שריף טירספול

מועדון כדורגל שריף טירספול (ברומנית: Sheriff Tiraspol) הוא מועדון כדורגל מולדובי, המייצג את העיר טירספול, בירת טרנסניסטריה, מדינה לא מוכרת בשטח מולדובה. הוא נוסד בשנת 1997 בשם טירס טירספול (Tiras Tiraspol) ומותגה מחדש בשנה שלאחר מכן כ'שריף' והתבססה במהירות בכדורגל המולדובי. המועדון זכה פעמיים בגביע אלופות חבר המדינות, טורניר הכדורגל החשוב ביותר בקרב מדינות ברית המועצות לשעבר, אף שחשיבותו פחתה מאז 2012 וזהו אחד ממועדוני הכדורגל המעוטרים ביותר במולדובה. ידוע בכינוי "הצרעות".

"הצרעות" רשמה את הופעת הבכורה שלה בליגת העל המולדבית בעונת 1998/99, כשזכתה גם בגביע הראשון שלה, גביע מולדובה. מאז הם צברו 20 תוארי אליפות, אחד עשר גביעים ושבעה סופרקאפ — כולם מהווים שיאי זכייה. בזירה האירופית, שריף הגיע לשלב הבתים ב ארבע פעמים והיא הקבוצה המולדובית הראשונה שהגיעה לשלב הבתים בליגת האלופות בעונת 2021/2022. היא גם הקבוצה המולדובית היחידה שניצחה את ריאל מדריד.

המועדון נקרא על שם נותנת החסות הראשית שלו, שריף, קונגלומרט המפעיל תעשיות שונות בטרנסניסטריה. משחקי הבית משוחקים במדי צהוב ושחור באצטדיון שריף, שאליו עבר המועדון בשנת 2002 ומכיל 12,746 מושבים.

הקבוצה נקראת לעיתים גם בקצרה אף סי שריף. יש להבדיל בינה לבין אף סי טירספול שהייתה קבוצה אחרת ויריבתה.

היסטוריה
המועדון הוקם במקור בשנת 1996 והתמודד בליגה השלישית במולדובה בשם טירס טירספול. ב-4 באפריל 1997, ויקטור גושאן, בכיר בשירותי הביטחון המקומיים שהיה לנותן חסות מרכזי, לקח חסות על המועדון שהפך לשריף טירספול, על שם חברת "שריף", שבבעלותו.

שריף הצליחה להעפיל לליגה השנייה במולדובה ותחת אחמד אלסקרוב כמאמן, עלתה הקבוצה לליגה העליונה במולדובה. המועדון זכה בתואר הגדול הראשון שלו עם גביע מולדובה 1999. התואר הראשון של שריף בליגה הגיע בעונת 2000/01, שכללה גם את הזכייה השנייה בגביע המולדובי כאשר ניצחה את ניסטרו אוטאצ'י בפנדלים לאחר משחק ללא שערים. ניצחון הליגה היה הראשון מתוך רצף של עשרה תוארי אליפות רצופים עד 2010, כולל דאבל בשנים 2002, 2006 ו־2008 עד 2010. שריף זכתה בכל תוארי הסופר קאפ המולדובי בשנים 2004 עד 2010. שריף לא הצליחה לזכות בתואר 11 ברציפות על ידי דאצ'יה קישינב בעונת 2010/11, אך זכתה בעונה שלאחר מכן. בעונת 2014/15 שוב איבדה שריף את האליפות וסיימה שלישית למרות הפרש שערים גבוה יותר בין המועדונים.

הקבוצה זכתה בגביע חבר המדינות בשנים 2003 ו־2009 והפכה לקבוצה הראשונה ממולדובה שזוכה בתואר בינלאומי. שריף היה המועדון הראשון במולדובה שהחתים שחקנים מברזיל ואפריקה.

הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה למפעלים האירופיים בעונת , לגביע אופ"א, אז הפסידה כבר בסיבוב המוקדמות לקבוצת סיגמה אולמוץ הצ'כית. גם בעונה שלאחר מכן נכשלה בקבוצה בשלב המוקדמות, כאשר הפסידה לקבוצת אולימפיה לובליאנה מסלובניה.

