ג'ון סטיוארט מיל

ג'וֹן סְטְיוּאַרְט מִיל (באנגלית: John Stuart Mill; 20 במאי 1806 – 8 במאי 1873) היה פילוסוף, כלכלן פוליטי, פמיניסט ועובד ציבור אנגלי, אשר נחשב להוגה הליברלי המשפיע ביותר במאה ה-19. הוא פיתח את תורת התועלתנות בתחום הפילוסופיה של המוסר, עסק בלוגיקה ובפילוסופיה מדינית, ותמך בתאוריה האתית שהציג לראשונה מורו וחברו הטוב של אביו, ג'רמי בנת'ם. תפיסתו הליברלית תבעה את חירות האינדיבידואל על פני שליטה ממשלית חסרת גבולות.

ביוגרפיה
ממוזער| קריקטורה מאת ג'ון טניאל מ-1867 המציגה את מיל (לצד לידיה בקר) הודף את ג'ון בול, בעקבות הצעתו הפמיניסטית לשנות את לשון חוק הבחירות מ-Man ל-Person כדי שיכלול גם נשים.|350x350 פיקסלים
מיל נולד בפנטונוויל שבבריטניה, בנו הבכור של ג'יימס מיל. מיל חונך על ידי אביו, בעצתם ובעזרתם של ג'רמי בנת'ם ופרנסיס פלייס. הוא גודל באופן נוקשה מאוד, ונמנע ממנו כל מגע עם בני גילו. מטרת אביו, שהיה חסיד של בנת'ם, הייתה לבנות את בנו כאינטלקט גאוני שימשיך אחרי מותו את היישום והפיתוח של התועלתנות.

ביצועיו של מיל כילד היו יוצאי דופן. בגיל שלוש הוא למד את האלפבית היווני, ורשימות ארוכות של מילים יווניות ותרגומן לאנגלית. בגיל שמונה כבר קרא את משלי איזופוס, את האנבסיס של קסנופון, את כל כתבי הרודוטוס, והכיר את לוקיאנוס מסאמוסאטה, דיוגנס לארטיוס, איסוקרטס ושישה דיאלוגים של אפלטון. הוא גם למד היסטוריה אנגלית ומתמטיקה.

תוכנית לימודיו של מיל מגיל שמונה ועד שלוש עשרה פורסמה בביוגרפיה מאת ביין. נראה כי הוא הצטנע באוטוביוגרפיה שלו, וכי למד יותר ממה שכתב שם. בגיל שמונה החל ללמוד לטינית, גאומטריה ואלגברה, והחל ללמד את הילדים הקטנים יותר במשפחה. הוא עדיין קרא בעיקר היסטוריה, וגם את הסופרים הלטיניים והיווניים שכתביהם נלמדו באוניברסיטאות באותה תקופה. הוא לא למד לכתוב ביוונית או בלטינית, ומעולם לא ידע שפות אלה על בוריין, אלא לצורך קריאת חיבורים, ובגיל עשר כבר יכול היה לקרוא את אפלטון במקור בקלות. הספר של אביו, ההיסטוריה של הודו, פורסם ב-1818. מיד לאחד מכן, כשהוא בערך בן 12, החל מיל ללמוד לוגיקה סכולסטית, וכן קרא את המאמרים על הלוגיקה של אריסטו. בשנה שלאחר מכן החל ללמוד כלכלה, ואת כתביהם של אדם סמית' ושל דוד ריקרדו, שהיה חבר של אביו. בהמשך חייו השלים את ההבנה שלהם על תהליכים כלכליים. מיל עבד ב"חברת הודו המזרחית הבריטית", אך היה גם חבר ליברלי בפרלמנט. הוא תמך בהורדת המסים הכבדים מאירלנד, ובצורה כללית תמך במה שהוא קרא "היגיון". בספרו "מחשבות על ממשלה ייצוגית" קרא מיל לרפורמות שונות בפרלמנט ובשיטת ההצבעה, ובעיקר קרא לייצוג יחסי ולהרחבת זכות הבחירה.

ב-1851 נשא לאישה את הרייט טיילור לאחר 21 שנות חברות. לטיילור הייתה השפעה ממשית על עבודתו ועל רעיונותיו של מיל, לפני נישואיו ובמהלכם. יחסיו עם הרייט טיילור הביאו לתמיכתו של מיל בזכויות נשים.

בין השנים 1865–1868 כיהן כחבר הפרלמנט הבריטי של הסיטי של וסטמינסטר מטעם המפלגה הליברלית. במהלך כהונתו פעל למען זכות בחירה לנשים, וביוני 1866 הציג לפרלמנט עצומה למען זכות בחירה לנשים שכללה 1,500 חתימות, עליה עמלו הפעילות הסופרג'יסטיות ברברה בודישון, אמילי דייוויס ואליזבת גארט אנדרסון. מיל היה חבר הפרלמנט הבריטי הראשון שהציג עצומה גדולה בדרישה לזכות בחירה לנשים. שנה לאחר מכן הציע להחליף בהצעת חוק מסוימת את המילה 'Man' (גבר) למילה 'Person' ׁ(אדם) כך שתכלול גם נשים, אולם הצעתו נדחתה.

