רצח אסף שטיירמן

רצח אסף שטיירמן התרחש ב-4 בדצמבר 1996 בחורשת אוסישקין על גבול כפר סבא – הוד השרון. הרצח נותר בלתי מפוענח במשך ארבע שנים, עד שבדצמבר 2000 התלוננה אשתו של הרוצח במשטרה כי תקף אותה וסיפרה כי לאחר נישואיהם התוודה באוזניה על רצח שביצע. בעלה, רעי חורב, נעצר והודה במעשה. חורב רצח את שטיירמן בנוכחות סיגלית חיימוביץ' (לימים חיימוביץ'־כהן), שגם סייעה לו במעשה, וליהי גלוזמן (לימים דרנל, ואחייניתה של הזמרת נורית גלרון). כשהתגלו פרטי המעשה הם עוררו סערה ציבורית, מכיוון שמדובר ברצח ללא מניע וללא סיבה הגיונית.

בגזר דינה של חיימוביץ' כתבו השופטים:

פרטי המעשה
ב-4 בדצמבר 1996, סמוך לשעה שמונה בערב, ישבו שלושת המשתתפים ברצח במרפסת דירת הוריה של חיימוביץ', ברחוב ארלוזורוב בכפר סבא, ועישנו מריחואנה. באותה עת עבר ברחוב אסף שטיירמן בן ה-18, שהתגורר אף הוא ברחוב ארלוזורוב 6. 

אסף היה בדרכו לפגישה עם חברתו עידית ב"קניון ערים" בעיר, בדרכו עוד נפגש באקראי עם חברו רועי נברה, ומשם המשיך לאורך רחוב ארלוזורוב, ייתכן שבדרכו סמוך לביתה של סיגלית חיימוביץ' העיר שטיירמן דבר מה כלפי חורב כשהבחין בו שהיה במרפסת ביתה של חיימוביץ', יחד איתם הייתה גם חברתה של סיגלית, ליהי גלוזמן. השלושה הכירו את אסף היכרות שטחית, לפי עדות הרצח אמרה חיימוביץ', "בואו נהרוג אותו", וכך גם חורב. הם יצאו לכיוון החורשה הסמוכה חמושים בפגיונות, והציעו לשטיירמן להצטרף אליהם לעישון מריחואנה בחורשה הסמוכה לרחוב ארלוזורוב (חורשת אוסישקין), ושטיירמן נעתר להצעה והתלווה אליהם. לא היה אדם שראה את כניסתם לחורשה. דקות מספר אחרי שהגיעו לחורשה תקף חורב את שטיירמן ורצח אותו בדקירות פגיון, במכות אבן, בקרשים שהיו במקום, ובחניקה. חיימוביץ' סייעה לרצח כשהתקיפה את שטיירמן באגרופיה, ונתנה לחורב את האבן שבאמצעותה הכה את שטיירמן. גלוזמן טענה כי לא השתתפה באופן פעיל במעשה, ובשלב מסוים היא קראה לחורב ולחיימוביץ' להפסיק, וכשלא נענו לה היא הסתלקה מהמקום והלכה לביתה בלי לספר על הרצח לאיש. 

למחרת בשעות הבוקר ב-5 בדצמבר 1996 לאחר שמשפחתו הודיעה למשטרה שלא הגיע לפגוש את חברתו כמתוכנן ולא חזר לביתו, זוהתה גופתו בחורשת אוסישקין. למקום הרצח הוזעקה משטרת ישראל שקבעה שאכן מדובר ברצח. נקבע כי שטיירמן התבוסס בדמו ממכות קהות, ועל סמך נתיחת הגופה זוהה שמת כשלוש שעות לאחר שהותקף.

החקירה והפענוח
אחרי הרצח עצרה המשטרה מספר חשודים. הם נעצרו פעמים אחדות, אולם לא נמצאו ראיות מספיקות להרשיעם. המשטרה ניסתה בלא הצלחה לחלץ מהם הודאה בתחבולות שונות. כיום ידוע שלחשודים אלו לא היה שום קשר לרצח.

בשנת 1997 שוחזר הרצח בתוכנית הטלוויזיה "בשידור חוקר". לאחר השחזור הגיעו כמה ידיעות שטחיות שלא קידמו ממש את החקירה לעבר קצה חוט.