בעונת  הקבוצה שיחקה לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות, אז עברה בסיבוב המוקדמות הראשון את קבוצת ארקאס אררט מארמניה אך הפסידה בסיבוב המוקדם השני לקבוצת אנדרלכט הבלגית. גם בעונה שלאחר מכן התמודדה הקבוצה בשלב המוקדמות, וגברה בסיבוב המוקדם הראשון על קבוצת ז'ניס אסטנה מקזחסטן אך הודחה בסיבוב המוקדם השני על ידי קבוצת גראצר א.ק. מאוסטריה.

הסיפור חזר על עצמו גם בעונה הבאה, עונת , כאשר הקבוצה גברה בסיבוב המוקדם הראשון על קבוצת פלורה טאלין מאסטוניה אך כשלה בסיבוב המוקדם השני מול קבוצת שחטאר דונצק מאוקראינה. גם עונת  לא ניבאה אחרת, ולאחר שהקבוצה גברה בסיבוב המוקדם הראשון על קבוצת ג'אונסי אסץ' מלוקסמבורג היא כשלה מול קבוצת רוזנבורג הנורווגית. כך גם בעונת  עם ניצחון על קבוצת סליימה וונדררס ממלטה והפסד לקבוצת פרטיזן בלגרד מסרביה ומונטנגרו. עונת  התחילה והסתיימה בדיוק כמו קודמותיה, היא עברה את קבוצת פיוניק ירוואן מארמניה ומול קבוצת ספרטק מוסקבה הרוסית היא הוציאה תיקו 1-1 ביתי ותיקו 0-0 בחוץ, מה שלא הספיק בגלל הפרש שערי החוץ.

מזלה של הקבוצה המולדבית נשאר בעינו וגם עונת  הסתיימה בצורה דומה, ניצחון על קבוצת רנז'רס מאנדורה והפסד לקבוצת בשיקטש מטורקיה. בעונת  הקבוצה גברה בסיבוב המוקדם הראשון על קבוצת אקטובה מקזחסטן והודחה על ידי קבוצת ספרטה פראג מצ'כיה. בשלב המוקדמות השני של ליגת האלופות בעונת  הקבוצה ניצחה את קבוצת אינטר טורקו מפינלנד ובשלב המוקדמות השלישי ניצחה את קבוצת סלביה פראג מצ'כיה. בשלב הפלייאוף הקבוצה הפסידה לקבוצת אולימפיאקוס מיוון ועברה לשחק בשלב הבתים בליגה האירופית. הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר. בעונת 2010\2011 בפליי-אוף שיחקה נגד קבוצת פ.צ. בזל. המשחק הראשון הסתיים ב-0–1 שביר לשווייצרים מבזל אבל במשחק השני הובסה בביתה 0–3.

שריף טירספול הודחה ממוקדמות ליגת האלופות בעונת 2016/2017 על ידי אלופת ישראל לעונת 2015/2016 הפועל באר שבע. בסיום עונת 2016/2017 סיימה עם אותו מספר נקודות כמו סגניתה דאצ'יה קישינב ונערך משחק הכרעה שבמסגרתו שריף גברה על יריבתה בדו-קרב פנדלים בתוצאה 0–3. בעונת 2017/2018 אומנם הובילה את הבית שלה, בשלב הבתים של הליגה האירופית אך הודחה לבסוף עם מאזן של 2 ניצחונות, 3 תוצאות תיקו והפסד אחד.

בעונת 2020/2021 שריף זכתה באליפות אחרי שניצחה ב־32 מ־36 משחקים שלה והקדימה את סגניתה ב-16 נקודות; בעונת 2021/2022 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שגברה בשלב הפלייאוף על דינמו זאגרב. במחזור הראשון בשלב הבתים הפתיעה את שחטאר דונצק עם ניצחון 2–0 בבית. במחזור השני הדהימה שריף את ריאל מדריד במשחק שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו כשגברה עליה 1–2. ברם לא הצליחה להעפיל לשמינית גמר ליגת האלופות וירדה לשלב 16 האחרונות ב.

