הלפיד האולימפי

שמאל|ממוזער|200px|הלפיד של אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002) עובר דרך סינסינטי, אוהיו
שמאל|ממוזער|200px|הלהבה האולימפית של אולימפיאדת הלסינקי (1952)
שמאל|ממוזער|200px|לי נינג, מתעמל סיני, שהדליק את הלהבה האולימפית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
שמאל|ממוזער|200px|הלהבה האולימפית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת אתונה (2004)
שמאל|ממוזער|200px|פאבו נורמי מדליק את האש האולימפית באולימפיאדת הלסינקי (1952)
שמאל|ממוזער|200px|הלהבה באולימפיאדת ונקובר (2010)
שמאל|ממוזער|250px|אינגריד ברגמאנס נושאת את הלפיד בבריסל
שמאל|ממוזער|250px|הלהבה האולימפית באולימפיאדת טורינו (2006)
הלפיד האולימפי (לעיתים: האש האולימפית) הוא מהסמלים המזוהים ביותר עם המשחקים האולימפיים. מסורת הדלקת הלפיד האולימפי החלה עוד ביוון העתיקה: במשחקים האולימפיים שהתקיימו שם, תפקידו של הלפיד האולימפי, שנשמר דולק בכל תקופת המשחקים, היה להזכיר את גנבת האש מהאל היווני זאוס על ידי פרומתאוס. עם תום המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה גם מסורת הדלקת הלפיד האולימפי נשכחה. היא חודשה רק 1,535 שנה לאחר מכן, באולימפיאדת אמסטרדם (1928). "מרוץ הלפיד" המסורתי המתרחש לפני המשחקים האולימפיים, ובו רצים מעבירים את הלפיד באזורים רבים עד שהוא מגיע לבסוף לאתר המשחקים, נוסד בידי קרל דיים, נשיא הוועדה המארגנת של אולימפיאדת ברלין שהתקיימה בגרמניה הנאצית. דיים ייסד את הריצה עם הלפיד כדי לפאר את הרייך השלישי, ואף על פי כן המסורת נמשכת עד לימינו. באופן מסורתי, הלפיד מודלק על ידי ריכוז קרני השמש בעזרת מראה, ואלה מציתים ענף עץ זית. מהענף הבוער מדליקים מנורת שמן עתיקה. המנורה מדליקה את הלפיד, ומשם מתחיל המסע. הדלקה זו נעשית בטקס רב רושם באולימפיה שביוון.

היסטוריה
האולימפיאדה העתיקה
בימי קדם, נחשבה האש לדבר מקודש בעיני עמים רבים, כולל היוונים. בשל חשיבות האש, במקדשים רבים שמרו כל הזמן את האש בוערת.

במהלך האולימפיאדה בעת העתיקה נהגו להקריב קורבנות לזאוס. בטקסים אלה, הכהנים הדליקו משואה והספורטאי שזכה במרוץ הדליק את האש על המזבח והקריב קורבנות.

העידן המודרני

בשנת 1928 במשחקי האולימפיאדה באמסטרדם המנהג חודש והודלקה להבה אולימפית במגדל באמסטרדם. המנהג של העברת הלפיד מיוון לאצטדיון חודש בשנת 1936 באולימפיאדה בברלין על ידי קרל דיאם מארגן המשחקים. הלפיד הובל במשך 3,187 ק"מ על ידי 3,331 רצים בתוך שנים עשר ימים ועשרה לילות מיוון לברלין. מטרת המסע הייתה להאדיר את שמו של היטלר.

מסלולים
הלפיד מתחיל את מסעו ביוון שם הוא מודלק בטקס חגיגי ומרשים ומשם הוא ממשיך את מסלולו על גבי כלים שונים לארץ המארחת. לדוגמה:
 בשנת 1948 הלפיד נסע בפעם הראשונה על גבי סירה כדי לחצות את התעלה האנגלית.
 בשנת 1952 הוא הוטס בפעם הראשונה להלסינקי.
 באולימפיאדת מלבורן 1956 הוא נמסר רק על גבי סוסים אל העיר.
 בשנת 1976 האש נשלחה לקנדה באמצעות לוויין ושם היא הוצתה על ידי קרן לייזר.
 בשנת 2000 נישא הלפיד מתחת למים על ידי צוללנים, על גבי סירות קאנו, גמלים ומטוס קונקורד.

מבעירי הלפיד ונושאיו
אחרי סיום העברת הלפיד והגעתו לאצטדיון מקבל ספורטאי את הלפיד ומדליק איתו את הלהבה. לרוב הספורטאי הוא אלוף אולימפי מפורסם מהמדינה המארחת.

במקרים אחדים, לא ספורטאים הדליקו את הלהבה. לדוגמה, הרץ היפני יושינורי סאקאי שנולד בהירושימה ב-6 באוגוסט 1945, היום שבו הנשק הגרעיני הרס את העיר הדליק את הלהבה כשהמשחקים נפתחו בטוקיו ב-1964 והוא סימל את תחייתה של יפן לאחר המלחמה. ב-1976 במונטריאול, הדליקו את הלהבה שני נערים – האחד מהחלק הדובר צרפתית של המדינה, ואחד מהחלק הדובר אנגלית – מה שבא לסמל את האחדות של קנדה.

