דטורה

דָּטוּרָה (שם מדעי: Datura) הוא סוג שיחים או צמחים חד-שנתיים או רב-שנתיים ממשפחת הסולניים, המתאפיינים בפרחים גדולים מאוד דמויי משפך, לרוב לבנים, ובפירות עגולים ומכוסים קוצים. כל מיני הדטורה רעילים ומכילים אלקלואידים מסוכנים, בעלי השפעות פסיכואקטיביות, ועל כן שימשו גם בטקסי פולחן וקסם בתרבויות שונות. הסוג כולל 14 מינים, שמוצאם מדרום צפון אמריקה (בעיקר מקסיקו ודרומה), וחלקם נפוצים כצמחי נוי או כעשבים פולשים באזורים טרופיים וסובטרופיים בעולם. בישראל 3 מיני בר, כולם גרים ואחד מהם פולש: דטורה נטוית-פרי (Datura innoxia) הנפוצה, דטורה אכזרית (Datura ferox) הנדירה ודטורה זקופת-פרי (Datura stramonium) הפולשת.  

בישראל מצוי גם מין תרבותי, הנפוץ ברחבי העולם כצמח נוי - דטורה נאה (Datura innoxia). שני מינים נוספים, המשמשים אף הם כצמחי נוי, נכללו בעבר בסוג דטורה — דטורה אילנית (Brugmansia arborea) ודטורה ריחנית (Brugmansia suaveolens); כיום הם מסווגים תחת הסוג ברוגמנסיה (Brugmansia), אף הוא ממשפחת הסולניים. שמותיהם העבריים עודכנו בהתאם: ברוגמנסיה אילנית וברוגמנסיה ריחנית. 

 דטורה נאה 
דטורה נאה (Datura metel) היא מין חד-שנתי מתורבת שמוצאו במקסיקו, ככל הנראה מהאזורים הטרופיים היבשים של מרכז, דרום-מזרח ודרום-מערב המדינה. מין זה גדל בעיקר בבתי גידול טרופיים המאופיינים בעונת יובש ברורה. מדובר בצמח נוי וטקס נפוץ, שתהליך ביותו התרחש ככל הנראה בדרום מקסיקו ואמריקה המרכזית עוד לפני בוא האירופים לאזור. מקורו האבולוציוני הוא באב קדמון משותף לו ולמין דטורה נטוית-פרי (D. innoxia).

במאמרם משנת 2007, מציעים החוקרים החוקרים R. Geeta ו־W. Gharaibeh להסתמך גם על טקסטים ערביים והודיים עתיקים, וכן על ייצוגים איקונוגרפיים מדרום הודו, כדי להראות כי קיימות ראיות משכנעות לנוכחות טרום קולומביאנית של לפחות מין אחד של דטורה בעולם הישן. בהנחה שכל מיני דטורה מקורם באמריקה, ההסבר הסביר ביותר לנוכחות זו הוא תהליך של הפצה אנושית מוקדמת – אולי כבר באלף הראשון לספירה – של המין דטורה נאה מהעולם החדש אל העולם הישן.

צמחים שברחו מגידול תרבותי של דטורה נאה הצליחו להתאקלם ולהתפשט באזורים טרופיים וסובטרופיים ברחבי העולם, אך בישראל לא נצפתה התבססות בטבע. לרוב, צמחים אלה אינם שורדים יותר ממספר שנים מחוץ לגידול אנושי.

למין זה שימושים סביבתיים וחברתיים מגוונים: הוא משמש כצמח נוי וכצמח פולחני, ובחלק מהתרבויות גם כצמח מרפא ואף כמאכל - אם כי רק במינונים קפדניים ובשלבים מסוימים של עיבוד, בשל רעילותו הגבוהה. בשום אופן אין להשתמש בו לצריכה כללית, בשל הסיכון הבריאותי החמור הכרוך בכך.

לדטורה נאה פרחים גדולים, מרהיבים וראוותניים במיוחד - לרוב לבנים, סגולים או צהובים, ובעלי כותרת כפולה או משולשת (שני דורים או שלושה), תכונה שמבדילה אותו מהמין דטורה נטוית-פרי, אשר פרחיו פשוטים יותר, לרוב לבנים עם גוון סגלגל קל, בעלי דור אחד בלבד. עם זאת, דטורה נטוית-פרי מתאפיינת בשערות ארוכות וצפופות המכסות את חלקי הצמח השונים, והיא גם עמידה יותר ובעלת יכולת התפשטות גבוהה בטבע.

 רעילות והשפעות פסיכואקטיביות 
ממוזער|פירותיה של הדטורה עגולים וקוצניים
ממוזער
ממוזער|דטורה נטוית פרי בקריית שמונה

מיני הדטורה מכילים את האלקלואידים אטרופין וסקופולאמין, שני רעלים מסוכנים. הצמח מוכר באנגלית בשמות thornapple, jimson weed או loco weed. הוא מכונה "עשב השטן", "צמח המכשפות", ובשל צורת הפרחים "חצוצרת השטן". הדטורה הוא סם הזייתי, שנצרך על ידי אכילת הזרעים והעלים או עישונם, ועשוי לגרום להרעלה ובמקרים חמורים לפסיכוזה, הפרעות קצב, הפרעות נוירולוגיות ואף לתרדמת. דווחו גם שימושים על הכנת תה מעלים ופרחים. במקרים רבים גורם דטורה להתפרצות סכיזופרניה. על אף הסכנות הרבות שטמונות בשימוש בה, הדטורה לא מוכרת בישראל כסם בפקודת הסמים המסוכנים. דטורה סטרמוניום (Stramonium) נמצאת בשימוש ברפואה המשלימה במינונים הומאופתיים (דילול החומר הפעיל עד כדי היעלמותו המוחלטת) בלבד לפי המלצת הומאופתים.

