סליפנוט

סליפנוט (Slipknot, בתרגום חופשי: "קשר חניקה") היא להקת נו-מטאל מדה מוין שבמדינת איווה שבארצות הברית. סליפנוט מורכבת מ-9 חברים, חברי הלהקה הנוכחים הם קורי טיילור, ג'ים רוט, שון קראהאן, מיק תומסון, סיד וילסון, ג'יי ויינברג אלסנדרו ונטורלה ומייקל פאף. סליפנוט ידועה בעיקר בזכות המראה הייחודי; כל חברי הלהקה עוטים מסכות, ממוספרים מ-0 עד 8 ולובשים סרבלים שבעבר היו מודפסים עליהם ברקודים. המסיכה של כל חבר עוברת שינוי או מוצגת בצורה שונה לכבוד כל אלבום.

בתחילת הקריירה חברי הלהקה רצו להישאר אלמוניים ולשמור על זהותם סודית, סירבו להצטלם ללא מסיכות, ואף הגיעו לראיונות ולטקסים במסיכות. בהמשך, כל חברי הלהקה חשפו את פניהם ללא מסיכות בסרטים דוקומנטריים על הלהקה.
ממוזער|סליפנוט בהופעה ב-2019

 היסטוריה 
השירים הראשונים של סליפנוט הולחנו בשנת 1995, במרתף של הסולן המקורי ואחד ממקימי הלהקה, אנדרס קולספני. רבים מהשירים מאלבומם הראשון שלפני ההרכב הנוכחי, Mate.Feed.Kill.Repeat, הוספו לאחר מכן לאלבומים האחרים של הלהקה. עוד אחד ממקימי הלהקה המקוריים, שון קראהאן, הציע שיהיו שלושה מתופפים, אחד שייתן את הקצב ועוד שניים שיחזקו את הצליל. לפני שג'ואי ג'ורדיסון הצטרף, קראהאן היה המתופף הראשי. קולספני, בנוסף לשירה, היה המתופף השלישי. המייסד השלישי של הלהקה היה הבסיסט פול גריי, ואל הלהקה הצטרפו מאוחר יותר המתופף ג'ואי ג'ורדיסון והגיטריסטים דוני סטיל וג'וש בריינארד.

בשנת 1995 הלהקה הגיעה להרכב מלא, והוציאה לאור דמו בשם Mate. Feed. Kill. Repeat, שיצא בחג "ליל כל הקדושים" ב-1996. הדמו נחל הצלחה קטנה (ולא רק בגלל העובדה ששווקו רק אלף עותקים). מעט לפני השחרור של האלבום, הגיטריסט דוני סטיל עזב את הלהקה עקב היותו נוצרי אדוק, ובעיניו הלהקה הפכה לפרויקט שאין באפשרותו לקחת בו חלק עוד. משום כך הצטרף ללהקה קרייג ג'ונס, אך מאוחר יותר, ג'ונס עבר לקלידים וסמפלרים (מכיוון שללהקה היו יותר מדי צלילים שלא יוכלו להישמע בהופעות חיות), והלהקה לקחה את הגיטריסט מיק ת'ומסון. לאחר שזכתה הלהקה בתחרות להקות צעירות באזור מגוריה וניצחה את להקת Stone Sour, להקתו של סולן סליפנוט לעתיד, קורי טיילור, כמה חברות תקליטים מצליחות החלו להתעניין בלהקה. בזמנו, הלהקה הכילה שבעה חברים אבל חברת Roadrunner Records לא רצתה להחתים אותם, כי הם חשבו שמילות השירים צריכות שיפור. ג'ון קוליאק, אחד מנציגיה של חברת Roadrunner Records, עבד ללא הפסקה כדי להחתים את סליפנוט לחברה. בעקבות הסיבה שבגללה לא הוחתמה הלהקה, אנדרס הורד לקולות רקע בלהקה והלהקה לקחה את קורי טיילור. כמה חודשים לאחר מכן, קולספני לא היה מרוצה מתפקידו החדש בלהקה והחליט לעזוב.את מקומו של קולספני תפס גרג וולטס. 

