גדי איזנקוט

גד (גדי) אַיזֶנקוֹט (נולד ב-19 במאי 1960, כ"ב באייר ה'תש"ך) הוא פוליטיקאי ואיש צבא ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת המחנה הממלכתי ושירת כרמטכ"ל ה-21 של צה"ל בשנים 2015–2019.
במהלך שירותו הצבאי שירת כמפקד חטיבת גולני, כמזכירו הצבאי של ראש הממשלה אהוד ברק, כמפקד עוצבת נתיב האש, כמפקד אוגדת איו"ש, כראש אגף המבצעים, כמפקד פיקוד הצפון וכסגן הרמטכ"ל.

 ראשית חייו 
גד איזנקוט נולד בטבריה, למאיר ואסתר איזנקוט שעלו לישראל ממרוקו, והיה השני מבין חמישה אחים. לאחר שהתגרשו הוריו, התחתן אביו פעם נוספת ונולדו לו עוד ארבעה ילדים. גדל באילת, והתחנך בבית ספר תיכון גולדווטר שבעיר במגמה ימית, ולמד לבגרות בבית ספר ערב אקסטרני.

הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מטעם אוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה. סיים לימודי צבא וביטחון במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית בקרלייל שבפנסילבניה.

 קריירה צבאית 
ימין|ממוזער|200px|תמונת הבקו"ם של איזנקוט, 1978

בנובמבר 1978 התגייס לצה"ל לחטיבת גולני, שם שובץ לגדוד 51. עבר מסלול הכשרה כלוחם וסיים את הטירונות כחניך מצטיין פלוגתי, ובהמשך סיים קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במהלך הקורס נפצע בראשו מכדור מקלע שחדר לתוך הנגמ"ש בו נהג. לאחר שהשתקם מן הפציעה שב לחטיבה כמפקד מחלקה בגדוד 51. במלחמת לבנון הראשונה החליף את מפקד פלוגה א' בגדוד 51, שנפצע בקרב על הבופור, ופיקד עליה בקרב לכיבוש עין א-תינה, בו איבד שניים מחבריו הטובים ובכיבוש א-נבטיה, ג'זין ושדה התעופה בביירות. שנה לאחר מכן השתחרר מצה"ל, אך לאחר שלושה חודשים שב לשירות קבע, ונענה להצעת מפקד בית הספר לקצינים, אילן בירן, לשמש כמפקד פלוגת צוערים בקורס.

בשנים 1984–1985 פיקד על פלוגת הנ"ט של חטיבת גולני, והוביל את לוחמיה במבצעים מורכבים בלבנון. הוא הודח מתפקידו חודש טרם סיומו, לאחר שניהל ויכוח פומבי עם מפקד החטיבה, צבי פולג, וסירב פקודה להחזיר את פלוגתו באמצע חופשה. לאחר מכן נשלח להשתלם במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בשנים 1986–1987 שימש קצין אג"ם חטיבתי. לאחר שהשתלם בקורס מג"דים מונה למפקד גדוד 13 (גדעון) ולאחר מכן שימש סגן מפקד חטיבת גולני.

 תפקידי מח"ט 
בשנת 1991 מונה לקצין המבצעים של פיקוד הצפון. ב-1992 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת כרמלי (חטיבת מילואים). בשנת 1994 מונה, במקביל לתפקידו הקודם, למפקד חטיבת אפרים. בשנת 1997 החליף את אל"ם ארז גרשטיין ומונה למפקד חטיבת גולני, זמן קצר לאחר אסון השריפה בוואדי סלוקי, בו נהרגו חמישה מלוחמי החטיבה ונפצעו חמישה נוספים. כמפקד החטיבה שינה נורמות התנהגות בפלוגות הוותיקות, ונאבק בתופעות של מרידות ויחסי צעירים וותיקים. בנוסף הוביל את לוחמי החטיבה במשך שנתיים בלחימה בדרום לבנון במהלכן הרגו כארבעים אנשי חזבאללה. לדברי תא"ל גיורא ענבר וכרמלה מנשה, הביע באותה העת תמיכה בנסיגה מלבנון בדיונים פנימיים.