במוקדמות ליגת האלופות 2023/2024 עברה שריף את השלב הראשון לאחר ניצחון 1–3 על פארול קונסטנצה בסיכום שני המשחקים. בסיבוב השני שיחקה הקבוצה מול מכבי חיפה, ניצחה במשחק הראשון בתוצאה 0–1, הפסידה 1–4 בגומלין בתום הארכה והודחה מהמשך ההשתתפות המפעל לאחר 2–4 בסיכום שני המשחקים.

אצטדיון הקבוצה
מאז הקמתה, שיחקה הקבוצה את משחקי הבית באצטדיון העירוני טירספול, שנבנה בתקופה הסובייטית.

ב־1 באוגוסט 2000, במערב בירת טרנסניסטריה, החלה בניית מתחם הספורט שריף, שעל פי תוכניות הנהלת החברה, היה אמור להפוך למחנה אימונים לפיתוח הכדורגל המקצועי באזור. שנתיים לאחר מכן, ביוני 2002, הוזמנה בניית הזירה הראשית.

המתחם כולל זירה ראשית, זירת ספורט קטנה, זירת כדורגל מקורה, שמונה מגרשי אימונים ובריכת שחייה באורך חמישים מטרים. שטח מתחם הספורט משתרע על שטח של מעל 65 דונם.

הזירה המרכזית היא אצטדיון כדורגל עם 12,746 מקומות ישיבה. כל הדוכנים מצוידים בסככים המגינים על הצופים ממזג אוויר גרוע, מותקנים מושבים נפרדים ממתכת. מגרש המשחקים, בגודל 120 על 80 מטר, עשוי מדשא טבעי, ישנה מערכת ניקוז, מערכת השקיה אוטומטית, שמצוידת גם במערכת חימום המגרש. האצטדיון מצויד במערכת טלוויזיה המאפשרת שידור חי של משחקים, תא וידאו בשטח כולל של 48 מ"ר. מגרש המשחקים מואר מהסככות של היציעים המערביים והמזרחיים ופועל בארבעה מצבים: 200, 400, 800 ו־1600 לוקס. אם מקור החשמל הראשי מנותק, מערכת החשמל של האצטדיון עוברת אוטומטית לספק גיבוי ובמידת הצורך למצב האוטונומי הקיים. הזירה מצוידת בציוד סאונד מודרני של חברת "Electro-Voice" הגרמנית. חדרי ההלבשה מצוידים בהתאם להמלצות אופ"א ויש חדרי חימום פנימיים לצוותים, הממוקמים ליד חדרי ההלבשה.

בשנת 2011 הציגה אופ"א כללים מעודכנים לתשתיות האצטדיון, בהקשר לכך, הזירה המרכזית של מתחם הספורט שריף עברה שיפוץ. בוצעה החלפה מלאה של הדשא, עם ציוד לאנשים עם מוגבלויות, מערכת הניקוז שופרה, מקומות חדשים לשחקנים מחליפים וצוות המאמנים של הקבוצות ונוספה מנהרה שמאפשרת לשחקנים להיכנס למגרש מהיציע.

במתחם יש גם זירה קטנה, שכוללת 8,914 מושבים. בנוסף למגרש כדורגל בגודל 105 על 68 מטר, יש באצטדיון שש מסלולי ריצה. הארנה הקטנה הוקמה בספטמבר 2002. מגרש הכדורגל כולל מערכת השקיה אוטומטית ומצויד במערכת חימום תת-קרקעית. כמו גם בזירה המרכזית, יש ציוד קול מותקן של חברת "Electro-Voice" ולוח וידאו בשטח של 48 מ"ר, המותקן מעל היציע הדרומי. בשנת 2011 בוצעו עבודות להחלפה מלאה של הדשא בדשא טבעי, מערכת החימום והניקוז של המגרש שופרה, נוספו דוכני פרשנות וחדרי עבודה לעובדי אופ"א.

