ערבית פלסטינית

ערבית פלסטינית (בערבית: اللهجات الفلسطينية) או ערבית דרום-לבנטינית היא כינוי למספר להגים ערביים, תת-קבוצה של השפות הערביות הלבנטיניות, המדוברות באזור המנדט הבריטי.

השפה הערבית היום-יומית המדוברת בקרב הפלסטינים, הירדנים וערביי ישראל מגוונת וכוללת מספר להגים. כל הלהגים משתייכים לענף המזרחי של הלהגים הערביים, והם נחלקים לשתי קבוצות עיקריות: להגים דרום-סוריים שמדוברים בקרב מיעוט מהפלסטינים, בקרב חלק מערביי ישראל ובעיקר הדרוזים, ולהגים בדואיים, שמדוברים בקרב הבדואים. אפשר להבחין בהבדלים בשפה המדוברת בין אזורים גאוגרפיים שונים בישראל, ב וברצועת עזה, וכן בין קבוצות שונות: הערבית המדוברת בפי תושבי הערים (מַדַנית) שונה מזו המדוברת בפי תושבי הכפרים, הפלאחים (פַלאחית). לערבית הפלסטינית יש מאפיינים לשוניים ייחודיים המבדילים אותה מהסוגים האחרים של הלהגים הערביים המודרניים, אך הערבית הפלסטינית העירונית קרובה יותר ללהגים הצפון-לבנטיניים שמדוברים בסוריה ובלבנון.

במשך השנים וכתוצאה מחשיפה לחברה הישראלית העברית חדרו מילים עבריות לערבית הפלסטינית כגון: רמזור (המשובש לעיתים ל"רמזוּן"), מחסום, אזעקה, משטח, שמנת, עסיס, מזגן, בסדר, מים ועוד. חלק מן המילים האלו אף קיבלו ריבוי שבור (לדוגמה: מחסום – מחאסים; משטח – משאטיח) ולא ריבוי שלם נקבה (ات), שמצורף בדרך כלל למילים הזרות (לדוגמה: מזגן – מזגנאת). חדירה של מילים עבריות לערבית מתקיימת בעיקר אצל ערביי ישראל. משום כך, יש בלשנים הרואים בערבית של ערביי ישראל תת-ניב עצמאי – ערבית ישראלית.

אוצר מילים
אוצר המילים של הערבית הפלסטינית, בחלק מהמקרים, שונה מזה שבערבית הספרותית, בעיקר במילות יחס ושאלה.

טבלה המשווה בין מילות שאלה בערבית ספרותית לבין מקבילותיהן הפלסטיניות:
 ערבית ספרותית  תעתיק עברי ערבית מדוברת  תעתוק עברי  תרגום لِمَاذَا  לִמַאדַ'א  ليش1  לֵיש  למה مَاذَا  מַאדַ'א  ايش1 או شُو  אֵיש או שוּ  מה كَيْفَ  כַּיְףַ  كِيف2  כִּיף  איך مَتَى מַתַא  إيمْتَى או وينْتَى1  אֵימְתַּא או וֵינְתַּא  מתי أيْنَ  אַיְןַ  وين או فين 1  וֵין או פֵין  איפה/איה مَنْ  מַן  مِين2  מִין  מי
1 במקרה זה התנועה הראשונה במילים נהגית כצרה או סגול (כפי שמצוין בתעתוק).
2 במקרה הזה התנועה נהגית קצרה.

הגייה
 הגיית עיצורים 
ישנם מספר עיצורים הנהגים בערבית הפלסטינית בצורה שונה מהערבית הספרותית. רוב צורות ההגייה משותפות לקבוצת הערביות הלבנטיניות. צורות ההגייה הנפוצות בדרום ישראל וברשות הפלסטינית משותפות ללהגים הבדואים.

