שירים ושערים

שירים ושערים הייתה תוכנית רדיו בנושא ספורט ששודרה ברשת ב' של קול ישראל, וליוותה בשידור חי את משחקי הכדורגל המתקיימים במהלך העונה. היא שודרה לראשונה ב-1970. לצד סיקור משחקי כדורגל היו מושמעים שירים פופולריים. את הרעיון לתוכנית הגה ויישם בקול ישראל השדר גדעון הוד על בסיס תוכנית זהה ששודרה ברדיו האיטלקי.

התוכנית שודרה בעונת הכדורגל בימי שבת בשעות אחר הצהריים, ונמשכה בין שלוש לארבע שעות. היא נחשבה לאחת מתוכניות הדגל של תחנת השידור קול ישראל, והיוותה חלק בלתי נפרד מתרבות הספורט בישראל.

היסטוריה
"שירים ושערים" שודרה החל מעונת 1970/1971 בליגה הלאומית, בימי שבת בין 2:30 ל-5:00. לפני עליית התוכנית היו צריכים חובבי הכדורגל בישראל להמתין למהדורת החדשות במוצאי שבת כדי לשמוע את תוצאות משחקי הליגה הלאומית, אז הליגה העליונה. התוכנית זכתה מיד עם עלייתה לשידור לפופולריות רבה. גדעון הוד, עורך תוכניות ספורט ברדיו, הגה ויזם את התוכנית, ששודרה תחילה במתכונת המשלבת שירים פופולריים יחד עם דיווחי ספורט עדכניים מהמגרשים, ומכאן גם ניתן לה שמה. המנחים הראשונים היו משה קשטן ועמי פזטל ועל התקליטים היה אחראי מנשה רז. לאחר כשנתיים "ירשו" את רז הקריינים אריה גולן ודניאל קרן, לסירוגין. בהמשך נכנסה לנעליהם שוש עטרי.

הדיווחים היו בקולו של המגיש באולפן וללא שידור חי מהמגרש. כשהובקע שער באחד המגרשים, המתין מנחה התוכנית לסיום השיר, ורק אז הודיע למאזינים על השער. במשך השנים נוספו השידורים החיים מהמגרשים, מקומם של השירים הלך והתמעט, והתוכנית עברה למתכונת בה התקיימה עד סגירת רשות השידור: שידור ישיר עם מנחה המגיש את התוכנית בעזרת צוות פרשנים היושבים באולפן, ושדרים פרושים במגרשי הכדורגל. השילוב של תיאורי השדרים הפורצים לשידור החי ברגעים מרתקים של המשחק, יחד עם הפרשנות המלווה, הקנו לתוכנית את ייחודה ואת תשומת ליבם של חובבי הכדורגל במשך השנים.