 תפקידי תת-אלוף 
בשנת 1999 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למזכיר הצבאי של ראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק. בתפקיד זה נטל בין היתר חלק במשא ומתן עם סוריה. בהמשך שימש כמזכירו הצבאי של אריאל שרון. בשנת 2001 מונה למפקד אוגדת מילואים משוריינת (עוצבת נתיב האש).

בשנת 2003 מונה למפקד אוגדת איו"ש. כמפקד האוגדה הוביל אותה איזנקוט להישגים רבים בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, ובהם בין היתר מבצע אישית לוחצת.

 תפקידי אלוף 

ב-2005 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף המבצעים במטכ"ל. לאחר שמסקנות תרגיל "שילוב זרועות" שקיים צה"ל קבעו כי יכולת הפגיעה של צה"ל במשגרי הרקטות קצרות הטווח מוגבלת, הוביל איזנקוט תפיסה לפגיעה במרכז העצבים של ארגון חזבאללה ברובע הדאחייה בביירות כמרכיב מרכזי ליצירת הרתעה אל מול חזבאללה. במהלך מלחמת לבנון השנייה היה אמון, כראש אגף המבצעים, על תכנון וביצוע מהלכי צה"ל בשדה הקרב במלחמה. איזנקוט היה לאחד האלופים הבודדים במטה הכללי שהעזו לחלוק על הרמטכ"ל, דני חלוץ, ועל המהלכים שהציע. כך, למשל טען בתחילת המלחמה כי יש לגייס את כוחות המילואים כדי לשפר את המוכנות למהלך קרקעי רחב היקף, אף שהתנגד למהלך הקרקעי, משום שסבר שאת האפשרות לבצעו יש להפוך לבת יישום. בנוסף המליץ על תקיפה אווירית רחבה נגד תשתיות בלבנון על פי תוכנית "שוברת הקרח", והדגיש כי על ישראל לחתור לסיום מהיר של המלחמה. בתגובה לרעיון לבצע פשיטה מצומצמת על בינת ג'בייל שהעלה בני גנץ, תמך איזנקוט במבצע עתיר כוחות על היעד.

ממוזער|שמאל|250px|איזנקוט בביקורו באוגדה 36, כאלוף פיקוד הצפון, יוני 2011. שני מימינו, מפקד האוגדה אייל זמיר.
בספטמבר 2006, לאחר התפטרותו של האלוף אודי אדם בעקבות המלחמה, מונה למפקד פיקוד הצפון. עם כניסתו לתפקיד הוביל את ההכנות ואימוני הפיקוד בתקופה שקדמה לתקיפת הכור הגרעיני בסוריה, שהייתה עלולה להביא לפרוץ מלחמה. הוא תמך ב"דוקטרינת הדאחייה", לפיה במקרה של פעולה מלחמתית מצד חזבאללה יש לגמול בהפצצת כפרים מהם נורו רקטות על ישראל, תוך הפעלת כוח לא פרופורציונלי בדומה להפצצת רובע הדאחייה במלחמת לבנון השנייה. הוא קידם מדיניות הפעלת כוח שהתבססה על מימוש ריבונות המדינה עד המטר האחרון של הגבול הבינלאומי (עד למלחמת לבנון השנייה, צה"ל נמנע מלחצות את הגדר אף במקומות שבהם נוצר פער בינה לקו הכחול, שנודעו בכינוי "מובלעות" – ואיזנקוט שינה את התפיסה ויזם פעילויות מעבר לגדר, אך לא מעבר לקו הכחול) ותגובה חריפה על כל אירוע. הדבר הביא לשקט ממושך בצפון מדינת ישראל מאז תום מלחמת לבנון השנייה. לכל אורך תקופת פיקודו לא נפגעו אזרחים ישראלים בצפון. ביולי 2011 סיים את תפקידו כמפקד פיקוד הצפון, לאחר שכיהן בתפקיד כמעט חמש שנים, והוחלף על ידי האלוף יאיר גולן.