ברבות השנים, התפשט השימוש במונח "נושא הלפיד" לתיאור אדם שמוביל יוזמה, או רעיון מסוים.

 מדליקי הלהבה אולימפיאדה שם הספורטאי/ת שהדליק/ה את הלפיד האולימפי ענף ספורט ברלין 1936  פריץ שליגן  אתלטיקה לונדון 1948  ג'ון מארק  אתלטיקה אוסלו 1952  אייגיל ננסן  לא ספורטאי הלסינקי 1952  פאבו נורמי והנס קולמיינן  אתלטיקה קורטינה ד'אמפצו 1956  גבידו קרולי  החלקה מהירה מלבורן 1956  רון קלארק  אתלטיקה סקוואוו ואלי 1960  קן הנרי  החלקה מהירה רומא 1960  ג'אנקרלו פריס  אתלטיקה אינסברוק 1964  יוזף רידר  סקי אלפיני טוקיו 1964  יושינורי סקארי  אתלטיקה גרנובל 1968  אלן קלמט  החלקה אמנותית על הקרח מקסיקו סיטי 1968  אנריקטה בסיליו  אתלטיקה סאפפורו 1972  בידקי טקאדה  לא ספורטאי מינכן 1972  גינטר צאן  אתלטיקה אינסברוק 1976  קריסטי האס ויוזף פיסטמנטל  סקי אלפיני ולוז' מונטריאול 1976  סנדרה הנדרסון וסטפן פרפונטיין  התעמלות ואתלטיקה לייק פלאסיד 1980  צ'ארלס גוג'ינו  לא ספורטאי מוסקבה 1980  סרגיי בלוב  כדורסל סרייבו 1984  סנדרה דוברבצ'יץ'  החלקה אמנותית על הקרח לוס אנג'לס 1984  רייפר ג'ונסון  אתלטיקה קלגרי 1988  רובין פרי  החלקה אמנותית על הקרח סיאול 1988  צ'ונג סומן, שון מיצ'ונג, קים וונטק  שני שאינם ספורטאים ואתלטיקה אלברוויל 1992  מישל פלאטיני, פרנסוא-קיריל גרנג'  כדורגל וסקי אלפיני ברצלונה 1992  אנטוניו רבולו  קשתות לילהאמר 1994  הנסיך הוקון  לא ספורטאי אטלנטה 1996  מוחמד עלי  אגרוף נאגנו 1998  מידורי איטו  החלקה אמנותית על הקרח סידני 2000  קתי פרימן  אתלטיקה סולט לייק סיטי 2002  שחקני נבחרת ההוקי קרח של ארצות הברית באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) בראשות הקפטן, מייק ארוזיאונה  הוקי קרח אתונה 2004  ניקולס קקלמנקיס  שיט טורינו 2006  סטפניה בלמונדו סקי קרוס קנטרי בייג'ינג 2008  לי נינג  התעמלות ונקובר 2010  סטיב נאש, ננסי גרין, וויין גרצקי, קטריונה לה מיי דואן  כדורסל, סקי אלפיני, הוקי קרח, החלקה מהירה לונדון 2012  שבעה ספורטאים צעירים. כל אחד נבחר על ידי אלוף אולימפי בריטי  אתלטיקה, שיט, חתירה סוצ'י 2014  אירינה רודנינה, ולדיסלב טרטיאק  החלקה אמנותית על הקרח, הוקי קרח ריו דה ז'ניירו 2016  ונדרליי דה לימה  אתלטיקה  פיונגצ'אנג 2018  קים יו-נה  החלקה אמנותית על הקרח  טוקיו 2020  דילניגאר אילהמג'אן, ג'או ג'יאן  סקי למרחקים, סקי נורדי משולב בייג'ינג 2022  קים יו-נה  החלקה אמנותית על הקרח  פריז 2024  מארי-ז'וזה פרק, טדי רינר  אתלטיקה, ג'ודו

מחאות
במהלך השנים הפגנות רבות נערכו נגד הובלת הלפיד ולעיתים גם נגד הממשל שמארח את האולימפיאדה. לדוגמה בשנת 2008 כשהלפיד התארח בסין ניסו לכבות אותו מספר פעמים פעילים טיבטים שמחאו על הנהגת השלטון הסיני כלפי עמם.

דגמי הלפידים

קישורים חיצוניים


 אודות הלפיד האולימפי באתר "על הגובה – ממשל זמין לילדים"
 אודות הלפיד האולימפי באתר סנונית
 דגמים שונים של הלפידים 
 אודות הלפיד באתר על יוון
 אודות הלפיד בתקופת גרמניה הנאצית

הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
לפיד, אולימפי