יצירותיו
בספרו "על החירות" מתווה מיל את טבעו וגבולותיו הרצויים של הכוח שהחברה יכולה להפעיל על היחיד. טענה אחת שניסח מיל היא "עקרון הנזק", והוא שאנשים חופשיים לעשות ככל העולה על רוחם, כל עוד הם אינם מזיקים לאחרים. הוא הזהיר מפני שימוש לרעה, בעיקר על ידי השלטון, בהגדרת הנזק באופן שיפגע בחירויות הפרט. לפי הפרשנות הרווחת, מיל עוסק ב"על החירות" בעיקר בחירות שלילית, מונח שנטבע על ידי ישעיה ברלין. חירות שלילית גורסת כי חובתה היחידה של הממשלה היא לדאוג להסיר את המכשולים בפני צורות התנהגות שאינן מזיקות לאנשים אחרים.

יצירתו הגדולה של מיל היא הספר "מערכת לוגית", שיצא במספר מהדורות. בו הוא בוחן את הקטגוריות של אריסטו ומספק את המערכת שלו. הוא בונה את התאוריה שלו של מונחים והנחות, ומתמקד בתהליך האינדוקטיבי. ל"היסטוריה של המדעים האינדוקטיביים" של ויליאם יואל (1837) הייתה השפעה חשובה על ספר זה. לספר זה יצאו מוניטין בעיקר הודות לניתוח שלו של הוכחה אינדוקטיבית, בניגוד לסילוגיזם של אריסטו, שהוא דדוקטיבי. מיל מנסח חמש שיטות של אינדוקציה, שהמשותף לכולן, והמאפיין של חקירה מדעית אמיתית, לשיטתו, הוא ההסרה, או האלימינציה.

בספרו "שעבוד האישה" טוען מיל בעד זכות בחירה לנשים. כאשר הספר יצא לאור לראשונה, הוא התקבל בסערה ועורר מחלוקת עזה, משום שנתפס כפוגעני כלפי הנורמות המקובלות שהסדירו את מעמדם של גברים ונשים בחברה האירופאית. ספר זה הניח את היסודות הפילוסופים למהפכה הפמיניסטית, ולכן נחשב לאחד החיבורים החשובים ביותר בהגות הפמיניסטית.

התועלתנות על-פי מיל

אחת התרומות החשובות ביותר של מיל להגות הפילוסופית-מדינית היא התאוריה התועלתנית שפיתח. לפי מיל, התוצאתנות של הפעולות מכילה בתוכה את התועלת של תוצאות הפעולות. כלומר, על מנת להגיע לתוצאה המרבית, צריכים בני האדם לשאוף להשיג את התועלת המרבית בהתאם לכך.
הדבר הנעלה ביותר, לפי מיל, הוא אושרה של החברה האנושית, ולדעתו המצב האידיאלי בעולם הוא חלוקת מרב האושר בין מרב בני האדם. הנחות אלה הביאו אותו לסברה כי מצב האושר המרבי הוא התכלית העליונה של המוסר האנושי. בשל העובדה שהאדם צריך להציב אל מול עיניו את האושר הכללי, דבר זה עלול לגרום לאותו אדם לתרום לחברה על ידי פגיעה ברצונותיו הוא - כלומר האושר הכללי עולה בחשיבותו פי כמה וכמה על פני האגואיזם.

התנגדויות לגישה התועלתנית
התנגדויות רבות עלו נגד דבריו של מיל, ובעיקרן האמירה כי העיסוק בחשיבה על אודות התכלית הכללית של החברה, תגזול מהיחיד את הזמן לעיסוק המוסרי ולשיפור החברה שבה הוא נמצא. על כן טען מיל כי אין הוא מבקש שהאדם יערוך בתודעתו מחשבה מעמיקה מדי אודות הטוב הכללי המוסרי, אלא שהאדם יעשה את הטוב ביותר מבחינתו, וכך בני האדם - כסכום כולל - ימצו את התועלת הכללית.

נראה כי התועלתנות של מיל יוצרת עולם שבנוי כולו על יסוד אנושי אגואיסטי, שיוצר עולם שכולו אינטרסים ומוסר ויסודותיו שבריריים. כדי לשבור סברה זו טוען מיל כי יש פער בין תכונות שהופכות את המעשה לתועלתני לבין הפרוצדורה הטובה ביותר לעשותו. האדם המחונך, כך הוא אומר, יבצע את הפעילות התועלתנית מתוך חינוכו הוא, ולא מתוך התוצאה שתניע אותו לפעולה. הפעולה התועלתנית תהיה פעולה המתקיימת בעקבות חינוך האדם, ובכך יוצר האדם גם את התוצאה המקסימלית דרך החינוך.

