גואנגג'ואו

גְוָאנְגְג'וֹאוּ (; בסינית מסורתית: 廣州; בפין-יין: Guǎngzhōu) היא עיר נמל תת-מחוזית ובירת מחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו בתת-המחוז העירוני כ-18.68 מיליון תושבים, והיא העיר השנייה בגודלה בגואנגדונג והרביעית בסין כולה. גואנגג'ואו היא העיר המרכזית ב"אזור הכלכלי הדלתא של נהר הפנינה" המונה כ-67.325 מיליון תושבים.

שם העיר
בכתב סיני מסורתי שם העיר נכתב 廣州.
השם נהגה בשפת המקום, קנטונזית:  או , קוּאנְג-צָאוּ . במנדרינית תקנית השם נהגה , קואנג-צ'וֹאו.

העיר הייתה ידועה במערב בשם קנטון, שם שמבוסס על תרגום לצרפתית של משמעות השם בקנטונזית.

היסטוריה
היסטוריה קדומה
יש המעריכים שהעיר הראשונה שנוסדה בשטחה של גואנגג'ואו, נקראה בשם פָאניוּ ונוסדה בשנת 214 לפנה"ס. האזור מיושב ברציפות מאז. פאניו התרחבה כאשר הפכה לעיר הבירה של מלכות נַאניוּוַה (Nanyue) בשנת 206 לפנה"ס.

ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בארמון העיר, מצביעים על כך שהעיר הייתה בקשר מסחרי עם זרים, דרך הים. המסחר המשיך לכל אורך השושלות, והעיר הוכרה (עד ימינו) כעיר נמל בינלאומית.

שושלת האן סיפחה לעצמה את נאניווה בשנת 111 לפנה"ס, ובכך הפכה פאניו לעיר המחוז, וכך עד להווה. בשנת 226 הפכה פאניו למושבה של נציבות גואנג, ומכאן מקור השם גואנגג'ואו. אף על פי שהשם התייחס לכלל המחוז, התרגלו המקומיים לקרוא לעיר גואנגג'ואו, ולאזור הסובב אותה פאניו (לפחות עד תקופת שושלת צ'ינג).

פיראטים ערבים ופרסים שדדו את גואנגג'ואו (שנודעה בפיהם כסין-קלן) בשנת 758. במהלך שלטון שושלת סונג המערבית, ביקר במקדש באוג'ואנגיאן שבגואנגג'ואו משורר ידוע בשם סוּ שְה, וכתב בה את שירו "לִיוּ רוֹנְג" ("ששת עצי באניאן"), בהשראת ששת העצים שראה שם. מאז קרוי המקדש "ששת עצי באניאן".

הפורטוגזים היו הראשונים מבין אומות אירופה שעגנו בגואנגג'ואו, ובשנת 1511 יצרו מונופול על ייצוא סחורות מנמל זה. אחר זמן גורשו ממושבותיהם בגואנגג'ואו, אך ניהלו את המסחר לעיר ממקאו ששימשה להם כמושבת מסחר. הם המשיכו לשלוט במסחר לעיר זאת, עד הגעת ההולנדים במאה ה-17.

שליטה זרה
לאחר שהכניסה סין את טאיוואן תחת חסותה בשנת 1683, ממשלת צ'ינג שאפה לפתח את המסחר הבינלאומי. עד מהרה החלו מדינות רבות לפרוק מטעניהן בנמל העיר. הפורטוגזים ממקאו, הספרדים ממנילה (פיליפינים), הארמנים והמוסלמים מהודו סחרו באזור כבר בשנת 1690, כאשר חברות צרפתיות ואנגליות שפעלו בדרום הודו, עגנו לעיתים קרובות באזור. מהר מאוד הלכו חברות אחרות בעקבותיהם.

באמצע המאה ה-18 נודע המסחר בנמל גואנג'ואו כאחד הגדולים בעולם, עד להתפרצותה של מלחמת האופיום הראשונה בשנת 1839, ופתיחתם של נמלים רבים נוספים לחוף סין ב-1842. פריבילגיה זמנית זו הפכה את גואנגג'ואו לעיר המדורגת שלישית ברמת הצלחה בעולם.