בשלב זה חשבו חברי הלהקה לצרף די ג'יי ללהקה, אך לא מצאו אחד שבעינהם היה טוב מספיק, עד הגעתו של סיד וילסון, שהצליח להרשים אותם בכישוריו כדי ג'יי, וחברי הלהקה הסכימו לצרפו. יומיים לפני החתימה לחברת Roadrunner Records, גרג וולטס פוטר מן הלהקה, דבר עליו חברי הלהקה מסרבים להגיב. את מקומו תפס ברנדון דרנר, אך גם הוא לא נשאר זמן רב (הוא ניגן בלהקה רק בהופעה אחת), והלהקה צירפה את כריס פהאן, שנשאר בלהקה בהרכב הנוכחי.

לבסוף החתימה חברת Roadrunner Records את סליפנוט, והלהקה הקליטה את אלבומה הראשון של הלהקה, שנקרא Slipknot, על שם הלהקה, בשנת 1999. מעט לפני יציאתו של האלבום, החליט הגיטריסט ג'וש בריינארד לעזוב את הלהקה. הסיבות לעזיבתו עד היום לא ברורות, אך בריינארד טען "היו מספר החלטות שלא הייתי מרוצה מהן במיוחד". הלהקה לקחה את הגיטריסט ג'יימס רוט (בזכות עבודתו המשותפת עם הסולן קורי טיילור בלהקתו Stone Sour), שאיתו הקליטה הלהקה עוד שני שירים בלבד כדי להשלים את האלבום. האלבום הופק על ידי רוס רובינסון. למרות העובדה שלא הושמע הרבה ברדיו, האלבום נמכר טוב, והתפרסם בעיקר מפה לאוזן. האלבום היה אלבום הפלטינה הראשון שיצא מחברת רודראנר, ונמכר ביותר ממיליון עותקים בארצות הברית. מועדון המעריצים של הלהקה גדל גם בעקבות ההופעה שלהם בפסטיבל אוזפסט בשנת 1999.

האלבום Iowa, שיצא בשנת 2001 והופק גם הוא על ידי רוס רובינסון, זכה במקום שלישי בארצות הברית ובמקום ראשון באירופה, והלהקה החלה להופיע באינטנסיביות כדי לקדם את האלבום.

אחרי הפסקה של כמעט שנתיים, הלהקה חזרה ב-2003 לעבוד עם המפיק ריק רובין, שעבד עם להקות ואומנים כמו ג'וני קאש, רד הוט צ'ילי פפרז, סיסטם אוף אה דאון וסלייר. במאי 2004, הלהקה הוציאה לאור את האלבום . האלבום היה במקום השני בארצות הברית.

הלהקה הקליטה אלבום שמלא בשירים מהופעות חיות בפיניקס, לאס וגאס, אוסקה וטוקיו והוציאה אותו לאור לחנויות בנובמבר 2005 תחת השם: 9.0: Live. כמה מחברי הלהקה גם שיתפו פעולה עם אמנים אחרים באלבום Roadrunner United: The All-Star Sessions, אשר הוצא לאור באוקטובר 2005.

אחרי ההפסקה השנייה של הלהקה, התחילה הלהקה לעבוד על האלבום הרביעי All Hope Is Gone. האלבום הופק על ידי דייב פורטמן. בניגוד לאלבומים הקודמים, כל אחד מחברי הלהקה תרם מחלקו בכתיבת השירים (הסינגל הראשון מתוך האלבום, All Hope Is Gone, נכתב על ידי כל תשעת חברי הלהקה). יש הרואים אלבום זה כאלבום הכבד ביותר של הלהקה, והוא נחשב גם הלקטני ביותר; בהרבה שירים ישנן השראות מן האלבומים הקודמים. ב-2008 סליפנוט היו אמורים להופיע בישראל בגני התערוכה בתל אביב במסגרת מסע הקונצרטים שלהם לאלבומם הרביעי All Hope Is Gone. שלושה ימים לפני הופעתה ביטלה הלהקה את ההופעה שלה בישראל עקב בעיות משפחתיות. הסולן קורי טיילור אמר בראיון שאולי אחרי סוף סיבוב ההופעות הלהקה תיקבע מחדש את ההופעה שלה בארץ ותופיע.

