באישור מראש של הקורטס חנרלס

אף על פי ששלכאורה פעולות אלה הן בסמכות המלך, למעשה הן מתבצעות לפי בקשת הממשלה או הפרלמנט, ללא שהמלך מפעיל שיקול דעת עצמאי בנושא. בחלק מהמקרים הדבר מעוגן בחוקה עצמה, ובחלק במוסכמה חוקתית. כך אף על פי שכביכול המלך יכול שלא לחתום על חוק שעבר בפרלמנט, מעולם המלך לא סירב לחתום על חוק. כאשר הועלתה בתקשורת האפשרות שחואן קרלוס יסרב לחתום על החוק המאפשר נישואים חד מיניים, כפי שעשה ב-1990 המלך הבלגי בודואן עם חוק בנושא הפלות, הוא דחה את הספקולציות באומרו: "אני מלך ספרד, לא מלך בלגיה".

אם המלך קטין או שנבצר ממנו למלוך מסיבות שונות (כגון מחלה), חלק מסמכויותיו מועברות לעוצר אשר פועל בשמו של המלך. העוצר יהיה בדרך כלל אחד מהוריו של המלך (במקרה של מלך קטין) או יורש העצר או אחד מבני משפחת המלוכה הבגירים (במקרה של נבצרות).

 סדר ההורשה 
שמאל|ממוזער|250px|חדר כס המלכות בארמון המלוכה שבמדריד
על פי חוקת ספרד, ירושת הכתר היא על פי עקרון הבכורות כאשר זכרים קודמים לנקבות, כלומר: בעלי קרבת הדם הקרובה ביותר למלך קודמים לאלו עם קרבת דם רחוקה יותר; מבין אלו שיש להם אותה קרבת דם (כגון אחים ואחיות), הזכרים קודמים לנקבות, ואם הם מאותו מין - הבכור קודם לאחיו הצעירים ממנו.

יורש העצר למלך נושא את התואר נסיך אסטוריאס. עם מותו של המלך, יורש העצר הופך באופן אוטומטי למלך.

נישואין אינם שוללים זכות ירושה פרט למקרים בהם המלך והקורטס חנרלס שניהם אסרו במפורש על היורש נישואין עם אדם ספציפי. במקרה כזה היורש וצאצאיו מאבדים את זכות הירושה ומוצאים מסדר ההורשה.

אחרי הולדת לאונור, נסיכת אסטוריאס, בתו הבכורה של פליפה השישי, מלך ספרד, הועלתה דרישה לשנות את החוקה כך שלא תפלה בין זכרים לנקבות בסדר ההורשה, ולאונור תשמור על מקומה בסדר ההורשה גם אם ייוולדו לה אחים זכרים.

 רשימת מלכי ספרד 
ממוזער|250px|שלט האצולה הגדול והמלא של מלכי ספרד מימי המלך קרלוס השלישי ועד לנפילת המלוכה ועליית הרפובליקה השנייה.
בית טראסטמרה
המלכים הקתוליים
+שםתמונהתחילת מלוכהסיום מלוכהאיזבלה הראשונה מקסטיליהמרכז|ממוזער|124x124 פיקסלים11 בדצמבר 1474
קסטיליה26 בנובמבר 1504
קסטיליהפרננדו השני מאראגוןמרכז|ממוזער|134x134 פיקסלים15 בינואר 1475
קסטיליה
20 בינואר 1479
אראגון26 בנובמבר 1504
קסטיליה
23 בינואר 1516
אראגון

בית הבסבורג
+שםתמונהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותקרלוס הראשוןמרכז|ממוזער|102x102 פיקסלים23 בינואר 151616 בינואר 1556נכדו של איזבלה הראשונה ופרננדו השניפליפה השנימרכז|ממוזער|148x148 פיקסלים16 בינואר 155613 בספטמבר 1598בנו של קרלוס הראשוןפליפה השלישימרכז|ממוזער|152x152 פיקסלים13 בספטמבר 159831 במרץ 1621בנו של פליפה השניפליפה הרביעימרכז|ממוזער|120x120 פיקסלים31 במרץ 162117 בספטמבר 1665בנו של פליפה השלישיקרלוס השנימרכז|ממוזער|127x127 פיקסלים17 בספטמבר 16651 בנובמבר 1700בנו של פליפה הרביעי

בית בורבון
+שםתמונהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותפליפה החמישימרכז|ממוזער|132x132 פיקסלים16 בנובמבר 170014 בינואר 1724נינו של פליפה הרביעילואיס הראשוןמרכז|ממוזער|134x134 פיקסלים14 בינואר 172431 באוגוסט 1724בנו של פליפה החמישיפליפה החמישימרכז|ממוזער|132x132 פיקסלים(שב לשלטון)
6 בספטמבר 17249 ביולי 1746נינו של פליפה הרביעיפרננדו השישימרכז|ממוזער|135x135 פיקסלים9 ביולי 174610 באוגוסט 1759בניו של פליפה החמישיקרלוס השלישימרכז|ממוזער|140x140 פיקסלים10 באוגוסט 175914 בדצמבר 1788קרלוס הרביעימרכז|ממוזער|136x136 פיקסלים14 בדצמבר 178819 במרץ 1808בנו של קרלוס השלישיפרננדו השביעימרכז|ממוזער|147x147 פיקסלים19 במרץ 18086 במאי 1808בנו של קרלוס הרביעיקרלוס הרביעימרכז|ממוזער|136x136 פיקסלים(שב לשלטון)
6 במאי 1808בנו של קרלוס השלישי

בית בונפרטה
+שםתמונהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותחוסה הראשוןמרכז|ממוזער|154x154 פיקסלים6 ביוני 180811 בדצמבר 1813אחיו של נפוליאון בונפרטה, מונה על ידו לאחר סילוק המלכים הבורבונים

בית בורבון (שיבה ראשונה לשלטון)
+שםתמונהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותפרננדו השביעימרכז|ממוזער|147x147 פיקסלים(שב לשלטון)
11 בדצמבר 181329 בספטמבר 1833בנו של קרלוס הרביעיאיזבלה השנייהמרכז|ממוזער|115x115 פיקסלים29 בספטמבר 183330 בספטמבר 1868בתו של פרננדו השביעי

בית סבויה
+שםתמונהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותאמדאו הראשוןמרכז|ממוזער|120x120 פיקסלים2 בינואר 187111 בפברואר 1873צאצא של פליפה השני (דרך נכדו טומאזו פרנצ'סקו) ושל קרלוס השלישי (דרך בנו פרננדו הראשון)

בית בורבון (שיבה שנייה לשלטון)
+שםתמונהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותאלפונסו השנים עשרמרכז|ממוזער|116x116 פיקסלים29 בדצמבר 187425 בנובמבר 1885בנו של איזבלה השנייהאלפונסו השלושה עשרמרכז|ממוזער|130x130 פיקסלים17 במאי 188614 באפריל 1931בנו של אלפונסו השנים עשר

בית בורבון (שיבה שלישית לשלטון)
+שםתמונהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותחואן קרלוס הראשוןמרכז|ממוזער|132x132 פיקסלים22 בנובמבר 197519 ביוני 2014נכדו של אלפונסו השלושה עשרפליפה השישימרכז|ממוזער|134x134 פיקסלים19 ביוני 2014מולךבנו של חואן קרלוס הראשון

 קישורים חיצוניים 

 האתר הרשמי של בית המלוכה הספרדי  
 המונרכיה הספרדית 

הערות שוליים

*
ספרד
ספרד