שאטו פטרוס

שאטו פטרוס (בצרפתית: Château Pétrus) הוא יקב הנחשב אחד היקבים המובילים בעולם, המייצר יין אדום יוקרתי באותו שם, הנמנה עם היינות היקרים בעולם. היקב נמצא בכפר פומרול שבאזור בורדו, בדרום-מערב צרפת.

פטרוס היא אחוזה בת 115 דונם (28.2 אקרים). היבול הממוצע הוא 3.6 הקטוליטר לדונם וצפיפות הגידולים היא 650 גפנים לדונם. הם יכולים להתיישן במשך עשרות שנים.

דרך עשיית היין

היין מיוצר מתשעים וחמישה אחוזים ענבי מרלו וחמישה אחוזים קברנה פרנק, כשבבצירים המשובחים ובעיקר בשנים האחרונות, מכיל מאה אחוזים ענבי מרלו. גיל הגפנים הוא 35 שנים בממוצע, ומיוצר בתסיסה ומסמוס של עשרים עד עשרים וארבעה ימים במכלי בטון מבוקרי טמפרטורה. היין הוא בעל יכולת התיישנות של עשרות שנים. היינן הראשי הוא ז'אן קלוד ברו, שלמד בקליפורניה.

היקב מפיק 25,000 עד 30,000 בקבוקי יין מדי שנה, הנמכרים במחיר התחלתי של 600 דולרים ומאמירים לעיתים בבצירים משובחים ויינות נדירים למחירים של עשרות אלפי דולרים.

הבצירים המשובחים ביותר של היקב הם: 1921, 1929, 1945, 1947, 1948, 1950, 1961, 1970, 1971, 1975, 1989, 1990, 1998, 2000, 2003.

הסיבה לאיכות היין ולמחיר היינות
הטרואר: הכרם שוכן על ה"לולאה" של פטרוס - תל בגובה 40 מטר מעל פני הים, ושאינה אופיינית ליקבים בסביבה. פעולת המים והרוחות יישרו וחספסו אותו במשך מיליוני שנים, ויצרו קרקע קשה לעיבוד. בבורדו הכרמים הטובים ביותר ממוקמים, בדרך כלל, בגבעה מעל פני השטח (מדובר בגובה של עשרות מטרים).

אדמת השאטו מורכבת מחרסית בחלק העליון, המעורבת עם אבנים וברזל ורוויה במינרלים, תרכובת אידיאלית עבור ענב המרלו, העדין בדרך כלל ופה בזכות הקרקע מתמלא בעוצמה. פטרוס נמצא במרכז אזור חצץ שחופף את אזור סנט אמיליון, ואחראי לאיכותם של היינות. הניקוז בקרקע הוא מושלם.

פומרול הוא אזור רגיש לקפאון, והדבר מצמצם את פוטנציאל היבול בגפנים, ויוצר יינות בעלי ריכוז גבוה יותר מהרגיל. הגפנים מוגבלות לשמונה נבטים בכל גפן, ונגזמות אם יש צורך בכך. גוזמים גם אשכולות בריאים ביולי אם יש צורך בכך, על מנת לשמור על ריכוז הפרי, דבר שאינו מקובל בדרך כלל ביקבים אחרים.

גיל הגפנים הגבוה מפיק מחד תפוקה כמותית נמוכה יותר, אך מאידך, מוסיף לריכוז הפרי בענב. בחורף קשה מצפים גפנים צעירות בכיסוי פלסטיק להגן עליהם, דבר שלא עזר בכפור העז של שנת 1991, עת נהרס כל היבול.

הבציר נעשה על ידי צוות מיומן של 180 קוטפים, העובדים אצל מואיז, שנשמרים במיוחד עבור שאטו פטרוס. ביום שהענבים הגיעו לבשלות מושלמת וישנו איום של גשם, כל הצוות מטפל אך ורק בפטרוס. הם קוטפים רק אחרי הצהרים, עת החמה אידתה את הטל, והענבים חמים ויבשים, אחרת ריכוז הפרי ידלדל.

התסיסה נעשית בטמפרטורה גבוהה של 29 עד 32 מעלות צלזיוס, המעלה את רמת הפקת הצבע מקליפת הענב. התסיסה נעשית במשך עשרים עד עשרים וחמישה ימים במכלי בטון, המלווים במערכות לוויסות והורדת חום התסיסה. מוספות אף בקטריות לקטיות בתסיסה האלכוהולית הראשונית, על מנת לסיים את התסיסה השנייה. היין מטוהר, אך לא מסונן. יישון היין נעשה במאה אחוזים של חביות עץ אלון חדשות במשך 18 עד 22 חודשים.