עם סיום תפקידו כמפקד פיקוד הצפון, היה איזנקוט אמון על עבודת מטה שבעקבותיה הוחלט בצה"ל על הקמת מפקדת העומק. מפקדה זו אמונה על פעילות צה"ל בעומק האסטרטגי של מדינות האויב של ישראל. תפקידו של איזנקוט היה לעמוד בראש צוות הקמה של המפקדה. ב-2012 איזנקוט לקח חלק במבצע עמוד ענן.

איזנקוט כיהן כסגן הרמטכ"ל בני גנץ בין ינואר 2013 לדצמבר 2014, תקופה שבה התקיים מבצע צוק איתן.

 ראש המטה הכללי 
250px|ממוזער|איזנקוט כרמטכ"ל, 2015

ב-14 בדצמבר 2014 אישרה הממשלה את מינויו של איזנקוט לרמטכ"ל ה-21 של צה"ל, וב-16 בפברואר 2015 החל לכהן בתפקיד. ב-18 בינואר 2017 החליט שר הביטחון אביגדור ליברמן להאריך את כהונתו של איזנקוט עד 31 בדצמבר 2018, ובהמשך הוארכה כהונתו עד 15 בינואר 2019. עם כניסתו לתפקיד פעל לחזק את זרוע היבשה, בין השאר על ידי תגבור אימוני כוחות החי"ר והשריון (תוך צמצום היקף כוחות המילואים), הגדלת יחידת יהל"ם לטיפול במנהרות לחימה ואימון גדודי חי"ר להתמודדות עם איום המנהרות.

תפיסתו האסטרטגית של איזנקוט באה לידי ביטוי בתוכנית "גדעון", תוכנית רב-שנתית שגיבש עם כניסתו לתפקיד, העוסקת במגוון נושאים, והעיקריים שבהם: טיפוח כוח האדם בצה"ל, בניית סדר כוחות, השקעה בפיתוח יכולות התמרון של צה"ל, ביטול מערכים מיותרים, הקמת זרוע סייבר והקמת חטיבת הקומנדו. בלב התוכנית עומד מסמך אסטרטגיית צה"ל, שפורסם באוגוסט 2015. במסמך זה מוגדרים תפיסות הפעלת הכוח, הפיקוד והשליטה, וכן עקרונות בניין הכוח הנגזרים מהן. האסטרטגיה מגדירה שני סוגים של מערכות: מערכה להשגת הכרעה ומערכה מוגבלת שבה הפעלת הכוח מרוסנת. במסגרת האסטרטגיה הוגדרה תפיסת המערכה בין המלחמות (מב"ם), המנוהלת בשגרה כדי לשמר ולהעצים את הישגי המערכה הקודמת ולהרחיק את המלחמה הבאה, על ידי החלשת האויב וצמצום התעצמותו במקביל לשיפור הלגיטימציה של צה"ל לפעול ושלילת הבסיס הלגיטימי של האויב. איזנקוט הציג את תוכנית "גדעון" המוגמרת ביולי 2015, והיא אושרה על ידי הקבינט המדיני-ביטחוני בסוף אפריל 2016.

ממוזער|250px|בפגישה בוושינגטון עם יושב ראש המטות המשולבים, הגנרל ג'וזף דנפורד, 2016
במהלך כהונתו פרץ גל טרור שנמשך מספטמבר 2015 עד לדצמבר 2016, וכונה בצה"ל "גודל השעה". במהלך האירועים, שכללו בעיקר פיגועי דקירה, גיבש צה"ל תפיסת סיכול שמתבססת על ניטור רשתות חברתיות מקוונות בשיתוף פעולה עם השב"כ. ב-24 במרץ דקרו שני מחבלים פלסטינים חייל באזור חברון. החייל ומפקדו השיבו אש, הרגו את אחד המחבלים ונטרלו את האחר. כעבור דקות אחדות ירה למוות אלאור אזריה במחבל השני. הגינוי של איזנקוט למעשהו של אזריה, העמדת אזריה לדין פלילי והרשעתו בהריגה עוררו פולמוס ציבורי חריף. בסך הכל בגל טרור זה נרצחו 44 ישראלים וחוסלו כ-270 מחבלים.

בספטמבר 2016 אישר איזנקוט את פקודת השירות המשותף, שעוררה ביקורת בקרב הציונות הדתית, ובדצמבר 2017 נאלץ לשנותה חלקית. איזנקוט הכניס לשימוש את "מסמך התפיסה המגדרית" של היוהל"ם רחל טבת ויזל, שקבע כי ההבדלים המגדריים אינם נובעים ממאפיינים ביולוגיים ופיזיולוגיים כי אם תוצר של הסללה חברתית, כשמתן תכונות התנהגותיות לגברים ונשים היא סטריאוטיפית. בעקבות חשיפת המסמך על ידי ארגון "תורת לחימה", התנער צה"ל מהמסמך, והוא הוסר מאתר היוהל"ם.

בספטמבר 2017 הוחלט שלוחמי היחידות המיוחדות ישרתו במשך 8 שנים וירכשו תואר אקדמי במהלך השירות.

בשנים 2017–2018 החל צה"ל במהלך אסטרטגי בעוטף עזה נגד מנהרות הטרור של חמאס. המהלך כלל הקמת הקמת מכשול תת-קרקעי שכלל טכנולוגיות חישה והקמת המעבדה הטכנולוגית לגילוי ואיתור מנהרות בפיקוד הדרום. באופן זה אותרו למעלה מ-15 מנהרות, ואלה נוטרלו על ידי חיל ההנדסה הקרבית וחיל האוויר הישראלי.

במהלך 2018 התגברו העימותים בגבול ישראל – רצועת עזה והחלה "צעדת השיבה" בעזה, במסגרתה התקרבו אלפי פלסטינים לגדר המערכת תוך איום לפרוץ אותה. בעימותים אלה נהרגו למעלה מ-250 פלסטינים מאש צה"ל ונפצעו אלפים. המהומות הסלימו לעימות צבאי שכלל הצתת שטחים נרחבים בעוטף עזה באמצעות עפיפוני תבערה ובלוני תבערה, ומספר סבבים בהם שיגרו הפלסטינים מאות רקטות ופצצות מרגמה לשטח ישראל. במהלך העימותים, נמתחה ביקורת על הממשלה ועל צה"ל בגין החלטתם להגיב בריסון ולהכיל את האלימות. ב-2018 הבטיח כי צה"ל ישיב את הביטחון לדרום.

שמאל|250px|ממוזער| יריב מוזר, "איזנקוט.", סרט בהפקת חטיבת דובר צה"ל המציג את החודשים האחרונים של איזנקוט כרמטכ"ל. הסרט שודר בשידורי "כאן 11".
במהלך כהונתו החריף העימות בין ישראל לאיראן, כחלק מניסיונה של איראן להתבסס בסוריה ולהעביר לידי חזבאללה נשק מתקדם ואסטרטגי הכולל מערכות הגנה אווירית וטילים מדויקים ארוכי טווח. כדי לבלום את התעצמות חזבאללה תקף חיל האוויר הישראלי פעמים רבות בסוריה, כאשר בין המטרות נמנו משלוחי נשק, מחסני נשק ותחמושת, טכנולוגיות מתקדמות, תשתיות צבאיות איראניות, בסיסי צבא ושדות תעופה, וכן מערכות הגנה אווירית ונ"מ. שיא העימות התרחש באפריל ומאי 2018, וכלל את מבצע בית הקלפים בו תקף חיל האוויר תשתיות איראניות בסוריה. בתקיפות הושמדו טילים רבים ונהרגו פעילים רבים ממשמרות המהפכה האסלאמית, חזבאללה וממיליציות שיעיות שונות, וכן למעלה ממאה חיילים סורים.

