אליזבת טיילור

שמאל|ממוזער|250px|טיילור בסרט "חתולה על גג פח לוהט", 1958
ממוזער|250px|אליזבת טיילור וריצ'רד ברטון בסרט "קלאופטרה", 1963
שמאל|ממוזער|250px|טיילור עם שני בניה, מייקל וכריסטופר, בעלה השלישי מייק טוד, ובתה אליזבת פרנסס לאחר לידתה. צילום של טוני פריסל, 1957
שמאל|ממוזער|250px|טיילור בפסטיבל סרטים בצרפת, 1985
דיים אליזבת רוזמונד טיילור (באנגלית: Dame Elizabeth Rosemond Taylor; 27 בפברואר 1932 – 23 במרץ 2011) הייתה שחקנית בריטית-אמריקאית יהודיה זוכת שני פרסי אוסקר.

בצעירותה נחשבה לאחת הנשים היפות בעולם, בין היתר בשל צבע עיניה הייחודי, המזכיר סגול. הייתה ידועה באורח חייה הראוותני, בנישואיה הרבים לבעלים שונים, במתנות הראוותניות שהעניקו לה בזמן יחסיהם, ובכך שמכרה אותם בגיל מבוגר יותר במחיר מופקע, לאור השתייכותם אליה. הייתה ידועה גם במערכת היחסים המתוחה עם אחד מבעליה, השחקן ריצ'רד ברטון, ובידידותה עם מייקל ג'קסון.

טיילור נולדה למשפחה נוצרית. שניים מבעליה היו יהודים (אדי פישר ומייק טוד), והיא טענה שהגיור שלה לא היה רק למענם. היא הייתה ידועה בפועלה ובמאמציה למען הציונות ולמען יהודים.

ילדות ונעורים - ילדת הפלא בהוליווד
אליזבת טיילור נולדה ברובע המפסטד, לונדון שבאנגליה. הוריה פרנסיס לן טיילור ושרה ויולה וורמברודט היו אמריקאים שחיו בבריטניה. בזכותם בנוסף לאזרחותה הבריטית השיגה גם אזרחות אמריקאית. מצד אביה, טיילור היא צאצאית לבתי אצולה אנגליים ולבית המלוכה הסקוטי, כמו גם לבית פלנטג'נט.

הוריה של טיילור באו מארקנסו סיטי, קנזס. אביה היה סוחר אמנות ואמה שחקנית לשעבר, שפרשה מעולם התיאטרון על מנת להינשא לאביה של טיילור בשנת 1926.
בגיל שלוש החלה טיילור ללמוד בלט. לאחר כניסת בריטניה למלחמת העולם השנייה, החליטו הוריה לחזור לארצות הברית, על מנת שלא להיקלע ללוחמה. המשפחה השתקעה בלוס אנג'לס.

בגיל תשע הופיעה טיילור בסרטה הראשון עבור אולפני יוניברסל. אולפנים אלו לא העריכו את כישוריה, ואפשרו לה לחתום על חוזה עם חברת MGM. חברה זו ליהקה את טיילור לתפקיד הראשי בשובר הקופות הקלאסי "לאסי שובי הביתה" (1943), שהיווה את פריצתה בעולם הקולנוע. לאחר מספר סרטים נוספים היא הופיעה לראשונה בתפקיד הראשי כולווט בראון, נערה העוסקת באילוף סוסים, בסרט "נשיונל ולווט" (1944). הסרט זכה להצלחה גדולה ואפשר לטיילור לחתום עם MGM על חוזה ארוך טווח. טיילור המשיכה להופיע בסרטים במקביל ללימודיה בבית הספר התיכון.
בשנים אלו הופיעה במספר המשכים לסדרת "לאסי", וכן שיחקה בסרט "ג'יין אייר" (1943), ב"הצוקים הלבנים של דובר" ובלהיטים כגון "החיים עם אבא" (1947), "ג'וליה השובבה" (1948), "אבי הכלה" (1950) (כבתו של ספנסר טרייסי, סרט שהיה להצלחה והוליד סרט המשך בשנת 1951 בשם "הרווח הקטן של אבא") ו"נשים קטנות" (1949). בסרטים אלו שיחקה דמות חיובית של מתבגרת חביבה וספורטיבית.

ב-1949 שיחקה בסרט "הקושר" לצידו של רוברט טיילור.

בשנת 1950 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון, ובשנה זו נישאה בפעם הראשונה, ליורש אימפריית המיליונים של מלונות הילטון, קונרד הילטון הבן, אותו פגשה בצ'רנוביו באגם קומו. היו אלו נישואי בוסר שהסתיימו לאחר מספר חודשים, והיו אך הראשונים בשורה ארוכה של זיווגים כושלים, ולעיתים טראגיים.

