ווטשקיפר

ווטשקיפר (Watchkeeper) היא תוכנית של צבא בריטניה להצטייד בכלי טיס בלתי מאוישים (כטב"ם) למשימות סיור ומודיעין. במכרז, בהיקף של 800 מיליון לירות שטרלינג, זכתה ביולי 2004 חברת תאלס. ייצור כלי הטיס הבלתי מאוישים נעשה במפעל שהוקם בממלכה המאוחדת על ידי חברת U-TacS, שהייתה מיזם משותף של תאלס הצרפתית ואלביט מערכות. החל מינואר 2026, עברה החברה המייצרת לבעלותה המלאה של אלביט מערכות לאחר שזו רכשה את חלקה של תאלס במיזם.

היסטוריה
התוכנית החלה ביוני 2000, אז זכתה חברת אלביט מערכות יחד עם חברת הבת שלה "חץ הכסף", במכרז של משרד ההגנה הבריטי לביצוע השלב הראשון של תוכנית "סנדר" (SENDER) להצטיידות כוחות היבשה בכלי טיס בלתי מאוישים. חץ הכסף ואלביט מערכות ניגשו למכרז בשיתוף פעולה עם החברה הבריטית Racal Defence Electronics, אשר הובילה את הקבוצה. השלב הראשון של התוכנית שנמשך כשנה, ובוצע במקביל על ידי שלוש חברות נוספות שנבחרו אף הן על ידי משרד ההגנה הבריטי, כלל הגדרת פתרונות מערכתיים אופטימליים המתאימים לדרישות הצבא הבריטי, שכללו את כלי הטיס, מערכות בקרה קרקעיות, מערכות שליטה ובקרה, מערכות תקשורת וסנסורים שונים.

בפברואר 2003, הודיע משרד ההגנה הבריטי כי צמצם לשתיים את רשימת המתמודדות על תוכנית ההצטיידות, שקיבלה את השם "ווטשקיפר", וכי על שתי הקבוצות האחרונות נמנית גם קבוצת תאלס הצרפתית, שבינתיים רכשה את חברת Racal הבריטית. הקבוצה השנייה שנותרה בהתמודדות הייתה נורת'רופ גראמן האמריקאית. קבוצת תאלס הציעה באותה עת לצבא הבריטי שני סוגים של כטב"מים המיוצרים על ידי חברת חץ הכסף של אלביט מערכות - "הרמס 180" ו"הרמס 450". ביולי 2004 הודיעה משרד ההגנה הבריטי כי בחר בהצעה של תאלס ואלביט כהצעה המועדפת לתוכנית.

באוקטובר 2005 קיבלה באופן רשמי חברת הבת המשותפת של תאלס ואלביט - U-Tacs (UAV Tactical Systems Limited), שהוקמה לצורך הפרויקט, את ההזמנה לביצועו. בשלב זה הוחלט כי הפרויקט יבסס רק על כטב"מי הרמס 450 שיתאמו לדרישות הצבא הבריטי, בעלות של כ-700 מיליון ליש"ט. יצוין כי מינואר 2026, עברה החברה המייצרת לבעלותה המלאה של אלביט מערכות לאחר שזו רכשה את חלקה של Thales במיזם.

במהלך שנת 2008 נערכו חלק מטיסות הניסוי של ה"ווטשקיפר" בישראל, בנוכחות חיילים בריטים. הן היו אמורות להיערך במנחת פיק שבדרום רמת הגולן אבל הניסויים הועתקו לשדה התעופה ראש פינה, בשל התנגדותה של בריטניה לשימוש במתקן הנמצא להגדרתה ב"שטח כבוש".

הווטשקיפר היה צפוי להיכנס לשירות בשנת 2010, אך יישום האפיון שדרש הצבאי הבריטי נמשך זמן רב יותר מהצפוי, ורק ב-2014 נכנס הווטשקיפר לשירות קצר במלחמת אפגניסטן, שבועות ספורים לפני עזיבת בריטניה את המלחמה. הכנסת הווטשקיפר לשירות מלא נדחתה לבסוף ל-2018. עד לכניסת ה"ווטשקיפר" לשירות סיפקה אלביט לצבא הבריטי טייסת של הכטב"ם הרמס 450 בחכירה, לשימוש במלחמת אפגניסטן.

עלויות התוכנית עד מרץ 2018 היו 1.08 מיליארד ליש"ט, יותר מ־200 מיליון ליש"ט מעל התקציב המקורי. ההזמנה המקורית נועדה ל-54 יחידות, אם כי בעת הכניסה הרשמית לשירות, ב-30 בנובמבר 2018, נמסרו רק 45 יחידות.
מאפיינים
ה"ווטשקיפר" מתבסס על כטב"ם ההרמס 450 מתוצרת אלביט (ומכונה WK450). המטענים הייעודיים העיקריים שנושא ה-WK450 הם מערכת התצפית וציון מטרות CoMPASS, בעלת חיישן אלקטרו-אופטי/תת-אדום, מד טווח לייזר וציין לייזר, מתוצרת אל-אופ, חברה-בת של אלביט מערכות, וגרסה של מכ"ם ה-I-Master, בעל יכולת מִפְתָּח סינתטי (SAR) וזיהוי מטרות קרקעיות נעות (GMTI), מתוצרת תאלס UK.
ווטשקיפר X
250px|ממוזער|שמאל|ווטשקיפר X בתצוגה ב-2022
ווטשקיפר X היא גרסה משודרגת של ה"ווטשקיפר", בעלת יכולות מתקדמות הכוללות מצלמות אלקטרו-אופטיות מולטי ספקטרליות מסוג Spectro XR עם יכולות תקשורת חדשות. היא גרסת היצוא של הגדם המקורי התואמת את הסטנדרטים של נאט"ו. בסוף 2022 קיבלה החברה הזמנה של 7 מערכות ממשרד ההגנה הרומני בעלות של כ-410 מיליון דולר. שלוש המערכות הראשונות סופקו ביוני 2023.

גרסה זו גם הוצעה בעבר לשימוש בפולין וצרפת.

שימוש מבצעי
השימוש המבצעי היחיד שנעשה ב"ווטשקיפר", ושזכה לפרסום היה בספטמבר 2020, תחת מבצע "Devran", החל כוח משמר הגבול הבריטי להשתמש בווטשקיפר כדי לסייר מעל תעלת למאנש במטרה לאתר ניסיונות של מהגרים לא חוקיים להיכנס למדינה. אך המבצע ספג ביקורת והיה בעל ערך מעשי מועט. רק 15 גיחות, בהיקף כולל של 43 שעות ו-52 דקות, בוצעו בספטמבר 2020, ושש גיחות במשך 23 שעות ו-54 דקות בחודש שלאחר מכן. המבצע ספג ביקורת גם בשל השימוש במזל"טים צבאיים בגבולות בתפקיד שיטור.

ראו גם
 הרמס 450
 שאהד 129

 קישורים חיצוניים 





הערות שוליים

קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים