נחמה הנדל

נחמה (הלנה) הֶנדֶל (22 באוגוסט 1936 – 30 בספטמבר 1998) הייתה זמרת, גיטריסטית, מלחינה, שחקנית ובדרנית ישראלית. מהזמרות הידועות בזמר העברי בשנות החמישים והשישים.

ראשית חייה
250px|ממוזער|שמאל|נחמה הנדל ורן אלירן מתבוננים בכרזת מבחני הקבלה לתוכניתו של אד סאליבן, 1958
נחמה הנדל הייתה בתם השנייה של זוג עולים מפולין, חנה (לבית פוירשטיין) וד"ר מיכאל הנדל, מחנך והיסטוריון ששימש במשך שנים רבות מפקח במשרד החינוך. חלק ניכר ממשפחתה נספה ב. גדלה בשכונת רחביה בירושלים, למדה בבית הספר היסודי "בית הכרם" ובתיכון "בית הכרם", ושאפה לעסוק במשחק.

 קריירה 

 שנות חמישים 
בין השנים 1954–1956 שירתה בלהקת הנח"ל, שם שיחקה במערכון שכתב אפרים קישון בשם "סאלח שבתי". לאחר שחרורה יצאה בסוף 1956 לפריז ללמוד משחק ושירה, אולם חזרה ארצה ב-1957 והקימה עם חבריה לשעבר מלהקת הנח"ל את להקת "בצל ירוק". הלהקה הפיקה כמה להיטים והנדל שימשה בה כסולנית.
במקביל שיחקה בסרט "עמוד האש" וביצעה בו את שיר הנושא, "היה הוא אפור". לאחר שעזבה את "בצל ירוק" הקימה ביחד עם הזמר רן אלירן את הצוות "רן ונמה" לקראת מבחני הקבלה לתוכנית הפופולרית של איש המדיה האמריקאי אד סאליבן שנערכו בישראל באוגוסט 1958. לאחר שעברו את המבחנים הם הופיעו בתוכנית והחלו להתפרסם בארצות הברית ובקנדה וקיימו שם הופעות רבות. שם גם הוציאו את שני אלבומיהם, שרק מאוחר יותר התפרסמו בישראל. השניים שהו בארצות הברית כשנה וחצי ובמהלכן הכירה הנדל שתי זמרות מפורסמות ומצליחות – אודטה וג'ואן באאז – שהשפיעו על יצירתה בהמשך. עם האחרונה אף הופיעה יחד במועדון ניו-יורקי מוכר, The Village Gate. לאחר שחזרה לישראל עסקה בשימור שירים ישראליים.

שנות השישים והשבעים
ממוזער|נחמה הנדל מקבלת את פרס כינור דוד מידי אברהם שלונסקי, 1964
בשנת 1961 הוציאה נחמה הנדל את אלבומה הראשון, "שירים של אז ושל עכשיו", בשיתוף המוזיקאי יחזקאל בראון, ושלוש שנים לאחר מכן הקליטה שירים שהולחנו על ידי נחום היימן. היא התפרסמה במיוחד כשזכתה בפסטיבל הזמר והפזמון 1964 יחד עם בני אמדורסקי בשיר "ילדתי אימרי", למילים של משה דור וללחנו של יעקב הולנדר. בפסטיבל זה גם שרה את השיר "כשושנה בין החוחים" למילים מתוך שיר השירים וללחן מאת ינון נאמן.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1965 שרה הנדל את השיר "יפה-נוף" למילים של רבי יהודה הלוי וללחנו של ינון נאמן.
בשנת 1966 גילמה את התפקיד הראשי במחזמר "המלך ואני", וכשנה לאחר מכן, מעט לפני מלחמת ששת הימים, הוציאה את אלבומה השני, "ואולי".

בשנת 1970 יצא לאור אלבומה "נחמה הנדל בשירי ביאליק", שעבורו ליקטה במשך ארבע שנים משיריו.
באביב 1973 הגיעה לארץ, השתתפה בערב משוררים של גלי צה"ל, ולאחר מכן הופיעה עם בעלה ברחבי הארץ והלחינה משירי לאה גולדברג, שהייתה מורתה.
בסתיו 1979 הגיעה שוב להופעות ולהקלטות בישראל בהפקתו וניהולו של איתן גפני.