קריירת משחק בוגרת
החל משנות ה-50 נחשבה טיילור לאחת השחקניות המובילות בהוליווד, מעמד בו החזיקה עד לסוף שנות ה-60. היא זכתה פעמיים בפרס האוסקר כשחקנית הטובה ביותר. בפעם הראשונה בשנת 1960 עבור הסרט "באטרפילד 8", בו גילמה פרוצה יוקרתית החווה חיי אהבה מתוסבכים, ובו שיחקה לצד בעלה, השחקן אדי פישר. בשנת 1966 זכתה טיילור בפרס פעם נוספת בשל משחקה בסרט "מי מפחד מווירג'יניה וולף?", דרמה העוסקת בחיי הנישואים של זוג במשבר, בו שיחקה לצד בעלה, השחקן הוולשי ריצ'רד ברטון. טיילור הייתה מועמדת לפרס בשנת 1957 עבור תפקידה בסרט "עץ החיים" בבימויו של אדוארד דמיטריק, בו שיחקה לצדו של מונטגומרי קליפט, בשנת 1958 עבור תפקידה בסרט על פי מחזהו של טנסי ויליאמס, "חתולה על גג פח לוהט" בו שיחקה לצד פול ניומן, ובשנת 1959 עבור תפקידה בסרט "פתאום, בקיץ האחרון", אף הוא על פי מחזהו של טנסי ויליאמס, בו שיחקה לצד קתרין הפבורן ומונטגומרי קליפט.

בנוסף לסרטים אלו שיחקה בלהיטים הוליוודיים גדולים כ"קוו אדיס" (1951), "מקום תחת השמש" (1951), "אייבנהו", "הפעם האחרונה שראיתי את פריז" ו"ענק" (1956) סרט בו שיחקה לצד רוק הדסון ואגדת הקולנוע ג'יימס דין שהיה זה אחד משלושת הסרטים שצילם בימי חייו.

בניגוד לתדמיתה מהסרטים בהם הופיעה כנערה וכילדה, עסקו סרטיה כבוגרת בנושאים "קשים", כשבר בחיי נישואין, תשוקות מודחקות, והומוסקסואליות. דמותה הקולנועית הבוגרת מתקופה זו הייתה של אישה סוערת, מינית ומפתה. חייה הפרטיים הסוערים, השערוריות בהן הייתה מעורבת, כאשר השחקן אדי פישר עזב למענה את אשתו, דבי ריינולדס לאחר שהשניים נחשבו לזוג ההוליוודי המושלם, רק על מנת להיעזב על ידי טיילור שנים ספורות לאחר מכן לטובת השחקן ריצ'רד ברטון, אשר אף הוא היה נשוי לאחרת כשהחל את יחסיו עם טיילור, תרמו לתדמית זו, והביאו את הקהל אל הקופות.

בשנת 1963 הייתה טיילור לשחקנית שקיבלה את השכר הגבוה ביותר בהוליווד, כאשר קיבלה סכום של מיליון דולר על מנת לשחק בהפקת הראווה "קלאופטרה". הרומן שניהלה טיילור כקלאופטרה אל מול המצלמות עם ריצ'רד ברטון, ששיחק את מרקוס אנטוניוס, לווה ברומן אמיתי בין טיילור וברטון, שלא חמק מעיני צלמי המגזינים. באותה שנה הופיעה בתפקיד ראשי עם ריצ'רד ברטון בסרט "אנשים חשובים ביותר".

פרשה זו קיבעה את תדמיתה של טיילור כ"קוטלת גברים", פאם פאטאל ברונטית, המשתמשת בגברים וזורקת אותם לאחר מכן לפי צרכיה. עם זאת, מערכת יחסיה עם ברטון נמשכה זמן רב, ידעה עליות ומורדות והסתיימה בצורה טרגית עם מותו הפתאומי של ברטון בגיל 58, בשנת 1984.

לאחר הסרט "קלאופטרה" הופיעה טיילור בסרט "אהבה למבוגרים בלבד" לצידו של ריצ'רד ברטון (1965) וכמרתה בסרט "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" (1966). דמות זו מיצתה את כישרון המשחק של טיילור, שהציגה דמות של אישה קולנית, מתוסבכת, ואף מוזנחת, השקועה במערכת יחסים הרסנית עם בעלה, שגולם על ידי ברטון. סרט זה הביא לטיילור את פרס האוסקר השני בקריירה שלה, אך סימן מפנה לרעה, שכן לאחריו לא זכתה עוד טיילור לככב בלהיט קולנועי מהשורה הראשונה.