בעקבות הצלחת התוכנית דרשו קבוצות הכדורגל בסוף 1972 תשלום על השידור, או ששידורה יבוטל, בטענה כי מספר הצופים במשחקים ירד בעקבות שידורה. לאחר משא ומתן שנמשך ארבעה חודשים, הוסכם תחילה על תשלום של 14 אלף ל"י לכל קבוצה, בסיוע תקציבי של המועצה להסדר ההימורים בספורט. למרות ההסכם, בפברואר 1973 אסרו הקבוצות את שידור התוכנית, לאחר שהתשלום המובטח לא שולם להם עדיין. במשך השנים פרצו סכסוכים כספיים שוב, בתחילת עונת 1984/85, ובעונת 1986/87, בה לא שודרה התוכנית במשך מספר חודשים.
מכירת הזכויות לאלי עזור
בשנת 1995 מכרה ההתאחדות לכדורגל בישראל את זכויות השידור ברדיו של משחקי הכדורגל למשך 4 שנים לאלי עזור, מבעלי "רדיו ללא הפסקה"; אך עזור מכר את הזכויות לרשות השידור באמצעות הסכם לפיו חברת שפ"מ - שידור פרסומות מאוחדים (שהייתה החל מאותה עת זכיינית בלעדית למכירת פרסומות ברדיו "קול ישראל") העבירה לו את ההכנסות מהפרסום בתוכנית (לפי ההערכות קיבל עזור כמיליון דולר בעונה). בשנת 1999 חודש ההסכם בין ההתאחדות לעזור ל-5 עונות נוספות, תמורת 650 אלף דולר לעונה. אולם לקראת עונת 2001/2002 בליגת העל בכדורגל נאסר על רשות השידור להמשיך בהסדר עם עזור, לאחר שההסדר נפסל על-ידי משרד האוצר ועל-ידי מבקר המדינה. רשות השידור הודיעה שהיא מתכוונת להמשיך ולשדר את משחקי הכדורגל בתוכנית "שירים ושערים", אף על פי שפקע ההסכם; ואילו "רדיו ללא הפסקה" החלה להפיק תוכנית כדורגל משלה בשם "שערים ללא הפסקה", בהגשת טל ברמן ושלמה שרף, ששודרה בחמש תחנות רדיו אזוריות. במקביל שלח "קול ישראל" צוותים של שדרים וטכנאים למגרשים, ושידר את המשחקים ב"שירים ושערים". בתגובה פנתה "רדיו ללא הפסקה" לבית המשפט, בטענה כי רכשה את הזכויות הבלעדיות מההתאחדות לכדורגל על השידור מהמגרשים. רשות השידור מצידה טענה כי אין זכויות שידור על משדרי רדיו, אף על פי שנהגה לרכוש את הזכויות באופן מסודר במשך כל השנים. עוד טענה הרשות כי בשידור על ידה יש אינטרס ציבורי מובהק, כיוון שהוא מועבר לכל הארץ ולא רק לחמש תחנות אזוריות-מסחריות. עם זאת, בית המשפט אסר את המשך שידור "שירים ושערים".

בשנת 2005, לאחר לחץ ציבורי, שבה התוכנית ועלתה לשידור בקול ישראל בהגשתו של דני דבורין, באותה המתכונת כמעט, ללא שינויים מהותיים, ועם אותה נעימה מוכרת המשמשת אות התוכנית. עם זאת, מכרה ההתאחדות לכדורגל את זכויות השידור במחיר מופחת של כ-300 אלף דולר, מאחר שערך השידורים ירד בעקבות פיצול שעות המשחקים, בניגוד לעבר, כאשר כל המשחקים שחקו בשבת בצהריים במקביל, או לפחות רובם.

בסוף שנת 2006 התפצלה התוכנית ונוספה תוכנית בימי א' בשם "אחד על אחד" ששידרה את משחקי ליגת העל בכדורסל ואת המשחק המרכזי מליגת העל בכדורגל.
מכירת הזכויות לג'קי בן-זקן והמשך השידור ברשת ב'
לקראת עונת 2009/2010 בליגת העל בכדורגל, הגיש "רדיו הבירה" של איש העסקים ג'קי בן-זקן את ההצעה היחידה במכרז שערכה ההתאחדות לכדורגל, תמורת כ-500 אלף שקל לעונה. בן-זקן תכנן למכור את השידור גם לתחנות הרדיו האזוריות האחרות, אך רק "רדיו דרום" רכש אותו. בן-זקן שידר תחילה את התוכנית בשם "שירים ושערים" תוך שימוש גם באותות המוזיקליים שלה. בתגובה פנתה רשות השידור לבית המשפט בבקשה שיאסור את השימוש בשם ובאותות. שם התוכנית שונה ל"שבת של כדורגל", אך במקביל ברשת ב' גם שודרה תוכנית "שירים ושערים" במתכונת שעיקרה שלוש שעות של ראיונות מהאולפן, החל מ-19:00, ללא דיווח ישיר מהמגרשים, אך בשילוב דיווח על תוצאות המשחקים. בפברואר 2011 הודיע בן-זקן, בהסכמת ההתאחדות, על ויתור על זכויות השידור עקב אי-כדאיות כלכלית. ההתאחדות הציעה במקום זאת לכל תחנת רדיו לרכוש את הזכות לשידור כל משחקי הכדורגל בעבור 35 אלף שקל, באופן לא בלעדי, עד לסוף אותה העונה.