ביקורת אחת על דברי מיל טוענת כי התועלתנות יוצאת באופן חזיתי נגד התפיסות המוסריות האנושיות הבסיסיות ביותר של האדם. האמירה כי מבין האפשרויות הרבות יש לעשות את זו שתביא את מרב התועלת הכללית היא בעייתית, כאשר מדברים על פגיעה באדם בודד במטרה להגדיל את הרווח הכללי של סביבתו. עמדה זו זוכה ביתר שאת לתמיכתם של הדאונטולוגים, זרם המבטל את הרעיון התועלתני וטוען כי אין מקום לדבר כלל על גישה כזאת, שכן מרב הדיון המוסרי צריך להתרכז בנורמטיביות של הפעולה הנחקרת, או היעדרה של זו.

ביקורת נוספת קובעת כי התועלתנות פוגעת באופן ישיר ביושרת בני האדם, ולכן קשה לקבלה כבסיס לפעולה מוסרית. ברנארד ויליאמס, מהפילוסופים של המוסר המשפיעים ביותר במאה ה-20, נתן את משל "ג'ים והאינדיאנים" להמחשת הבעיה, כאשר העמיד אדם בפני האפשרות להרוג אינדיאני אחד לצורך הצלת אינדיאנים אחרים. מכך יוצא כי חובתו המוסרית של ג'ים היא להרוג את האחד המסכן, אך יש כאן ביטול של היושרה המוסרית של האדם, ולכן אקט בלתי מוסרי אינו יכול לקבל שום הצדקה של פעולה מוסרית.

 האושר האנושי 
"המעשים הם ישרים אם הם נוטים להגדיל את האושר, ובלתי ישרים אם הם נוטים ליצור את היפוכו. האושר פירושו הנאה והעדר כאב. ההנאה והחופש מכאב הם היחידים שמצויים כתכליות".

דבריו של מיל מנוגדים לאמירותיו של אריסטו כי ההנאה היא אלמנט המעמיד את האדם בדרגת מוסריות המקבילה לזו של בהמות. מודעותו של מיל לסברה זו מביאה אותו לטענה כי הנחת המוצא צריכה להיות כזאת שתופסת את האדם כיצור נעלה יותר מן החיה ובעל יכולות קוגניטיביות וערכיות גבוהות יותר. מקסום ההנאה אצל מיל צריך להיות מקסום אותן ההנאות שהאדם מיוחד בהן.

ביבליוגרפיה חלקית
ממוזער|350x350px|ספריו של מיל אשר תורגמו לעברית
1833 – מחשבות על השירה וסוגיה
תרגם רעואל שועלי, הוצאת דחק, 2018.
1843 – מערכת לוגית.
1848 – עקרונות של כלכלה פוליטית.
1859 – על החירות.
 תרגם אריה סימון, סדרת "ספרי מופת פילוסופיים", האוניברסיטה העברית, תש"ו 1946. יצא במהדורות רבות.
 תרגם עפר קובר, ספרי עליית הגג, 2006.
 תרגם אהרן אמיר, מרכז שלם, 2006.
1861 – ממשל של נציגים.
 תרגם יוסף אור, סדרת "ספרי מופת פילוסופיים", האוניברסיטה העברית, תש"ז 1947. יצא במהדורות רבות.
1863 – התועלתיות.
 תרגם יוסף אור, סדרת "ספרי מופת פילוסופיים", האוניברסיטה העברית, תר"ץ 1930. יצא במהדורות רבות.
1869 – שעבוד האישה.
 תרגמה שונמית ליפשיץ, הוצאת רסלינג, 2009.
1873 – אוטוביוגרפיה.

קישורים חיצוניים

 מובאות מתוך "אוטוביוגרפיה", באתר "הספרייה הבהירה", תרגום: יאיר רזק, 2009.
 יואל שוורץ, מיל המשיחי: על 'ג'ון סטיוארט מיל על חירות ושליטה' מאת ג'וזף המבורגר. תכלת 10, חורף התשס"א


 ג'ון סטיוארט מיל באנציקלופדיית האינטרנט לפילוסופיה 
 קישורים על ג'ון סטיורט מיל 




הערות שוליים

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:כלכלנים בריטים
קטגוריה:פילוסופים בריטים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-19
קטגוריה:תועלתנים
קטגוריה:פמיניסטים בריטים
קטגוריה:ליברליזם: הוגים
קטגוריה:בריטים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1865–1868)
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:פילוסופים של המיניות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1806
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1873