ב-4 בדצמבר 2018, במהלך חג החנוכה, יצא צה"ל למבצע מגן צפוני, שנועד להשמיד את איום המנהרות בגבול של מדינת ישראל עם לבנון. המבצע הסתיים בתחילת ינואר 2019, ובמהלכו חיל ההנדסה הקרבית איתר ונטרל שש מנהרות חוצות גדר. לאחר סיום המבצע, ב־15 בינואר 2019, השתחרר איזנקוט מצה"ל.

 פעילות אזרחית 
בשנת 2019, לאחר שחרורו מצה"ל, הצטרף איזנקוט למכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון. בנובמבר 2019 מונה לדירקטור בחברת צור שמיר אחזקות והצטרף כעמית מחקר בכיר למכון למחקרי ביטחון לאומי. הוא זכה באות אביר איכות השלטון 2019 בקטגוריית צבא וביטחון מטעם התנועה לאיכות השלטון.

בינואר 2020 מונה לדירקטור בחברת הנדל"ן והארכיבאות וילאר. באפריל 2021 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת סטורג' דרופ, המתמחה בפיתוח טכנולוגיות מתקדמות לאגירת אנרגיה ירוקה.

 קריירה פוליטית 
באוגוסט 2022 הודיע איזנקוט על הצטרפותו לפוליטיקה במסגרת המחנה הממלכתי בראשות בני גנץ וגדעון סער. הוא קיבל ברשימה את המקומות 3,9,16,18. בבחירות השיגה המפלגה 12 מנדטים, ואיזנקוט הושבע כחבר הכנסת מטעם האופוזיציה. איזנקוט התנגד נחרצות לרפורמות לוין והיה דמות בולטת בתנועת המחאה נגד הרפורמה המשפטית.

איזנקוט, מתוקף היותו חבר בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, העלה לדיון חששות ודאגות לגבי מוכנות צה"ל מוכנות העורף למלחמה גדולה מול חמאס וחזבאללה. יתרה מכך הבהיר, נוכח המצב הביטחוני הרעוע, כי בשעת מלחמה תצטרף סיעתו לממשלה. עוד בחודש מרץ, במסגרת ההפגנות נגד הרפורמה המשפטית, ניבא שבקרוב רבים מהמפגינים יגויסו למילואים, וטען שהממשלה אוטמת אוזניים בפני הציבור ובפני המציאות הביטחונית.

ב-7 באוקטובר, עם מתקפת הפתע של החמאס על ישראל, החלו מגעים לכניסת המחנה הממלכתי לשורות הממשלה לזמן המלחמה. חמישה ימים לתוך המלחמה הושלם התהליך, ואיזנקוט מונה, לצד רון דרמר מהליכוד, לחבר משקיף בקבינט המלחמה בו חברים ראש הממשלה נתניהו, שר הביטחון גלנט, והשר גנץ. במסגרת הצטרפותו לממשלה גם הושבע לשר בלי תיק. מתחילת המלחמה עמד איזנקוט על כך שישראל חייבת להשמיד את כל חמאס בעזה. לקראת סוף נובמבר תמך בהפוגה באש בתמורה להסדר בו יושבו חלק מהחטופים בפעימות. בתום שבוע, חמאס הפיל את ההפוגה, אך במהלך קיומה הושבו 114 חטופים. ב-7 בדצמבר, בעת סיור במפקדת אוגדה 162, נמסר לו על נפילת בנו גל בקרבות.

ב-9 ביוני 2024 התפטר איזנקוט מן הממשלה.
ממוזער|גדי איזנקוט אחרי הפרישה מהכנסת, אוגוסט 2025
ב-30 ביוני 2025 הודיע על פרישתו מהמחנה הממלכתי והתפטרותו מהכנסת. ב-2 ביולי 2025 התפטר מהכנסת. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-4 ביולי 2025.