מאמצע שנות ה-70 הופעותיה הקולנועיות הפכו לנדירות, והסרטים בהם הופיעה לא נחשבו לחשובים, ולא זכו לפרסים. מתפקידיה האחרונים זכורה טיילור בתפקיד שולי כאמו החורגת של פרד פלינטסטון בסרט "הפלינטסטונס" וכן על הקריינות שלה בסרט "ג'נוסייד". טיילור הופיעה לעיתים בטלוויזיה (לרבות הופעה בכמה מפרקי הסדרה משפחת סימפסון, פעם בדיבוב מגי ופעם בדיבוב דמותה המצוירת של עצמה), וכן בתיאטרון, בו זכתה להצלחה על בימות ברודוויי בשנות ה-80.

חיים אישיים
נישואים
במשך חייה הייתה טיילור נשואה שמונה פעמים לשבעה בעלים:
 קונרד (ניקי) הילטון (6 במאי 1950 – 29 בינואר 1951). נישואי בוסר אלו הסתיימו בגירושים.
 השחקן מייקל וילדינג (21 בפברואר 1952 – 26 בינואר 1957). נישואים אלו הסתיימו בגירושים.
 המפיק מייק טוד (2 בפברואר 1957 – 22 במרץ 1958) נישואים אלו הסתיימו בצורה טראגית עם מותו של טוד.
 השחקן והזמר אדי פישר (12 במאי 1959 – 6 במרץ 1964) נישואים אלה הסתיימו בגירושים.
 השחקן ריצ'רד ברטון (15 במרץ 1964 – 26 ביוני 1974 ושוב בין 10 באוקטובר 1975 ל-29 ביולי 1976). שני הניסיונות הסתיימו בגירושים.
 סנטור ג'ון וורנר (4 בדצמבר 1976 – 7 בנובמבר 1982) נישואים אלה הסתיימו בגירושים.
 מפעיל הציוד המכני לארי פורטנסקי (6 באוקטובר 1991 – 31 באוקטובר 1996). גם נישואים אלו הסתיימו בגירושים.

מנישואיה לווילדינג נולדו לטיילור שני בנים, מייקל הווארד וילדינג (1953) וכריסטופר אדוארד וילדינג (1955). מנישואיה לטוד נולדה לטיילור בת בשם אליזבת פרנסס ב-1957. בעת נישואיה לפישר החלה טיילור בהליכי אימוץ של בת, שהושלמו לאחר נישואיה לברטון. הבת, מריה ברטון, היא ילידת שנת 1961.

טיילור לא הייתה אזרחית ארצות הברית, שכן ויתרה על אזרחותה בתקופת נישואיה לברטון. היא התגוררה בשנותיה האחרונות בשכונת בל אייר בלוס אנג'לס במעמד של תושבת חוקית קבועה.

יהדותה ויחסה לישראל ולציונות
טיילור גדלה כנוצרייה והתגיירה ב-1959. למרות ששניים מבעליה, מייק טוד ואדי פישר - היו יהודים, טיילור הצהירה שהיא לא התגיירה למענם, אלא רצתה לעשות זאת "מזמן" וש"אני מרגישה כאילו הייתי יהודייה כל חיי". אלכסנדר ווקר, מחבר הביוגרפיה של טיילור, מאמין שהיא הושפעה בהחלטתה מהסנדק שלה, , ומאימה, שהיו תומכים נלהבים של התנועה הציונית.

בעקבות גיורה הפכה טיילור לתומכת פעילה במטרות יהודיות וציוניות. בשנת 1959 רכשה איגרות חוב מהבונדס בשווי 100,000 דולר, מה שהוביל לצנזור סרטים שבהם השתתפה על ידי ארצות ערב ברחבי המזרח התיכון ואפריקה. כמו כן, נאסר עליה להיכנס למצרים כדי לצלם את "קלאופטרה" ב-1962, אך האיסור בוטל כעבור שנתיים לאחר שהפקידים המצריים סברו שהסרט מביא לפרסום חיובי של מדינתם. בנוסף לרכישת איגרות החוב מהבונדס, טיילור סייעה בגיוס כספים לארגונים כמו קק"ל והתיאטרון הקאמרי והייתה חברת הדירקטוריון של מרכז שמעון ויזנטל.