 מורפולוגיה 
צמחים חד-שנתיים או רב-שנתיים או שיחים.

הלוואים חסרים.

העלים מסורגים על פי רוב, גדולים, פשוטים, תמימים או מפורצים או משוננים.

הפרחים דו-מיניים על פי רוב, נכונים או בלתי נכונים, גדולים (אורכם 5 עד 10 ס"מ או יותר) וערוכים אחד אחד בחיקי העלים.

הגביע בעל צינור ארוך ובעל 5 שיניים או נסדק לאורכו או נחתך לרוחבו לאחר הפריחה ומשאיר את בסיסו מחובר אל הפרי וגדל עמו.

הכותרת מאוחת עלים ובעלת 5 אונות, דמוית חצוצרה, צינורה ארוך ואוגנה בעל קיפולים ואונות קצרות ורחבות ועל פי רוב מחודדות בקודקודן.

האבקנים 5, כמספר עלי הכותרת, שווים פחות או יותר בגודלם וכולם נושאים מאבקים. האבקנים אינם קטנים מהמאבקים ומעורים בצינור הכותרת בסמוך לבסיסו וחבויים על פי רוב בתוכו או בולטים ממנו מעט.

השחלה עילית, בעלת 2 מגורות ובעלת שיליות זוויתיות, מספר הביציות גדול על פי רוב. עמוד השחלה אחד וארוך, בעלת 2 אונות.

הפרי על פי רוב הלקט יבש, מרובה זרעים והוא בעל 2 מגורות (הנראות כ-4), המכוסה על פי רוב קוצים (שיכים), לעיתים רחוקות הפרי בשרני. הפרי הבשל ארוך בהרבה מהגביע ואינו חבוי בתוכו והוא הנפתח על פי רוב בעת ההבשלה בקשוות. הזרעים רבים, גדולים ושטוחים.

היסטוריה
מקור השם הוא בסנסקריט ופירושו פרי קוצני. במילון בשפה האנגלית הופיע השם כבר ב-1662. בהודו שימש הצמח להפקת רעל אך גם כאפרודיזיאק. נעשה בו שימוש במינונים נמוכים ברפואה (איורוודה) ובחגיגות דתיות בפולחן האל שיווה. הרעלה מדטורה מתוארת בספרו של הרופא גרסיה דה אורטה, שפעל בגואה במאה ה-16. באירופה הצמח היה מרכיב ברפואה עממית, היה ידוע כאחד מ״עשבי המכשפות״ לצד דודא רפואי, שיכרון ואטרופה בלדונה, והוא היה מרכיב בשיקוי אהבה.

הדטורה מתרבה בקלות ללא טיפול ונפוצה במקומות רבים בעולם, והשימוש בה נמשך גם בעידן המודרני.

השפעות פיזיולוגיות
הצמח גורם להרעלה אנטיכולינרגית בגוף (anticholinergic intoxication) שיכולה להתבטא באובדן קשר עם המציאות (דליריום), אצירת שתן, חום גבוה, יובש בפה, פרכוסים, אישונים מורחבים, ראייה מטושטשת, רגישות לאור, חרדה או פסיכוזה קשה ובכמויות גדולות עלולות להופיע בעיות בתפקוד הלב (הפרעות קצב מהירות עם פגיעה המודינמית - hemodynamic compromise) והנשימה שיכולות לגרום למוות.

ריכוז החומרים הפעילים משתנה ביחס של עד 1:5 בין צמחים שונים בין השאר בתלות בגיל הצמח ובתנאי גידולו, דבר שמגביר את הסכנה בשימוש בו - קשה להגדיר ״מינון בטוח״. החומר הפעיל אטרופין מסוכן במיוחד לילדים והשפעתו עלולה להיות קטלנית.

דווח כי לעיתים ההשפעות על מערכת הראייה נמשכות זמן רב לאחר השימוש. במקרים רבים מאוד החוויה של המשתמשים בדטורה היא שלילית.

 השפעות נפשיות 
חלק מהמתארים את השפעת הדטורה מציינים כי תחת השפעת הצמח כלל לא זכרו שנטלו ממנו, ולרוב לא יכלו להבדיל בין הזיות הצמח לבין המציאות. נדיר שמתוארת חוויה חיובית - על פי רוב המתנסים תיארו חוויה אפלה ומפחידה. בהזיותיהם פגשו דמויות מאיימות, איבדו את זהותם העצמית, איבדו את יכולת הדיבור ועשו פעולות הרסניות, כמו העלאת ביתם באש.

בספרות יש אזכורים רבים להתפרצויות של סכיזופרניה עקב השימוש בצמח.

הטיפול התרופתי בהרעלת דטורה
במקרי הרעלה קשים הטיפול נעשה בתרופה physostigmine או לשם אישוש הרעלה אנטיכולינרגית. מדובר בתרופה שמעכבת את האנזים כולינאסטראז, ובכך מפחיתה את ההשפעה האנטיכולינרגית שנגרמה על ידי השימוש בצמח. טיפול תרופתי ניתן במצב בו המטופל לוקה בפסיכוזה או חרדה קשה, שאינה מגיבה לתרופות מקבוצת הבנזודיאזפינים, ומהווה סיכון לעצמו או לזולת, או במצב של פרכוסים או הפרעות קצב שאינן ניתנות לשליטה.
תמונות

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:סולניים
קטגוריה:צמחים רעילים
קטגוריה:סמים פסיכדליים