 שם האות  הסימן הגרפי  צורת הגייה  הערות ת'א  ث  נהגית בפי העירוניים והצפוניים לפעמים כ-ת ולפעמים כ-ס, כתלות בשורש  כלל אצבע אומר שמילים קרובות בעברית הנכתבות בעברית בשי"ן, יהגו בהן את הת'א כ-ת. לדוגמה, הגיית הת'א במילה ثور (שור, בעברית) תהיה כ-ת'.
צורת הגייה זו משותפת לקבוצת הערביות הלבנטיניות ג'ים  ج  נהגית בפי רוב הפלסטינים כ-ז'  צורת הגייה זו משותפת לקבוצת הערביות הלבנטיניות ד'אל  ذ  נהגית בפי העירוניים והצפוניים לפעמים כ-ד ולפעמים כ-ז, כתלות בשורש  צורת הגייה זו משותפת לקבוצת הערביות הלבנטיניות צאד  ص  במקרים ספורים נהגית כ-ז  צורת הגייה זו משותפת לקבוצת הערביות הלבנטיניות צ'אד  ض  נהגית בשורש ض.ب.ط כ-ז; ייתכן גם במקרים נוספים  צורת הגייה זו משותפת לקבוצת הערביות הלבנטיניות וכן לערביות שבחצי האי ערב, שם אף מחליפים אותה בשורש זה ב-ظ. ט'א  ظ  נהגית לפעמים כ-ד נחצית ולפעמים כ-ז, כתלות בשורש  צורת הגייה זו משותפת לקבוצת הערביות הלבנטיניות קאף  ق  נהגית בפי הדרוזים ואחרים בצורתה המקורית כ-ק, נהגית בפי הצפוניים והעירוניים כעיצור סדקי, נהגית בפי הבדואים כ-ג, נהגית בפי ערביי המשולש כ-כ  הצורה הראשונה משותפת לקבוצת הערביות הלבנטיניות. במילים מסוימות, בעיקר בהקשר צבאי או בכפל משמעות, נהגית הקאף בצורתה המקורית. כאף  ك  נהגית בפי חלק מהכפריים והבדואים כ-צ'  צורה זו משותפת לחלק מתושבי חצי האי ערב המזה  ء  ברוב המקרים נהגית כאם הקריאה שעליה היא יושבת  צורת הגייה זו משותפת לקבוצת הערביות הלבנטיניות

הגיית מילים
בניגוד לערבית הספרותית, הערבית המדוברת, ובכללה הערבית הפלסטינית, נוטה לקצר את הגיית המילים. לפיכך, הפלסטינים מקצרים הגייתן של מילים שמקורן בערבית הספרותית לפי הקווים הכלליים הבאים:

הניקוד הסופי אינו קיים בשמות עצם ובשמות תואר. בחלק מתוארי הפועל הניקוד הסופי התקבע עם צורתה של המילה, לדוגמה, تقريبًا ("בקירוב", בעברית). כמו כן, סיומות פעלים בגופים היחידים מסתיימות בהיעדר תנועה, וסיומות פעלים בגופי הרבים מסתיימות בהברה פתוחה – כתוצאה של השמטת האות האחרונה, המופיעה במילה בגרסתה הספרותית. הגייה זו מקבילה להגיית הפעלים בעברית.

צָ'מַּה קצרה לעיתים נהגית כקמץ קטן ולעיתים כקובוץ, בהתאם לבניין ומשקל. כַּסְרַה קצרה נהגית כסגול.

דיפתונג פַתְחַה-סֻכּוּן על ואו הקיים בערבית הספרותית יהפוך לצָ'מַּה הפוכה שנהגית כחולם. לדוגמה: ثَوْر->ثٝور

דיפתונג פתחה-סכון על יא (צליל אַי) הקיים בערבית הספרותית יהפוך לכַּסְרַה הפוכה שנהגית כצירי.
פתחה לפני תא מרבוטה על אותיות בערבית הספרותית תהפוך לכַּסְרַה הפוכה חוץ מאותיות נחציות או גרוניות והאות רא. במילה שהיא בסמיכות תהפוך הפתחה לכסרה הפוכה על כל האותיות.