ישנה זירה פנימית מחוממת ומקורה לחלוטין עם תפוסה של 3,570 צופים. המאפשרת לקיים משחקי כדורגל בתקופת סתיו-חורף. הזירה פועלת מאז המחצית השנייה של 2004. בניין הזירה הפנימית בגובה 37 מטר מצויד במערכות תמיכה הדומות לאלה המותקנות בזירה הראשית והזירה הקטנה של מתחם הספורט שריף. כולל מגרש המשחקים, בגודל 105 על 68 מטרים, כולל דשא מלאכותי מהדור הרביעי של FieldTurf, ולוח וידאו בשטח כולל של 40 מ"ר שמותקן ביציע הדרומי של האצטדיון. בחלקו הדרומי של האצטדיון יש מתחם מגורים לשחקני כדורגל ולצוות המאמנים של המועדון. הוא כולל חדרים של ארבעה כוכבים, חדר כושר וחדרי כושר לחימום, בהם ספורטאים יכולים להתאמן במזג אוויר גרוע, חדרי עיסוי, משחקים וחדרי מחשבים, מקלחות וסאונה עם בריכה קטנה. בחלק הצפוני של הזירה יש אולם משחקים גדול לתחרויות קטרגל, כדורעף, כדורסל, כדוריד וספורט אחר. האולם מיועד ל־860 צופים בישיבה, מצויד בלוח וידאו אלקטרוני וחדרי הלבשה המאפשרים לקבל בו זמנית שמונה קבוצות משחק.

סגל
סגל נוכחי
 נכון ל-1 ביוני 2024

מאמנים
ממוזער|180px|לאוניד קוצ'וק — מאמן הקבוצה במשך שש שנים (2004—2010)
ממוזער|200px|זוראן זקיץ'
 שם  לאום  מינוי  עזיבה אחמד אלסקרוב    1997  1998 סרגיי בוברובסקי    1998  1999 יוהאן דניליאנץ   2000  2000 וולודימיר זמליאנוי    2000  2001 ולרי ואסילייב    2001  2001 אולכסנדר הולוקולוסוב    2001  2002 מיחאי סטויקיצה    2002  2002 גבריאל באלינט    2002  2003 איהור נאקונצ'ני    2003  2004 לאוניד קוצ'וק    2004  2010 אנדריי סוסניצקי    2010  2011 ויטאלי ראשקביץ'    2011  2012 מילאן מילאנוביץ'    2012  2012 ויטאלי ראשקביץ' (ממלא מקום)    2012  2012 מיחאי סטויקיצה   2012  2013 ויטאלי ראשקביץ'    2013  2013 ויאצ'סלב רוסנק    2013  2014 זוראן זקיץ'    2014  2015 ליליאן פופסקו    2015  2015 זוראן ווליץ'    2015  2016 ברונו אירלס    2016  2016 ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום)    2016  2016 רוברטו בורדין   2016  2018ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום)   2018  2018גוראן סבליץ' 2018  2019זוראן זקיץ'    2019  2020 ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום)    2020  2020 יורי ורנידוב   2020  2022דמיטרו קארה-מוסטפא (ממלא מקום)   2022  2022סטפן תומאס   2022  2022ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום)   2022  2023רוברטו בורדין   2023  2023ויקטור מיכאילוב (ממלא מקום)   2023  2023 רומן פיליפצ'וק   2023  -

תארים
ממוזער|שחקני שריף לאחר הזכייה בגביע אלופות חבר המדינות, 2009.
אליפות מולדובה
 זכייה (21): 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2015/16, 2016/17, 2017, 2018, 2019, 2020/21, 2021/22, 2022/2023
 סגנות (4): 1999/00, 2010/11, 2023/24, 2024/2025
הגביע המולדובי
 זכייה (13): 1998/99, 2000/01, 2001/02, 2005/06, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2014/15, 2016/17, 2018/19, 2021/22, 2022/23, 2024/2025
 סגנות (3): 2003/04, 2013/14, 2020/21
הסופר קאפ המולדובי
 זכייה (7): 2003, 2004, 2005, 2007, 2013, 2015, 2016
 סגנות (4) 2012, 2014, 2019, 2021
גביע אלופות חבר המדינות
 זכייה (2): 2003, 2009
ליגת המשנה המולדבית
 זכייה (1): 1997/98
טורניר לובאנובסקי
 סגנות (1): 2004

קישורים חיצוניים






*
קטגוריה:קבוצות כדורגל מולדובניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1997
קטגוריה:טירספול: ספורט