ב-16 בספטמבר הודיע על הקמת מפלגה חדשה "ישר! עם איזנקוט". לצד גדי איזנקוט נמנים עם מייסדי המפלגה יואב הורוביץ, לשעבר מנכ"ל משרד ראש הממשלה ומקורבו של בנימין נתניהו; שיר סיגל, פעילה לשחרור החטופים במלחמת חרבות ברזל ובתם של שניים מהחטופים, אביבה וקית' סיגל; שר הדתות לשעבר מתן כהנא; חבר הכנסת לשעבר טל רוסו; פרופ' מנואל טרכטנברג; ניר זוהר (נשיא חברת WIX); ענבר גיטי-הרוש, לשעבר ראש מנהלת "מתווה השירות" במשרד הביטחון ומנכ"לית "אחריי!"; ופרופ' ישי בר.

 עמדות פוליטיות 
 אופי המדינה 
איזנקוט מאמין במדינה שחזונה משקף ערכים לאומיים-יהודיים, וכי על המדינה לקיים שוויון זכויות לכל אזרחיה בלי הבדל דת, לאום, גזע ומגדר.

הוא הביע דרישה לקידום רפורמות שיחזקו את הדמוקרטיה הישראלית ואת הפרדת הרשויות בישראל.

 הסוגיה הפלסטינית 
איזנקוט מאמין בהיפרדות מהפלסטינים כדי להימנע ממדינה דו-לאומית וכדי לשמור על ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לצד שמירה קבועה על בקעת הירדן וגושי ההתיישבות. הוא רואה בהסכמי אוסלו, בהסכם חברון ובתוכנית ההתנתקות צעדים משמעותיים להשגת ההיפרדות הרצויה מהפלסטינים.

בשנת 2020 טען איזנקוט שיש לחתור להסכם הפסקת אש ארוך טווח ברצועת עזה, הכולל את החזרת ששת השבויים והנעדרים הישראלים המוחזקים ברצועה, פירוז מוחלט מיכולת שיגור טילים ורקטות, שיקום הרצועה ופתיחת נמל ימי.

 ביטחון 
להשקפתו של איזנקוט, כפי שבאה לידי ביטוי במסמך אסטרטגיית צה"ל שהתפרסם בתקופתו כרמטכ"ל, המבחן של העשייה הצבאית הוא בקיום תקופות רגיעה ארוכות שמאפשרות למדינה להתפתח. היצירה והשימור של רגיעה ארוכת טווח הם תוצאה של הרתעה, שמושגת בעזרת עוצמה צבאית ונחישות להפעיל את הכוח במידת הצורך. כמו כן, לתפיסתו של איזנקוט קיים צורך לסיים עימות בזמן קצר ככל הניתן. צורך זה נענה בעזרת הנחתת מהלומה משולבת ומיידית. כך נוצר איום על השרידות השלטונית של האויב, שמביא להקטנת משך הלחימה, צמצום הפגיעה באוכלוסייה והקטנת הלחץ הבינלאומי על ישראל.

בספטמבר 2019 פרסמו איזנקוט ופרופסור גבי סיבוני עבודה שכותרתה "קווים מנחים לתפיסת ביטחון לישראל". עבודה זו התפרסמה במקביל ב ובמכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון. השניים קובעים כי האתגרים הביטחוניים שבפניהם ניצבת מדינת ישראל מאז הקמתה מחייבים את קברניטיה לעצב עקרונות כתובים לביטחון לאומי ולגבש לאתגרים אלה מענה רלוונטי המשתרע על מגוון מאמצי הביטחון הלאומי.