כלל אצבע אומר שכאשר יש שני עיצורים בראש מילה, אחד מהם ינוקד בסכון. כלל זה אינו מתקיים כאשר האות השנייה דגושה, שכן אין בערבית סכון לפני אות דגושה. מיקומן של אמות קריאה לאחר העיצור השני מחייב את הגיית הסכון על האות הראשונה, שכן לא ייתכן סכון לפני אם קריאה.

דקדוק
בערבית המדוברת, ובכללה הפלסטינית, ההתייחסות בפעלים לנוכחות ונסתרות הן לנוכחים ונסתרים, בהתאמה. הדבר מקביל למגמות בעברית, לפיהן צורות פעלים ייחודיות לעבר נסתרות כבר אינן קיימות יותר והשימוש בצורות העתיד לנוכחות ונסתרות הולך ופוחת.

צורת ההתייחסות לריבוי שאינו מציין בני אדם (רשמב"א) היא בשלוש צורות: כנקבה יחידה – בדומה לערבית הספרותית, כזכרים רבים וכנקבות רבות. שלוש הצורות קבילות ובשימוש, כאשר האחרונה שימושית רק כאשר היחיד הוא נקבה.

בניגוד לערבית הספרותית שבה הפועל מקדים את הנושא, בערבית המדוברת הצורה הנפוצה היא שהנושא קודם לפועל, בדומה לעברית.

צורת שלילה הנפוצה בערבית המדוברת היא הוספת שין בסוף הפועל.

 ספרות 
ישנם שני סוגים של מספרים, מספר מונה ומספר סודר.

 המספר המונה 
הספרה 1 כמוה כשם תואר ועל כן היא מגיעה לאחר שם העצם שאותו היא מונה ומתאימה לו במין – ولد واحد, וַלַד וַאחַד, ילד אחד; بنت واحدة, בִּנְת וַאחַדֵה, בת אחת.

באשר לספרה 2, עצמים הנמנים בזוגי יופיעו בהתאם לכללי הזוגי, כלומר, בהוספת הצליל "אֵין" על גבי צורת היחיד – וַלַדֵין, שני ילדם; בִּנְתֵין, שתי בנות.

החל מהספרה 3 ואילך צירופם של המספר המונה עם שם העצם הנמנה הוא צירוף סמיכות.

בין הספרות 3–10 המספר המונה יופיע בצורתו המקוצרת (ללא תאא' מרבוטה) ואילו שם העצם הנמנה יופיע ברבים – תַלַת וֻלַאד, תַלַת בַּנַאת.

החל מהספרה 11 ואילך שם העצם הנמנה יופיע ביחיד. בין הספרות 11–19 המספר המונה יופיע בצורתו הארוכה (עם האות ר').

