צרצריים

צִרְצָרִיּים (שם מדעי: Gryllidae; שם תלמודי: צַרְצוּר) היא משפחת חרקים נפוצה מסדרת החגבאים.

 אטימולוגיה 
שמו העברי של הצרצר ניתן לו, ככל הנראה כתַּצְלִיל, כחיקוי לצליל הצרצור שמשמיע הזכר על ידי חיכוך כנפיו הקדמיות זו בזו. גם בשפות ארמית גלילית, סורית, ערבית ואכדית ניתנו לחרק שמות הקרובים בצלילם למילה "צרצר". מקובל לייחס את שמו של שרץ העוף המקראי, צְלָצַל, לשם שנגזר מהמילה "צרצר". ההגייה התקנית של המילה היא צְרָצַר, ובריבוי צִרְצָרִים (במשקל סְמָדַר-סִמְדרים).

 מאפיינים 
גופו של הצרצר גלילי ושטוח. צבעו שחור או חום, ורגליו האחוריות מותאמות לקפיצה לגובה (ולא לתעופה). 
אורכו נע בין 3 מ"מ ל־50 מ"מ. בקצה בטנו זיזים שעירים וכנפיו הקדמיות קצרות. הנקבות מצוידות בקנה-הטלה ארוך ודמוי מחט המשמש להחדרת הביצים לקרקע או לנקרות עצים.

הצרצר ניזון מן החי ומן הרקב, וחי בגומות או בסבך צמחייה.

מבחינים בין שני סוגי צִרצורים:
 צרצור הקריאה – נשמע למרחקים ונועד למשיכת הנקבה ולהרחקת זכרים אחרים. 
 צרצור חיזור – צרצור חלש המושמע כאשר נקבת הצרצר קרובה.

את הצרצור הייחודי יכול להשמיע רק הצרצר הזכר. הוא עושה זאת על ידי חיכוך כנפיו הקדמיות זו בזו. תדירות הצרצור תלויה במין הצרצר ובטמפרטורת הסביבה. לרוב תדירות הצרצור גדלה עם עליית הטמפרטורה, כך שבטמפרטורה של 13 מעלות צלזיוס, לדוגמה, מושמעים בממוצע 60 צרצורים לדקה. ניתן לחשב את תדירות הצרצור על ידי חוק דולבר.

צרצרים שומעים בעזרת איבר הנמצא מתחת למפרק האמצעי (מרפק) של רגליהם הקדמיות.

בעולם ידועים כ-900 מיני צרצרים. בישראל נפוצים כ-30 סוגי צרצרים, ובהם צרצר דו-כתמי ("צרצר השדה") וצרצר הבית. 

חוקרים ישראלים קבעו כי תאורה מלאכותית משבשת את מחזור הצרצור של הצרצרים גם בטבע. הוכח רשמית: תאורה מלאכותית משבשת את מחזור הצרצור של הצרצרים גם בטבע | הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז | אוניברסיטת תל אביב (tau.ac.il) 

ראו גם
 קרב צרצרים

 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1781
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן נפומוק פון לייכרטינג