עבד אל-והאב דראושה

עבד אל-והאב דראושה (בערבית: عبد الوهاب دراوشة; תעתיק מדויק: עבד אלוהאב דראושה; נולד ב-12 באוקטובר 1943) הוא חבר הכנסת לשעבר, אשר כיהן בכנסת בין השנים 1984–1999, תחילה מטעם המערך עבודה-מפ"ם ולאחר מכן מטעם המפלגה הדמוקרטית הערבית (מד"ע).

ביוגרפיה
דראושה נולד בכפר אכסאל וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון נצרת. הוא בוגר סמינר למורים ביפו ובעל תואר בוגר מאוניברסיטת חיפה בהיסטוריה כללית ובחינוך. הוא מחנך במקצועו והיה מנהל בית ספר תיכון באיכסאל ומפקח ראשי לחינוך העל־יסודי במגזר הערבי של משרד החינוך והתרבות.

בין תפקידיו הציבוריים של דראושה ניתן למנות את חברותו בוועד הפועל של המועצה לחינוך ליד המרכז הבינלאומי לשלום, בהנהלת המכון לחינוך לדו־קיום יהודי–ערבי, בהנהלת מרכז הסתדרות המורים, בהנהלת ועדת המעקב ובהנהלת המרכז לשלום, וכן את היותו יו"ר העמותה הערבית להשכלה ולמלגות בנצרת.

ב-1965 הצטרך דראושה למפא"י, ועמד בראש מחוז הגליל המזרחי במפלגה. לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה נבחר מבין ארבעים מועמדים לשריון הערבי ברשימת העבודה. הוא נבחר לראשונה לכנסת בכנסת ה-11 מטעם המערך כנציג מפלגת העבודה הישראלית. ב-24 בינואר 1988 פרש דראושה מהמפלגה, בין היתר על רקע סירוב המפלגה לתמוך ברשימת לווין בראשותו אך ועדת הכנסת הכירה בדראושה כסיעת יחיד רק ב-15 בפברואר 1988. דראושה הכריז על פרישתו מהעבודה במהלך עצרת בנצרת במחאה על טיפולה של ממשלת ישראל באינתיפאדה. במרץ קיבלה המפלגה את השם "המפלגה הדמוקרטית הערבית".

בבחירות לכנסת ה-12 התמודד דראושה במקום הראשון מטעם רשימתו, מד"ע, וזכה ב-1.8% מקולות הבוחרים, דבר שהעניק לו ולמפלגתו מנדט אחד. בכנסת ה-13 הכפילה מפלגתו את כוחה, ודראושה נבחר לכנסת יחד עם טלב א-סאנע. בכנסת זו היה קולם של דראושה וטלב א-סאנע לשון המאזניים שהעניקה ליצחק רבין את הרוב הדרוש של 61 מנדטים להקמת ממשלה, והוא שימש יו"ר ועדות המשנה לחינוך ערבי ולקידום מעמד האישה הערבייה.

בבחירות לכנסת ה-14 התמודדה מד"ע ברשימה משותפת עם הרשימה הערבית המאוחדת (רע"ם). דראושה נבחר לכנסת במקום השלישי ברשימה משותפת זו, מד"ע-רע"ם, ובמהלך כהונת הכנסת שימש יו"ר הסיעה. באותה הכנסת הציע עצמו לתפקיד יו"ר הכנסת, באומרו: 

ב-1994 ארגן דראושה את המשלחת הראשונה של ערבים אזרחי ישראל שנסעה לסוריה כדי לנחם את הנשיא חאפז אל-אסד על מות בנו. במהלך הביקור נפגש דראושה עם מנהיגי הטרור הפלסטיני, אחמד ג'יבריל וג'ורג' חבש ונאיף חוואתמה. ב-1996 נסע יחד עם טלב א-סאנע לביקור בתימן. בביקור נוסף שערך בסוריה ב-1997 נפגש עם אסאד ואמר לו "אתה הגדול מכולם, הבכיר ביותר בין מנהיגי העולם". את רשמי ביקורו תיאר בריאיון לעיתון "מעריב": "מי שבא ורואה כאן את המציאות, את הכמיהה לשלום - שלום אמת ולא שלום של כיבוש ושקרים כמו שישראל רוצה - אינו יכול שלא להתפעל. עד היום היינו שבויים בפרופגנדה של ישראל כאילו שסוריה מדינה מפגרת. בוא ותראה את ההתקדמות כאן. בכפרים יש תנאים מודרניים. הכל בשפע. הכל זול... אנחנו מוקסמים, לא מתרפסים".

כהונתו של דראושה בכנסת ה-14 הייתה כהונתו האחרונה בכנסת. בבחירות לכנסת ה-15 ולכנסת ה-18 הוא הוצב במקום ה-119 של רע"ם ורע"ם-תע"ל (בהתאמה). ב הוצב במקום ה־118 ברשימת רע"ם-תע"ל, ובבחירות לכנסת העשרים הוצב במיקום סמלי ב.

עמדותיו המדיניות
דראושה מסתייג מההגדרה "ערבי ישראלי" ומעדיף להגדיר את עצמו "ערבי-פלסטיני אזרח מדינת ישראל". בראיון שנתן לעיתון סעודי ב-1989 אמר "כל צעדיי בפנים נעשים בהוראות מיאסר ערפאת וכמה ממנהיגי הארגון [אש"ף], והם יודעים עליהם". הוא דוגל בביטול אופייה היהודי של מדינת ישראל והפיכתה ל"מדינת כל אזרחיה". לדבריו, מדינת ישראל במצבה הנוכחי "אינה דמוקרטית אלא אימפריאליסטית, כובשת, מדינת אפרטהייד גזענית המפלה מיעוט של 20 אחוזים".

בריאיון לביטאון הרשות הפלסטינית "אל-חיאת אל-ג'דידה" קבע כי כל ערבי שמשרת בצה"ל מבצע "פשע מתועב נגד החברה". בנאום שנשא ב-1998 בפני סטודנטים באוניברסיטת אל-אסרא שברבת עמון אף התגאה בהצלחת מפלגתו בשכנוע צעירים בדואים לעזוב את צה"ל ולהצטרף ל"אנשי שורות בני-עמם".

 קישורים חיצוניים 





הערות שוליים

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מד"ע
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מד"ע-רע"ם
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:פעילי הרשימה המשותפת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:אכסאל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943