להלן טבלה המסכמת את המספר המונה בערבית המדוברת מ-1–20:
+ המספר המונה מספר  המספר לבד  המספר כשהוא נסמך לשם עצם (זכר)  המספר כשהוא נסמך לשם עצם (נקבה) 1  واحد (وَاحِد)  يوم واحد (يَوْم وَاحِد) – יום אחד  بنت وحدة (بِنْت وَحْدِه) – ילדה אחת 2  تنين (إِتْنِين)  يومين (يَوْمِين) – יומיים  بنتين (بِنْتِين) – שתי בנות 3  تلاتة (تَلَاتِه)  تلت أيام (تَلَت أَيَّام) – שלושה ימים  تلت بنات (تَلَت بَنَات) – שלוש בנות 4  أربعة (أَرْبَعَة)  أربع أيام (أَرْبَع أَيَّام) – ארבעה ימים  أربع بنات (أَرْبَع بَنَات) – ארבע בנות 5  خمسة (خَمْسِه)  خمس أيام (خَمْس أَيَّام) – חמישה ימים  خمس بنات (خَمْس بَنَات) – חמש בנות 6  ستة (سِتِّه)  ست أيام (سِتّ أَيَّام) – שישה ימים  ست بنات (سِتّ بَنَات) – שש בנות 7  سبعة (سَبْعَة)  سبع أيام (سَبْع أَيَّام) – שבעה ימים  سبع بنات (سَبْع بَنَات) – שבע בנות 8  تمانية (تَمَانِيِه)  تمن أيام (تَمَن أَيَّام) – שמונה ימים  تمن بنات (تَمَن بَنَات) – שמונה בנות 9  تسعة (تِسْعَة)  تسع أيام (تِسْع أَيَّام) – תשעה ימים  تسع بنات (تِسْع بَنَات) – תשע בנות 10  عشرة (عَشَرَة)  عشر أيام (عَشَر أَيَّام) – עשרה ימים  عشر بنات (عَشَر بَنَات) – עשר בנות 11  احدعش (إِحْدَعِش)  احدعشر يوم (إِحْدَعَشَر يَوْم) – אחד-עשר יום  احدعشر بنت (إِحْدَعَشَر بِنْت) – אחת-עשרה בנות 12  اتنعش (إِتْنَعِش)  اتنعشر يوم (إِتْنَعَشَر يَوْم) – שנים-עשר יום  اتنعشر بنت (إِتْنَعَشَر بِنْت) – שתים-עשרה בנות 13  تلتعش (تَلْتَعِش)  تلتعشر يوم (تَلْتَعَشَر يَوْم) – שלושה-עשר יום  تلتعشر بنت (تَلْتَعَشَر بِنْت) – שלוש-עשרה בנות 14  أربعطش (أَرْبَعْطَعِش)  أربعطشر يوم (أَرْبَعْطَعَشَر يَوْم) – ארבעה-עשר יום  أربعطشر بنت (أَرْبَعْطَعَشَر بِنْت) – ארבע-עשרה בנות 15  خمسطعش (خَمْسْطَعِش)  خمسطشر يوم (خَمْسْطَعَشَر يَوْم) – חמישה-עשר יום  خمسطشر بنت (خَمْسْطَعَشَر بِنْت) – חמש-עשרה בנות 16  سطعش (سِطَعِش)  سطشر يوم (سِطَعَشَر يَوْم) – שישה-עשר יום  سطشر بنت (سِطَعَشَر بِنْت) – שש-עשרה בנות 17  سبطعش (سَبْطَعِش)  سبطعشر يوم (سَبْطَعَشَر يَوْم) – שבעה-עשר יום  سبطعشر بنت (سَبْطَعَشَر بِنْت) – שבע-עשרה בנות 18  تمنطعش (تَمَنطَعِش)  تمنطشر يوم (تَمَنطَعَشَر يَوْم) – שמונה-עשר יום  تَمنطشر بنت (تَمَنطَعَشَر بِنْت) – שמונה-עשרה בנות 19  تسعتعش (تِسْعَطَعِش)  تسعتعشر يوم (تِسْعَطَعَشَر يَوْم) – תשעה-עשר יום  تسعتعشر بنت (تِسْعَطَعَشَر بِنْت) – תשע-עשרה בנות 20  عشرين (عِشْرِين)  عشرين يوم (عِشْرِين يَوْم) – עשרים יום  عشرين بنت (عِشْرِين بِنْت) – עשרים בנות
הספירה בערבית המדוברת כמו בערבית הספרותית מתחילה באחדות ולאחר מכן בעשרות, לכן – 48 יקרא تمانية وأربعين, תמאניה וארבעין, שמונה וארבעים.