גואנגג'ואו נקבעה כאחת מחמש ערי האמנה, אשר במהלך חוזה נאנקינג, שנחתם בסופה של מלחמת האופיום ב-1842, נכפו על ידי המלחמה לסחור במסחר זר. יחד איתה נכפו גם הערים פוג'ואו, שיאמן,  ושאנגחאי.

בשנת 1918 הפך "גואנגג'ואו" לשמה הרשמי של העיר, כאשר נוסדה בו הקונסוליה העירונית, ופאניו הפך לשמו של פלך דרומית לעיר. בשנת 1930 ובשנת 1953 הפכה גואנגג'ואו רגעית לרשות מקומית, אולם מעמד זה בוטל עוד באותה שנה.

בין השנים 1938 ל-1945 הייתה העיר תחת שלטון יפני כחלק ממלחמת סין–יפן השנייה.

ב-14 באוקטובר 1949, בחודשים האחרונים של מלחמת האזרחים הסינית, נכנסו כוחות קומוניסטים לעיר. פרויקטים לפיתוח עירוני שיפרו את רמת חייהם של תושבים רבים לאחר הסבל שעברו כתוצאה מהכיבוש הזר, והוקמו מגורים חדשים על גדות נהר הפנינה לפליטים שחזרו. רפורמות שהונהגו על ידי דנג שיאופינג שנכנסו לתוקף בשנות ה-70 המאוחרות, הביאו את העיר להתפתחות כלכלית יפה, בין השאר בשל קרבתה הגאוגרפית להונג קונג, והעובדה שהיא שוכנת על גדות נהר הפנינה.

יהודים בגואנגג'ואו
ממקורות עקיפים ידוע כי היו יהודים בעיר זו בימים קדומים. דבר זה נודע מסיפורו של אבו זאיד מסירף על מנהיג המרד הואנג-צ'או, אשר בעקבות כיבוש קנטון בשנת 878 לספירה, כיבוש שהיה מלווה בטבח ושוד וביזה, הוציא שם להורג את האוכלוסייה שאינה סינית: כמאה ועשרים אלף מוסלמים, יהודים, נוצרים וזורואסטרים.

בתחילת המאה ה-21 יש בעיר קהילה שמתנהלת על ידי שליח חב"ד הרב אליהו רוזנברג. לקהילה בית ספר, בית כנסת מפואר בו מתקיימים תפילות ושיעורי תורה מדי יום, מקוואות לגברים ונשים, מחלקת נישואין, מחלקת כשרות ושחיטה מקומית המספקת אוכל כשר לקהילות אחרות בסין.

בנוסף קיימת בעיר קהילה ספרדית בשם "מאיר החיים" בנוסח ספרדי מרוקאי אשר הוקמה על ידי יגאל יפרח ונתמכת על ידיו וע"י הקהילה היהודית.

כלכלה

חלק הארי של הכלכלה בגואנגג'ואו מתבסס על ייצור מסיבי של סחורה מגוונת. בפאתי העיר בפרט ובמחוז גואנגדונג בכלל ישנם מפעלים רבים, שבהם תעשייה ענפה של ייצוא מוצרים רבים. כפועל יוצא ניתן למצוא בעיר זרים רבים אשר מתגוררים בעיר לתקופות קצרות וארוכות על מנת למנף ייצוא המוני (כגון: נעליים, מתכות, בגדים, קוסמטיקה וכו') של סחורות. בשנת 1998 בעיר הוקם מפעל לייצור מכוניות. הוא החל בייצור מכוניות לפי הרשאה מיצרנים ידועים כמו מיצובישי ורנו. בשנת 2001 החל בייצור מכונית שתוכננה במפעל מדגם "באולונג פגסוס".

בעיר גורדי שחקים רבים, שהבולטים שבהם הם מגדל קנטון והליטופ פלאזה, קניונים ומרכזי מסחר רבים.