שנות השמונים ואילך
בשנת 1984 עברה הנדל להתגורר באוסטרליה, תחילה בפרת' ולאחר מכן בסידני. שם עסקה בהוראת שירה למבוגרים, כתבה מוזיקה לתיאטרון, הופיעה עם בעלה בצמד וארגנה ערבי שירה בציבור.
כשחזרה לישראל כעבור עשור, ב-1994, עברה להתגורר בדירה שרכשה בכפר סבא. הנדל החלה להופיע יחד עם הזמרת שולי נתן, הקליטה והוציאה ב-1997 את האלבום "מחוץ לסערה", שבניגוד לציפיותיה ספג ביקורת קרירה ולא זכה להצלחה מיוחדת. באלבום נכללו גרסאות כיסוי ל"רואים רחוק רואים שקוף" של שמוליק קראוס, "הרדופים" של שלמה ארצי ו"שיר ישראלי" של שלמה גרוניך ומקהלת שבא. באלבום גם נכלל דואט של הנדל וחנן יובל בשם "זמן טוב", שהלחין יובל למילים של אהוד מנור. בחוברת המילים באלבום לא נכתב שהשיר מבוצע ביחד עם זמר אחר.

הנדל דיבבה בכמה סרטי אנימציה לפני פטירתה, בהם "פוקהונטס" ו"מולאן" של דיסני. מולאן יצא לאקרנים שלושה חודשים לפני מותה.

הנדל נפטרה ב-30 בספטמבר 1998, בערב יום הכיפורים בביתה בכפר סבא, לאחר התקף לב קשה שנגרם בעקבות התקף אסתמה. בת 62 במותה. נטמנה בבית הקברות מורשה ברמת השרון.

לאחר מותה הוציאה לזכרה חברת "הד ארצי" אלבום אחרון בשם "השירים היפים" ובו כל שיריה הידועים, בהם: "דונה דונה", "ואולי", "הכניסיני תחת כנפך", "משירי זמר נודד", "שירו של אבא", "יד ענוגה", "סתיו" ועוד. רן אלירן, שותפה לצמד "רן ונמה", הקליט לזכרה את השיר "קול פעמונים" שכתב חיים קינן.

 חייה האישיים 
בסוף שנות השישים הצטרפה לתנועה הרוחנית "סוּבּוּד", שדוגלת באחוות האדם, ובעקבות כך שינתה את שמה להלנה.

הנדל נישאה לגיטריסט והסופר הגרמני אנטול רנייה. בנם של השחקנים שארל רנייה ופמלה ודקינד, ונכדו של המחזאי הגרמני פרנק ודקינד. אותו הכירה כשהתנדב בישראל ועברה איתו לגרמניה. בעקבות המעבר לגרמניה ושינוי שמה נמתחה עליה ביקורת חריפה בישראל של שנות השישים שהתקשתה להשלים עם עזיבתה את הארץ של זמרת שזוהתה עם הישראליות.
בגרמניה נולדו להם שני ילדים: דיליה ב-1970, ומיכאל ב-1972. ב-1984 המשפחה עברה לאוסטרליה. 

ב-1994, הנדל חזרה לישראל, אנטול חזר לגרמניה, דיליה, נישאה לצ'לן אמריקאי והשניים עברו לגרמניה; ומיכאל, שלמד יהדות באוסטרליה, בארצות הברית ובישראל, עבר ללונדון.
בנובמבר 1997 עשרה חודשים לפני פטירתה, הנדל התגרשה.

 הנצחה 
על שמה של נחמה הנדל נקראו רחובות בכפר סבא (בסמוך למקום בו התגוררה עד פטירתה) ובהרצליה.

דיסקוגרפיה
 1961 – שירים של אז ושל עכשיו
 1963 - נחמה הנדל, מרים ילן שטקליס – שיר הגדי
 1964 - נחמה הנדל בשירי ילדים של נעמי שמר
 1967 – ואולי
 1970 – נחמה הנדל בשירי ביאליק
 1973 – שירי עמים
 1978 – נחמה הנדל
 1997 – מחוץ לסערה
לאחר מותה:
 1998 – השירים היפים (אוסף כפול).

קישורים חיצוניים

 ישראל דליות, 
 נחמה הנדל באתר הספרייה הלאומית


 על נחמה הנדל באתר "בננות"






שירים:


הערות שוליים

קטגוריה:בוגרות בית ספר היסודי בית הכרם
קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי בית הכרם
קטגוריה:בוגרות התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:רחביה: אישים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זוכות פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לאוסטרליה
קטגוריה:מלחינים יהודים אוסטרלים
קטגוריה:זמרים יהודים אוסטרלים
קטגוריה:חברי להקת בצל ירוק
קטגוריה:פזמונאים-מתרגמים עבריים
קטגוריה:בדרניות ישראליות
קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס כינור דוד
קטגוריה:זוכות פרס כינור דוד
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני מחזות זמר ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1998
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998