בפסטיבל 2009 ROCK AM RING לסליפנוט לראשונה הייתה הופעה המרכזית אחרי יותר מ-10 שנים של פעילות.

ב-24 במאי 2010 נמצא פול גריי, בסיסט הלהקה, ללא רוח חיים במלון בו התאכסן. כחודש לאחר מותו, נסיבת מותו התגלתה כנטילת יתר בשוגג של מורפין ופנטניל. בנוסף, הראה גריי סימנים של מחלת לב, שככל הנראה גרמה למותו בנוסף לנטילת היתר.

בקיץ 2011 התחילו סליפנוט לערוך מסע קונצרטים עולמי לזכרו של גריי. אליהם הצטרף הגיטריסט דוני סטיל, שהיה בהרכב הראשון, כבסיסט ממלא מקום של גריי. במהלך ההופעות, הוא אינו נראה לעיני הקהל ומנגן מאחורי ג'ורדיסון, עקב בקשתם של שאר חברי הלהקה להסתיר אותו מעיני קהל.

תקליטן הלהקה סיד וילסון הכריז כי סליפנוט בדרך להוציא לאור את אלבום הלהיטים הראשון שלה ב-24 ביולי 2012, אשר ייקרא "Antennas to Hell". בנוסף, קורי טיילור ציין כי הלהקה בדרך להקלטת אלבום נוסף ב-2013 לאחר סיבוב ההופעות, ולאחר שיסיים את עבודתו עם Stone Sour.

בדצמבר 2013 עזב ג'ואי ג'ורדיסון את הלהקה. השמועות הרווחות היו שג'ורדיסון פוטר מאחר שהתעסק בפרויקט צדדיים מלבד הלהקה וסירב להגיע להקלטות לקראת האלבום החדש, והדבר גרם לסכסוך בין ג'ואי לבין שאר חברי הלהקה, שבסופו גרמה לפיטוריו. אך ביוני 2016 חשף ג'ורדיסון כי הסיבה לעזיבתו הייתה מחלה נוירולוגית בעמוד השדרה שלא אפשרה לו לנגן מעט לפני עזיבתו.

באוקטובר 2014, שחררה הלהקה את אלבומה החמישי, ".5: The Gray Chapter", שמוקדש כולו לבסיסט פול גריי שנפטר כ-4 שנים קודם. לכבוד האלבום צורפו 2 חברים חדשים ללהקה, על מנת למלא את התפקיד של פול גריי כבסיסט ואת ג'ואי ג'ורדיסון כמתופף הראשי. הלהקה לא הכריזה בצורה רשמית על זהות המתופף, אך זהותו של הבסיסט אושרה אחר גל שמועות שאמר כי מדובר באלסנדרו ונטורלה. האלבום הוא אלבום הסטודיו הראשון של סליפנוט מזה 6 שנים, ומכיל 14 שירים בגרסתו הרגילה ו-16 בגרסת ה-Deluxe שלו.

ב-15 ביולי 2014, הלהקה החלה בסיבוב הופעות על מנת לקדם את אלבומם החדש, The Gray Chapter, העונה לשם "Prepare For Hell Tour" (התכונן לגיהנום), שמתרחש בתחילה בארצות הברית ולאחר מכן גם באירופה.

ב-2019 לאחר יציאת הסינגל all out life, החל סכסוך בין כריס פאהן לטיילור וקראהן על זכויות לכתיבת שירים והגיע לתביעה של פאהן, התביעה הגיע להסכמה מחוץ לבית המשפט ופאהן התפטר באותה עת מהלהקה.

