שירת הדרום

שירת הדרום (באנגלית: Song of the South) הוא סרט קולנוע של אולפני וולט דיסני שיצא לאקרנים בשנת 1946. סרט זה היה הראשון ששילב אנימציה ושחקנים חיים. עלילת הסרט והסיפורים המופיעים בו מבוססים על אוסף סיפורי הדוד רמוס, אוסף סיפורים מהפולקלור של אפרו-אמריקאים מדרום ארצות הברית שנאספו ועובדו על ידי ג'ואל צ'נדלר האריס. בעקבות טענות שהסרט גזעני ופוגעני כלפי הקהילה האפרו-אמריקנית, דיסני חדלו להקרין או להפיץ אותו החל משנת 1986, והוא לא שוחרר מעולם באופן רשמי בווידאו ו-DVD. אם כי בסוף 2022 הסרט הועלה ליוטיוב בחלוקה ל-30 סרטונים בני 2-3 דקות כל אחד. 

תקציר העלילה
הסרט מתרחש בתקופת השיקום שלאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. ילד בשם ג'וני והוריו, סאלי וג'ון, עוזבים את מקום מגוריהם ועוברים אל בית סבתו בג'ורג'יה. כשהם מגיעים אל בית הסבתא נודע לילד שאביו עוזב לצורכי עבודה והוא ואמו יגורו בבית סבתו. הילד המבולבל בורח מבית סבתו בתקווה להגיע לאביו שנמצא במדינות הצפון.

לפני שעוזב הילד את חוותה של סבתו הוא פוגש משרת זקן, הדוד רמוס, שהוא מספר סיפורים, את הילדה גיני ואחיה ג'ייק וג'ו, ואת בנו של הדוד רמוס-טובי. הדוד רמוס מרגיע את הילד ומשכנע אותו לחזור לבית סבתו בזכות סיפוריו על אחא ארנב שמחליט לעזוב את ביתו ויוצא למסע הרפתקאות בו הוא פוגש את אחא שועל ואחא דוב הרוצים ללמד אותו לקח על תעלוליו אך ללא הצלחה. 

 המחלוקת סביב הסרט 

הטענות לגזענות בסרט נסובו סביב מספר נושאים:
 זמן ההתרחשות לא מצוין בפרוש בסרט, ולכן צופי הסרט עלולים לחשוב שדמויות השחורים הם עבדים. מכיוון שהסרט מציג את החיים בחווה כאידיליים ושמחים, אפשר לפרשו כתמיכה בעבדות.
 עובדי החווה השחורים שרים כמה שירים, במהלך העבודה ובדרכם אליה או ממנה, וגיבור הסרט, המשרת הדוד רמוס, מספר על ימים מאושרים בהם אי אפשר שלא לשיר. ניתן לפרש זאת כחיזוק לטענת תומכי העבדות ששירת העבדים היא הוכחה שטוב להם.
 גם אם מבינים שאין בסרט עבדים אלא רק משרתים, עדיין השחורים מוצגים כשמחים במעמדם החברתי הנמוך.
 כמה סיפורים השזורים בעלילת הסרט ניתן לפרשם כמסר שאי אפשר לברוח מהגורל, ועל כל אחד להשלים עם מקומו.
 בסרט מוזכר "תינוק הזפת" ("tar-baby"), מונח שיש לו משמעויות רבות, ביניהן כינוי גנאי לשחורים.

מנגד, נטען שהסרט שם שחקנים שחורים במרכז, באופן חריג לתקופתו, וכן מציג את דמויותיהם בצורה חיובית, בעוד שהנבלים הם לבנים. כמו כן הוא מציג ידידות בין-גזעית, והסיפורים שבו מבוססים על פולקלור אפרו-אמריקני.

שירים המופעים בסרט והתפרסמו
 "זי-פה-די-דו-דה": הושר פעמיים - בתחילה על ידי הדוד רמוס ובסוף הסרט על ידי הילדים.
 "מה שלומך": הושר על ידי הדוד רמוס, הארנב, ודמויות מצוירות נוספות.
 "לכל אחד יש מקום צחוק משלו": הושר על ידי הארנב.

קישורים חיצוניים


 "שירת הדרום" גרסה משוחזרת באורך מלא באתר Archive.org (באנגלית)

 הערות שוליים 

קטגוריה:סרטי 1946
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט עם השיר המקורי הטוב
קטגוריה:סרטי RKO
קטגוריה:מחלוקות של דיסני
קטגוריה:סרטי וולט דיסני