רומן מפתח

רומן מפתח (בצרפתית: roman à clef) הוא מונח המציין סוגה של רומן או נובלה, בה מתוארים אירועי חיים אמיתיים, מאחורי העמדת פנים של סיפור בדיוני. 

ה"מפתח", שאינו מוצג בטקסט עצמו, הוא ההתאמה הקיימת בין האירועים, המאפיינים או הדמויות שביצירה הספרותית, לבין אלה הקיימים במציאות. 

קיימות מספר סיבות שבעטיין יבחרו מחברים בסוגת "רומן המפתח": 
 סאטירה
 כתיבה על נושאים שנויים במחלוקת, סקנדל או מחדל, בלי רצון מצד המחברים לשים תווית ו"לקרוא לילד בשמו".
 הזדמנות מצד המחברים לתאר השתלשלות עניינים של מציאות קיימת, או שהייתה יכולה להתקיים, באופן שונה, שיעביר מסר או שיוביל את הקוראים למוסר השכל. 

 דוגמאות לרומני מפתח 
 "בית בודנברוק", ספרו של תומאס מאן משנת 1901, הוא רומן מפתח. עם צאתו לאור סערו הרוחות במשפחת מאן, שרבים מבניה מצאו עצמם בין דפי הספר, העיר ליבק כולה הייתה כמרקחה, ותושביה התעסקו בניסיון לזהות את הדמויות המופיעות בסיפור למשך תקופה ארוכה. ספרייה עירונית אחת הגדילה לעשות והתקינה טבלה עם מפתח שמות מדויק של הדמויות ביצירה. הספרנים התנו את השאלת הספר בהבטחה מפי הקורא להשתמש במפתח השמות בשעת הקריאה.
 "טרגדיה אמריקאית", ספרו של תאודור דרייזר משנת 1925 התבסס על פסק הדין משנת 1908 שעסק ברצח של גרייס בראון בידי צ'סטר ג'ילט.
 "השאפתנים", ספרו של הרולד רובינס משנת 1961, מבוסס על פעילותו של הווארד יוז בהוליווד והמפגש שלו עם השחקנית ג'ין הארלו.
 "רוולסטין", ספרו של סול בלו משנת 2000, מבוסס על קשריו של בלו עם אלן בלום. 
 רומן מפתח שעורר סערה בישראל עם פרסומו הוא ספרה של הדסה מור, "דרכים לוהטות", שבו תואר בפירוט רב רומן בין הגיבורה ובין איש צבא, האלוף הגידם "מתי יניב", בן דמותו של משה דיין.

הכחשות לזיהוי כרומן מפתח
יש המנסים לקרוא אחדים מסיפוריו של ש"י עגנון כאילו הם רומן מפתח, אך עגנון הכחיש זאת, בעת שהופיע בפני האקדמיה ללשון העברית:

גם מולייר, שרבים טענו שהם הם המקורות לדמויות במחזותיו, התרעם על כך:

קישורים חיצוניים


הערות שוליים

קטגוריה:סוגות ספרותיות