סליפנוט כיום נחשבת כעסק שמנהלים טיילור וקראהן מה שאומר שכל חבר בלהקה הוא עובד שלהם.

בהמשך השנה יצא אלבומה השישי "we are not your kind".

בנובמבר 2022 שחררה הלהקה את אלבומה השביעי "the end, so far" ביחד עם האלבום השתחררה סליפנוט מחוזהה עם roadrunner records.

ביוני 2023, הלהקה הודיעה על פרידתה מקרייג ג'ונס בפוסט באינסטגרם שנמחק במהרה.
כמה ימים לאחר מכן פרסמה פוסט נוסף בוא נראה חבר חדש שייקח את מקומו של קרייג על הקלידים והסמפלים, שמועות אמרו שמדובר בזאק באייר, אך לאחר מכאן התפרסם ממקורבים ללהקה שזה לא באייר.
זהות החבר החדש לא ידועה אף על פי שהספיק להופיע עם הלהקה.

בנובמבר 2023, הלהקה הודיעה על עזיבתו של המתופף ג'יי ויינברג.

 סגנון מוזיקלי והשפעות עיקריות 
סליפנוט הושפעו מלהקות רבות, בהן נמנות הלהקות אנתרקס, קיס, בלאק סבאת', איירון מיידן, מיסטר באנגל, קורן, פיית' נו מור, טול, הלמט, סלייר, פיר פקטורי, גאדפלש, סקיני פאפי, נאורוזיס, ג'ודס פריסט, מטאליקה, וייט זומבי, לד זפלין והביסטי בויז. הם נחשבים לחלוצי הגל החדש של ההבי מטאל האמריקני, והשוו ללהקות דוגמת פנטרה, Machine head, לייף אוף אגוני, הייטבריד ופרטנג. הלהקה נחשבת ללהקת נו-מטאל, אך חברי הלהקה מעדיפים להרחיק את עצמם מבחינה מוזיקלית מלהקות נו-מטאל דוגמת קורן ולימפ ביזקיט. האלבום All Hope Is Gone גבל בצלילי הבי מטאל סטנדרטי, ושולבו בו אלמנטים של גרוב מטאל, דת' מטאל, ת'ראש מטאל ומטאל אלטרנטיבי. צליל שירי הלהקה, אותו הם מגדירים כמטאל פשוט, מורכב מגיטרות, מגוון כלי הקשה וכלים אלקטרוניים כסמפלרים וכלי תקליטנות, ושירתם כוללת גראולינג וסקרימינג בנוסף לקולות רקע ולעיתים שירה מלודית. עם זאת, הלהקה התנסו לעיתים קרובות עם הצליל שלהם, והציגו לראשונה גיטרה קלאסית ושירה מלודית החל מאלבומם השלישי. מילות שירי הלהקה כוללות לרוב ניבולי פה ועוסקות בנושאים דוגמת אופל, ניהיליזם, כעס, שנאה, מיזנתרופיה, פסיכוזה ולעיתים גם הן עוסקות גם בתעשיית המוזיקה, פוליטיקה וסכסוכים אישיים. הכותב ריק אנדרסון מאתר Allmusic כתב כי "המילים הללו בדרך כלל אינן מצוטטות באתרי אינטרנט למשפחה". עם זאת, הלהקה החלה להפחית את השימוש בניבולי פה בשיריהם החל מאלבומם השלישי.

סליפנוט ידועים בהופעות הפרועות, אנרגטיות ומלאות החיים שלהם, שתרמו להצלחתם, הכוללות לרוב הד באנגינג מצד חברי הלהקה ולעיתים גם צלילה לקהל. הופעותיהם הראשונות כללו מעשים קיצוניים דוגמת צלילה לקהל ממרפסות גבוהות והצתה עצמית מוגבלת, אך בהמשך הם החלו להימנע ממעשים כאלו. הבסיסט לשעבר פול גריי הסביר כי הם הפסיקו לעשות זאת בעקבות קבלת ליטיגציות וכדי למנוע פגיעה באנשים, והוסיף כי זה "מהלך טוב" להמשך פעילות הלהקה. יחד עם ביצועיהם האנרגטיים והבלתי צפויים, סליפנוט משלבים בהופעותיהם בין היתר אפקטי פירוטכניקה, במת תופים הידראולית ומסכי מחשב ענקיים. הכותב אליסטר לורנס ממגזין Kerrang! אמר כי "הפעילות הכאוטית היא יותר מדי רב-צדדית כדי לתאר אותה באופן מלא", ומערכת מגזין NME תיארה את אחת מהופעותיהם כ"סצנה של כאוס".