גאוגרפיה
גואנגג'ואו שוכנת במרכז מחוז גואנגדונג על גדותיו הצפוניים של נהר הפנינה, כ-1,210 ק"מ דרום-מערבית לעיר שאנגחאי. עובדת היותה שוכנת לחוף ים סין הדרומי, מקרבת אותה אל הונג קונג ומקאו, והופכת אותה לשער סין לעולם כולו. תת-המחוז העירוני גואנגג'ואו משתרע על פני 7,434 קמ"ר והנציבויות העירוניות הגובלות בה הן דוֹנְגְגְוַואן מדרום-מזרח,  ממזרח, שָׁאוֹגְוָאן מצפון-מזרח,  מצפון-מערב, פֿוֹשָׁאן ממערב וג'וֹנְגְשָׁאן מדרום.

טופוגרפיה
פני הארץ באזור הצפון מזרחי גבוהים, ובאזור הדרומי נמוכים. האזור הצפון מזרחי הוא בעיקרו אזור הררי הכולל מקורות מים. אזור הדרום הוא אדמת סחף - בו שוכן נהר הפנינה.

אקלים
בגואנגג'ואו שורר אקלים סובטרופי גשום, דומה להונג קונג (למרות מיקומה באזור הטרופי) והיא נחשבת לאחת הערים הנוחות ביותר בסין במהלך החורף. הקיץ ארוך, חם, לח וגשום, והחורף קצר, קריר עד נעים עם לילות קרים יחסית, ויבש יחסית. התקופה הגשומה ביותר היא בין אפריל ליוני, עם כמות רבה של ימים גשומים, אך גם הקיץ גשום עם מספר ימי גשם דומה. הטמפרטורה היומית המקסימלית הממוצעת בחודש יולי עומדת על 33.3 מעלות, ובחודש ינואר על 18.7 מעלות. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 1950 מילימטרים.

חלוקה מנהלית
תת-המחוז העירוני גואנגג'ואו מחולק לאחד עשר רבעים:
מפה</div>שםסיניתפין-ייןאוכלוסייה (מפקד 2020)שטחצפיפותלִי-וָאן荔湾Lìwān1,238,30559.1020,953יְוֵ'ה-שְׂיוּ越秀Yuèxiù1,038,64333.8030,729הָאיג'וּ海珠Hăizhū1,819,03790.4020,122טְייֵנְחֶה天河Tiānhé2,241,82696.3323,272בָּאייוּ'ן白云Báiyún3,742,991795.84,703חְוָאנגְפּוּ黄埔Huángpŭ1,264,447484.22,612פָּאנְיוּ'番禺Pānyú2,658,397529.95,016חְוָואדוּ花都Huādū1,642,3609701,693נָאנְשָׁה南沙Nánshā846,584783.91,080צוֹנְגְחְווָה从化Cónghuà717,6841,975363.5דְזֶנְגְצֶ'נְג增城Zēngchéng1,466,3311,616907.1

תחבורה

בעיר קיים נמל התעופה הבינלאומי באיון, ופועלת בעיר רכבת תחתית. בתחנת הרכבת המרכזית במזרח העיר, ישנן רכבות היוצאות למחוזות הונג קונג ומקאו, משך הנסיעה ליעדים אלו כשעתיים. ב-26 בדצמבר 2012 נחנך קו רכבת חדש בין בייג'ינג לגואנגג'ואו. נכון למועד חנוכתו, זהו קו הרכבת המהירה הארוך בעולם. הקו קיצר בצורה משמעותית את זמן הנסיעה בין הערים, המרוחקות זו מזו כ-2,300 ק"מ, מ-20 שעות נסיעה ל-8 שעות בלבד.

ספורט

בעיר שני מועדוני כדורגל המשחקים בליגה העליונה בסין: גואנגג'ואו אוורגראנד (האלופה בשנים 2011–2016) וגואנגג'ואו R&F.

ערים תאומות



קישורים חיצוניים


 גואנג ג'ואו: השער הדרומי של סין, מתוך אתר הרדיו הבינלאומי של סין בעברית


 יום בגואנגדז'ואו, באתר travelchina


הערות שוליים

*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערי חוף
קטגוריה:גואנגדונג: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערי נמל
קטגוריה:מחוזות הרפובליקה העממית של סין: ערי בירה
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים תת-מחוזיות
קטגוריה:מטרופולינים
קטגוריה:ים סין הדרומי: ערי נמל
קטגוריה:ערי נמל על נהר