בשנת 2000 פוענח הרצח בעקבות עדותה של סנדרין בן דוד, אשתו של רעי חורב. בן דוד התלוננה על תקיפה מצד בעלה, לאחר שקיבלה תמיכה לכך מצד הוריו. בעדותה במשטרה סיפרה שחורב התוודה בפניה לאחר שנישאו על רצח שביצע. חורב נעצר והודה.
לאחר מעצרם של חורב וגלוזמן, נעצרה גם חיימוביץ', ששהתה אז בטיול בדרום קוריאה ושוכנעה בידי המשטרה לשוב ארצה בתואנת שווא.
גלוזמן קיבלה מעמד של עדת מדינה והעידה נגד שני שותפיה למעשה.
על שחרורה של ליהי גלוזמן והצבתה במעמד של עד מדינה נמתחה ביקורת ציבורית. גלוזמן זכתה למעמד זה היות שהתביעה סברה כי הודאותיהם של חורב וחיימוביץ' לא הספיקו להרשעתם, ועל כן נדרשו תימוכין נוספים.
הוריו של חורב סירבו למנות לבנם פרקליט, והוא יוצג במשפט בידי הסנגוריה הציבורית. בשנת 2001 נידון חורב בבית המשפט המחוזי בתל אביב למאסר עולם, ובשנת 2006 נקצב עונשו ל-36 שנה. בשנת 2002 נידונה חיימוביץ' ל-24 שנות מאסר. עונשים אלה ניתנו אף על פי שהרוצחים היו קטינים (בני 17 וחצי) בעת ביצוע המעשה. ערעורם של השניים על חומרת עונשם, בטענה כי העונש המרבי שניתן להטיל על קטין שעבר עבירת רצח הוא עשרים שנות מאסר, נדחה בבית המשפט העליון. לדברי השופטים, המחוקק פטר את בית המשפט מן החובה להטיל מאסר עולם על קטינים שרצחו, אך לא מנע ממנו את היכולת לעשות זאת אם כך נדרש על פי שיקול דעתו.

בשנת 2001 הגישה משפחתו של שטיירמן תביעה אזרחית נגד הוריה של גלוזמן על סך 10 מיליון שקלים. משפחת שטיירמן טענה כי הוריה של גלוזמן היו מודעים להתנהגותה הבעייתית ואף התריעו בפני הרשויות, התביעה נדחתה על ידי בית המשפט.

לאחר מתן גזר הדין
חיימוביץ' ריצתה את גזר דינה בנווה תרצה.
אסירה שישבה איתה בכלא העידה שחיימוביץ' הביעה בפניה הערצה לחורב על חוכמתו.
בשנת 2006 נישאה חיימוביץ' לשחר כהן, שהורשע בשנת 1997 בהיותו חייל צה"ל ברצח חברו ליחידה  שנרצח ב-20 ביוני באותה השנה. השניים נפגשו במסגרת אירוע שהופק עבור אסירים, ונישאו בתוך כותלי כלא איילון, בו ריצה כהן את עונשו. כהן השתחרר זמן קצר לפניה. שנים בודדות לאחר מכן התגרשו.

החל משנת 2007 יצאה חיימוביץ' לעבודות חוץ. בשנים 2018 ו-2019 הגישה בקשות לשחרור מוקדם, אולם אלה נדחו. ב-4 בנובמבר 2021 החליטה ועדת שחרורים לקצר את מאסרה של חיימוביץ'־כהן, לאחר שנשאה יותר משני שלישים של תקופת המאסר שנגזרה עליה, ובכך נענתה הוועדה לבקשתה לשחרור מוקדם. המדינה לא ערערה על ההחלטה, וחיימוביץ'־כהן שוחררה מהכלא ב-10 בנובמבר 2021.

בשנת 2014 נדחתה תביעת הנזיקין של האחים לסרי, שעד מציאת הרוצח נחקרו ונעצרו פעמים רבות בידי משטרת ישראל בחשד לרצח אסף שטיירמן.

גלוזמן סיימה תואר בפסיכולוגיה בישראל, השתקעה בתאילנד, נישאה והקימה משפחה.

בתרבות
 "רצח ללא מניע" (2004) – סרט תיעודי ששודר בערוץ 8 העוסק ברצח, בבימויה של נילי טל. לאחר שתקופת הזיכיון תמה, סירבה טל למכור שוב את זכויות השידור וגנזה את הסרט. עם זאת שודר הסרט שוב בשנת 2018 בערוץ יס דוקו.
 "חורבה" (2008) – סרט עלילתי קצר בבימויו של עמיר מנור, המבוסס על הפרשה, שבו השתתפו מיכאל אלוני, דאנה איבגי ואפרת אביב. את פסקול הסרט כתב ברי סחרוף. הסרט הוקרן מסחרית באולמות "האוזן השלישית" ובסינמטקים ברחבי ישראל, וזכה לביקורות אוהדות של מבקרי קולנוע.
 "כפר סבא 2000" (2017) – רומן מאת הסופרת ג'וליה פרמנטו אשר נכתב בהשראת הפרשה והסערה הציבורית שהתעוררה עם פענוח הרצח בשנת 2000 בכפר סבא ומחוצה לה. דרך עיניהם של שני מתבגרים, דפני אנג'ל ודוד אלתר, הספר מבקש ללכוד את האלימות המבעבעת מתחת לפני השטח בעיר. הספר זיכה את הסופרת בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית.

קישורים חיצוניים


רצח אסף שטיירמן פרק בסדרה "היום לפני", כאן חדשות 4 בדצמבר 2020
רצח אסף שטיירמן בפודקאסט "בואי נדבר רצח", 19 באוקטובר 2017



 הערות שוליים 

קטגוריה:רצח קטינים בישראל
קטגוריה:1996 בישראל
קטגוריה:פשעים של קטינים