 חברי הלהקה 
 חברים מקוריים 
 ג'ואי "מספר 1" ג'ורדיסון - תופים (1995–2013; נפטר ב-2021)
 אנדרס קולספני - זמר וכלי הקשה נוספים (1995–1997)
 ג'וש בריינארד - קולות רקע וגיטרה (1995–1999)
 פול גריי - גיטרה בס וקולות רקע (1995–2010)
 שון "מספר 6/ליצן" קראהאן - כלי הקשה וקולות רקע (1995–הווה)
 דוני סטיל - גיטרה (1995–1996)

 חברים נוכחיים 
 קורי "מספר 8" טיילור - זמר (1997–הווה)
 מיק "מספר 7" תומסון - גיטרה מובילה (1996–הווה)
 שון "מספר 6/ליצן" קראהאן - תופים (1995) כלי הקשה וקולות רקע (1995–הווה)
 ג'ים "מספר 4" רוט - גיטרה (1999–הווה)
 סיד "מספר 0" וילסון - די ג'יי (1998–הווה)
 אלסנדרו ונטורלה - גיטרה בס (2014–הווה)
 חבר לא ידוע - קלידים (2023-הווה)
 אילוי קסגארנדה - תופים (2024-הווה)

 חברים לשעבר 
 ג'ואי "מספר 1" ג'ורדיסון - תופים (1995–2013; נפטר ב-2021)
 פול "מספר 2" גריי - גיטרה בס וקולות רקע (2010–1995)
 דוני סטיל - גיטרה (1995–1996)
 אנדרס קולספני - זמר וכלי הקשה (1995–1997)
 גרג וולטס - כלי הקשה (1997–1998)
 ג'וש בריינארד - קולות רקע וגיטרה (1995–1998)
 ברנדון דרנר - כלי הקשה (1998)
כריס "מספר 3" פאהן - כלי הקשה, קולות רקע (1998–2019)
 קרייג "מספר 5/133" ג'ונס - סמפלרים וקלידים (1996–2023)
 ג'יי ויינברג - תופים (2014–2023)

דיסקוגרפיה
אלבומים
 1996 .Mate. Feed. Kill. Repeat
 1999 Slipknot
 2001 Iowa
 2004 (Vol. 3: (The Subliminal Verses
 2008 All Hope Is Gone
 2014 .5: The Gray Chapter
 2019 We Are Not Your Kind
 2022 The End, So Far

 אוספים 
• 2012 Antennas to Hell

אלבומי לייב
 2005 - Live: 9.0
 2023 - Live at MSG

קומפילציות
 2012 Antennas to Hell'''

וידאוגרפיה
 1999 Welcome to Our Neighborhood 2002 Disasterpieces 2006 Voliminal: Inside the Nine  2010 sic)nesses)''

 פרסים ומועמדויות 
שנהפרסקטגוריהעבודה מועמדתתוצאהמקור2024פרס גראמיביצוע המטאל הטוב ביותר"Hive Mind"

קישורים חיצוניים



 העמוד של סליפנוט באתר של רודראנר
 אתר מעריצים רשמי
 דף הפייסבוק הרשמי של סליפנוט

הערות שוליים

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות נו מטאל
קטגוריה:להקות מטאל אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות גרוב מטאל
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1995
קטגוריה:מוזיקאים במסכות
קטגוריה:להקות עם זהות בדויה