טיילור גם תמכה בזכותם של יהודי ברית המועצות לעלות לישראל. היא ביטלה את ביקורה בברית המועצות בשל גינויה את ישראל עקב מלחמת ששת הימים, גייסה כספים למען פצועי צה"ל במלחמת יום הכיפורים וחתמה על מכתב מחאה נגד החלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם, שקבעה כי הציונות היא גזענות. בשנת 1976 הציעה עצמה כבת ערובה במקומם של יותר מ-100 אזרחים ישראלים אשר נחטפו לאנטבה במהלך טיסה של חברת "אייר פראנס". היא שיחקה בסרט "ג'נוסייד" משנת 1982, שעסק ב וזכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר.

עסקים והתנדבות
טיילור הייתה ידועה בחיבתה לתכשיטים. לאורך השנים רכשה מספר פריטים יידועי שם, לרבות יהלומים מפורסמים. בשנת 2002 כתבה ספר בשם "סיפור האהבה שלי עם תכשיטים", ובשנת 2005 יצרה מיזם עסקי עם תכשיטנים נודעים בלוס אנג'לס לשיווק תכשיטים תחת השם המסחרי "אליזבת טיילור". כן שיווקה במסגרת זו בשמים שזכו להצלחה.

זמן רב השקיעה טיילור במאבק במחלת האיידס. היא סייעה להקמת המרכז האמריקאי למחקר האיידס, לאחר מותו של ידידה השחקן רוק הדסון שהיה אחד הידוענים הראשונים שנפלו קורבן למחלה. היא הקימה את מכון האיידס על שמה. מעריכים כי עד לשנת 1999 סייעה טיילור בהשגת מימון בסך חמישים מיליון דולר למחקר המחלה.
אוסף אמנות
טיילור החזיקה אוסף אמנות גדול שרובו נמכר לאחר מותה וחלק מתקבולי המכירה נתרם לקרן האיידס שלה. האוסף כלל ציור של וינסנט ואן גוך אותו רכשה ב-1963, ציור שהנאצים שדדו אך היא לא ידעה על כך בעת שרכשה אותו.

ציור שלה בשם "ליז" שיצר אנדי וורהול, שרכש השחקן יו גרנט ב-2001 תמורת שני מיליון דולר, ונמכר תמורת 23.7 מיליון דולר ב-2007. ציור אחר של וורהול, בשם "הגברים בחייה", ציור שחור-לבן מ-1962 של טיילור, המבוסס על צילום שלה עם בעלה השלישי מייק טוד ובעלה הרביעי לעתיד אדי פישר שפורסם במגזין "לייף" גם ב-2010.

פרסים ותוארי כבוד
טיילור הייתה מועמדת פעמים רבות לפרס האוסקר וזכתה בו פעמיים. כן זכתה בפרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית, בשנת 1992. פרס נוסף על הישגיה במשחק קיבלה ממכון הסרטים האמריקאי בשנת 1993.

בשנת 1999 זכתה בתואר "דיים מפקדת" במסדר האימפריה הבריטית (DBE - Dame Commander of the British Empire) אותו קיבלה מהמלכה אליזבת השנייה. כן קיבלה בשנת 2001 את מדליית האזרחות של הנשיא, מנשיא ארצות הברית ביל קלינטון. התואר הוא השני בחשיבותו בתוארי הכבוד המוענקים לאזרחי ארצות הברית, והוא ניתן למי שביצעו מעשים ושירותים יוצאי דופן.

פטירתה
טיילור התמודדה עם מספר בעיות בריאות במהלך השנים. ב-2004 הוכרז כי היא סובלת מאי-ספיקת לב גדושה, וב-2009 היא עברה ניתוח לב להחלפת מסתם לב. בפברואר 2011 הביאו תסמינים חדשים הקשורים לאי-ספיקת לב לאשפוזה במרכז הרפואי סדרס-סיני בלוס אנג'לס שבקליפורניה לטיפול.

ב-23 במרץ 2011 נפטרה טיילור, מוקפת בארבעת ילדיה במרכז הרפואי סדרס-סיני בלוס אנג'לס, והיא בת 79. היא נקברה בטקס הלוויה צנוע בבית הקברות "פורסט לואן" בלוס אנג'לס ליד קברי הוריה, ובסמוך לקברו של מייקל ג'קסון חברה הטוב.

קישורים חיצוניים





 אתר מעריצים
 גלריית תמונות












הערות שוליים

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
קטגוריה:גבירות מפקדות במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקנית הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - מפעל חיים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:חוויות סף מוות
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:גרות
קטגוריה:אנגלים ממוצא שווייצרי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2011
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:זוכי הפרס ההומניטרי ע"ש נורמה זרקי
קטגוריה:זוכות פרס קריסטל