לעיתים נעשה שימוש במשאבים רבים כדי להבטיח את איכות היין. כך למשל בשנת 1988 בזמן הבציר ירד גשם זלעפות באזור פומרול ומשפחת מואיז בעלת היקב הזמינה מסוקים שירחפו נמוך באוויר, מתוך הנחה שזרם המדחפים ייבש את הכרמים, שהבוצרים עמלו בקטיפתם.

ההיסטוריה של האחוזה
שמאל|ממוזער|220px|אחד מהכרמים
למרות שפטרוס זכה במדליית זהב בתחרות היין הבינלאומית בפריז ב-1878, וצוין לטובה על ידי חברת היין הלונדונית ב-1893, הוא לא זכה לתשומת לב בינלאומית רבה, עד שמאדאם לובה, שהייתה אשתו של הבעלים של מלון לובה בליבורן, רכשה את היקב בשנת 1925 והעלתה אותו לגדולה. תרמו לכך בעיקר הבצירים של שנות ה-40, מהשנים 1945, 1947 ו-1950.

מסופר שבעת נישואי הזוג המלכותי האנגלי הנסיך פיליפ והנסיכה אליזבת ב-1947, שלחה לובה לחתונה בקבוק "מגנום" של פטרוס וקיבלה הזמנה לחתונה. בלונדון היא הלכה למסעדה "מיראבל" וכשהגיע החשבון, לא היה לה מספיק כסף לשלם, היא נתנה במקום זאת למסעדה תריסר בקבוקים של פטרוס משנת 1945.

מאדאם לובה מכרה 49% מן היקב בשנת 1961 למשפחת הנגוסיאנים מואיז השולטים בה עד לימינו אנו. לילי לקוסט, אחותה של גברת לובה מכרה את אחזקתה ביקב למשפחת מואיז בשנת 1969 ובשנת 2002 מכרה את זכותה לרווחים מהיקב וכיום הם בעלים של 100% מהיקב.

אבי המשפחה ז'אן פייר מואיז (Jean Pierre Moueix, 1913-2003) היה בעל תרומה מכרעת לשיפור איכות היין בעולם ולהעלאת קרנו של שאטו פטרוס עד טיפוסו לפסגת היינות בתבל, בד בבד עם שיפור תדמית פומרול ככלל והוא היה גם איש שיווק טוב.

מואיז ייסד את הפירמה בעיר ליבורן. בשנת 1937, כשהשוק העיקרי שלו היה בלגיה וצפון אירופה. הצלחתו אפשרה לו לרכוש יקבים נוספים-טרוטנוי ולה פלר פטרוס בשנת 1953, מגדליין ב-1954.

כיום נשלטת האחוזה על ידי שני בניו - ז'אן פרנסוא מואיז ואחיו הצעיר ממנו בשנה כריסטיאן מואיז, שמופקד על עשיית היין, והקים בתחילת שנות השמונים (בציר ראשון ב-1983) את היקב דומינוס בעמק הנאפה בקליפורניה. המשפחה מעורבת כיום בעשרים וארבעה יקבים, רובם בבעלותם וחלקם הם מנהלים או משווקים.

האחוזה המקורית בת 12 האקרים הורחבה ב-1969, על ידי הוספת חלק משאטו גאזין, שהגדילה את אחוז המרלו שבה, ומ-1977 עלה המרלו לתשעים וחמישה אחוזים. מבנה האחוזה הוא צנוע ושופץ בשנת 2004.

מקורות
 ענבר, אביטל. התענוגות של יינות בורדו. ירושלים, כתר, 2005, עמ' 180-176.
 ענבר, אביטל. התענוגות של צרפת. תל אביב, אריה ניר מודן, 1997, עמ' 334, 346.
 בן-יוסף, מיכאל. ספר היין. ירושלים, כתר, 2003, עמ' 123-122.
 Larouse Gastronomique, Head Gastronomic Comitee Joel Robuchon, Clarkson Potter Publishers,Random House, New York 2001 
.Parker Robert M. Jr. The World's Greatest Wine Estates, Simon and Schuster, New York, 2005.
 Parker Robert M. Jr., Bordeaux, A Consumer guide to the world finest wines, Fourth Edition, Simon & schuster, New York 2003.
 Parker Robert M., Parker's Wine Buyers Guide, Sixth Edition, Simon and Schuster, New York, 2003.
 Stevenson, Tom. The New Sotheby's Wine Encyclopedia, Korling Kindersley, 2001. pp. 114, 116.
  Larousse Pocket Encyclopedia of Wine, Larousse, New York, 2003. 
  The Oxford Companion to Wine, Edited by Jancis Robinson, Oxford University Press, Oxford, 1999
Wine, Domine Andre. Konemann, Germany, 2004

קישורים חיצוניים

קטגוריה:יקבים צרפתיים