 המספר הסודר 
להלן טבלה המסכמת את המספר הסודר בערבית המדוברת מ1–10:
+ המספר הסודר מספר  צורת זכר  צורת נקבה 1  الأول (الأَوَّل)  الأولى (الأُولَى) 2  التاني (التَّانِي)  التانية (التَّانِيِة) 3  التالت (التَّالِت)  التالتة (التَّالْتِة) 4  الرابع (الرَّابِع)  الرابعة (الرَّابْعِة) 5  الخامس (الخَامِس)  الخامسة (الخَامْسِة) 6  السادس (السَّادِس)  السادسة (السَّادْسِة) 7  السابع (السَّابِع)  السابعة (السَّابْعَة) 8  التامن (التَّامِن)  التَّامنة (التَّامْنِة) 9  التاسع (التَّاسِع)  التاسعة (التَّاسْعِة) 10  العاشر (العَاشِر)  العاشرة (العَاشْرِة)

ראו גם
פלסטינים
הרשות הפלסטינית
רצועת עזה
המגזר הערבי בישראל
 ערבית לבנטינית
 ערבית דרוזית
 ערבית לבנונית
 ערבית מצרית
 ערבית ירדנית (אנ')(ער') ערבית סורית (ער')(אנ')

לקריאה נוספת
 יוחנן אליחי, מילון עברי-ערבי לשפה הערבית המדוברת. ינץ, ירושלים, תשל"ז; מהדורה שנייה: 1996 – בתעתיק עברי מדעי בתוספת הסברים דקדוקיים.
 יוחנן אליחי, לדבר ערבית: קורס ללימוד השפה הערבית המדוברת הפלסטינית. הוצאת קסת, ירושלים, 1989; מהדורה שנייה מתוקנת: מינרוה בית הוצאה לאור, ירושלים, 2006.
 יוחנן אליחי, המילון החדש לערבית מדוברת: ערבי-עברי. משרד הביטחון והוצאת קסת, תל אביב תשנ"ט.
 , מינרוה בית הוצאה לאור, ירושלים 2004 – מילון ערבי-אנגלי בתעתיק לטיני מדעי, כולל הסברים דקדוקיים.
 אריה לוין, דקדוק הלהג הערבי של ירושלים. מאגנס, ירושלים, 1995; מהדורה שנייה: 1996 .
 מיטל לוקוף, ספר ללימוד הערבית המדוברת הפלסטינית, כַּלִמַַאת, שדרות 2018.
 שמעון לנדמן ומשה פיאמנטה, לשון ערב: הערבית המדוברת בפי העם. דערב, ירושלים, תש"ו–תש"ז.
 עבד אלרחמן מרעי, וואלה בסדר: דיוקן לשוני של הערבים בישראל (ערך: רוביק רוזנטל). הוצאת כתר, 2013.
 משה פיאמנטה, פרקים בלהג הערבי של הגליל המרכזי (מיועד לתלמידי המגמה המזרחית). משרד ראש-הממשלה – לשכת היועץ לענייני ערבים, ירושלים, תשי"ט.
 משה פיאמנטה, דבר ערבית: מבוא לערבית הארצישראלית. מעריב, תל אביב, 1968.
 משה פיאמנטה, מלון עברי-ערבי לנוהל פרלמנטרי ונהול ישיבות. משרד ראש-הממשלה – לשכת היועץ לענייני ערבים, ירושלים, 1962.
 משה פיאמנטה, שימוש הזמנים, האספקטים והדרכים בלהג הערבי הירושלמי. משרד ראש-הממשלה – לשכת היועץ לענייני ערבים, ירושלים, 1964.
 משה פיאמנטה, ערבית מדוברת למתחיל. מעריב, תל אביב, תשל"ג.
 וולפדיטריך פישר ואוטו יסטרו, מדריך לחקר הלהגים הערביים, תרגם מגרמנית רפי טלמון. מאגנס, ירושלים, תשס"א  (בגרמנית: Handbuch der arabischen Dialekte, Wiesbaden: Otto Harrassowitz 1980).

 קישורים חיצוניים 
הסברים על הניב וקובצי קול להורדה
סרטון אינפורמטיבי: מה זה ערבית מדוברת? הבדלי להגים והתפתחות?
איך להגיד ברכות, לשאול שאלות נפוצות ועוד

פלסטינית
קטגוריה:ישראל: שפות
קטגוריה:תרבות פלסטינית