בעונת 2011/2012 בליגת העל בכדורגל חזרה התוכנית ברשת ב' לשדר את משחקי הליגה ישירות מהמגרשים מהשעה 19:00 ועד 22:00, אך תמורת הזכויות שילמה קול ישראל 80 אלף שקל בלבד לעונה.

לקראת עונת 2014/2015 בליגת העל בכדורגל, החליטה רשות השידור לא לרכוש את הזכויות ולהפסיק את שידור התוכנית; ואף גורם אחר לא רכש את זכויות השידור ברדיו.

אישים מפורסמים
התוכנית הביאה לציבור הישראלי כמה אישים שפרסומם החל בה. היוזם וההוגה של שירים ושערים היה גדעון הוד. על מגישיה הראשונים נמנו הוד, מנשה רז, אריה גולן, דניאל קרן, שוש עטרי ועמי פזטל. בהמשך הגישו את התוכנית גם מאיר איינשטיין, יואב אביב ודני דבורין, ומינואר 2013 שרון פרי. בין השדרים הקבועים והבולטים שדיווחו מהמגרשים היו מוטי חביב, קמי ברץ, עמוס כרמלי, חנוך קינן, צחי נגה, זוהיר בהלול ויואל כץ, ובין הפרשנים אבי רצון, ז'וז'ו אבוטבול וחנן קריסטל. בין המשתתפים בתוכנית במהלך השנים ניתן למנות את יוחנן וולך, רינה מצליח, אליהוא בן און, אודי רובוביץ', משה פרימו, דני נוימן, אילן פילו, אופירה אסייג, יעקב גרונדמן, ליאן וילדאו, עמית הורסקי, שלום ואנו, יצחק שתיל ודני שטרית.

התוכנית בפולקלור הישראלי
אחד המאפיינים הבולטים של התוכנית הוא אופן התיאור המיוחד של המגישים והשדרים, ומה שנשמע כניסיון להעצים אירועים במגרש ולהוסיף לתיאור נופך נמלץ ודרמטי. חלק בלתי נפרד מהתוכנית, היה הסאונד של ה"פיצוץ" - סימן לדיווח על הבקעת שער תוך כדי שידור, או שמובקע שער במגרש אחר, ואז זהו האות לעבור למגרש בו נכבש השער.

במהלך שנות שידורה, תפסה התוכנית מקום נכבד בפולקלור הישראלי, ואף הונצחה במערכון של הגשש החיוור "שירים, שערים וטכנאים", בו נאמרו המשפטים הידועים "מה הייתה הדקה?" ו"נשרוף את המועדון".

ביטויים נוספים הקשורים לתוכנית שנכנסו לפולקלור:
 "על פי שעוני..."
 "זה היה מהלך ספקטקולרי"
 "60 שניות מהפתיחה והתוצאה עדיין אפס–אפס".
 "אני רוצה להודות לטכנאי"
 "הברומטר של הקבוצה"
 "נע כמו כספית על המגרש"
 "השכיל לכבוש שער"
 "סבלו מאוזלת רגל"
 "איתות מהמגרש"

הקלטה מתוך התוכנית, שבה נשמע השדרן מאיר איינשטיין מדווח על שער שהבקיעה מכבי חיפה, שובצה בשיר האליפות "ירוק בעיניים".

קישורים חיצוניים

 רוני שיר, שירים ושערים - סיכום ביניים, במחנה נח"ל, 1 יולי 1976⁩

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:תוכניות רדיו בקול ישראל
קטגוריה:תוכניות ספורט ישראליות ברדיו
קטגוריה:ישראל: כדורגל