לדידם האיום המרכזי מולו מתמודדת ישראל הוא שאיפתה של איראן להשיג הגמוניה אזורית ונשק גרעיני. לצד אלה עולה הצורך להתמודד עם שינויים פנימיים בחברה הישראלית, כאשר לצד צמיחה באוכלוסייה, בעוצמה הכלכלית וביכולותיה מדעיות וטכנולוגיות, מתגלעים בקיעים מטרידים בלכידות החברה. העבודה מציעה מספר תובנות עיקריות בהם: עדכון למושגי היסוד הצבאיים-ביטחוניים, מרכזיות המערכה שבין המלחמות, חשיבות התמרון היבשתי, חשיבות המאמץ המדיני בדגש על הקשר האסטרטגי עם ארצות הברית, המאמץ הכלכלי, המאמץ החברתי ובמסגרתו החשיבות המכרעת של הקשר על יהדות התפוצות והצורך לחזק קשר זה.

המסמך מציג את עילות המלחמה של ישראל ובכלל אלה החשיבות של מערכה לפגיעה בבניין כוח של האויב לאור התפתחות אסטרטגית ומערכה לגמול מרתיע.

 חיים אישיים 
איזנקוט מתגורר בהרצליה, נשוי לחנה, אדריכלית, ולהם חמישה ילדים.

במהלך מלחמת חרבות ברזל, נהרגו שלושה מבני משפחתו:
 בנו הצעיר, רס"ר , נהרג במהלך מבצע קומנדו לחילוץ גופות חטופים ממתקפת הפתע.
 אחיינו, בנה של אחותו שרון, סמל .
 אחיין נוסף מצד אשתו, סרן .

לקריאה נוספת





 עפר שלח, "האומץ לנצח", תל אביב: ידיעות ספרים, 2015.
 מאיר אלרן, גבי סיבוני, קובי מיכאל (עורכים), "אסטרטגיית צה"ל" בראי הביטחון הלאומי, המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2016.

קישורים חיצוניים


 גדי איזנקוט, באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני
 גדי איזנקוט, באתר ערוץ הכנסת
 קורות חייו באתר צה"ל















מאמריו
 המענה בזירה הצפונית, המכון למחקרי ביטחון לאומי, צבא ואסטרטגיה, כרך 2, גיליון 1, יוני 2010
 דבר ראש אגף המבצעים במלחמת לבנון השנייה, רא"ל גדי איזנקוט, באתר צה"ל, 10 ביולי 2016
 אתגרי צה"ל 2016-2015, המכון למחקרי ביטחון לאומי, צבא ואסטרטגיה, כרך 8, גיליון 1, אוגוסט 2016

 הספר שלי: "ייחוד וייעוד" מאת דוד בן-גוריון, באתר צה"ל, 12 ביוני 2017
 "המפקד, לו היית מביט בצה"ל, היית רואה צבא עוצמתי", מקור ראשון, 17 באפריל 2018
 גדי איזנקוט וגבי סיבוני, קווים מנחים לתפיסת ביטחון לישראל, מזכר 196, המכון למחקרי ביטחון לאומי, ספטמבר 2019.
 משבר הקורונה - המלצות למדינת ישראל | צוות מומחים בהובלת רא"ל (מיל') גדי איזנקוט, המכון למחקרי ביטחון לאומי, 13 באוגוסט 2020


הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף גולדווטר (אילת)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מזכירים צבאיים של ראש הממשלה
קטגוריה:מפקדי אוגדת אזור יהודה ושומרון
קטגוריה:מפקדי אוגדת הבשן
קטגוריה:מפקדי גדוד 13
קטגוריה:מפקדי חטיבת אפרים
קטגוריה:מפקדי חטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי חטיבת כרמלי
קטגוריה:מפקדי פיקוד הצפון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רייכמן
קטגוריה:סגני רמטכ"ל
קטגוריה:ראשי אמ"ץ
קטגוריה:ראשי המטה הכללי
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:סגל המכון למחקרי ביטחון לאומי
קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:אילת: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים וחמש
קטגוריה:שרים בלי תיק בממשלות ישראל
קטגוריה:חברי הקבינט המדיני-ביטחוני
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי צבא
קטגוריה:הרצליה: חברי הכנסת
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים ושבע
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960