קונצ'רטו לתזמורת של ברטוק

הקונצ'רטו נכתב לפי הזמנת קרן קוסביצקי (בניהולו של המנצח סרגיי קוסביצקי), שפנתה אל המלחין לאחר שעזב את הונגריה מולדתו והיגר לארצות הברית עקב מלחמת העולם השנייה. הסברה אומרת שיצירתו הקודמת של ברטוק, רביעיית המיתרים מס' 6 (1939) עלולה הייתה להיות האחרונה אלמלא הזמנה זו שסללה את הדרך לעוד מספר יצירות, בהן הסונאטה לכינור סולו והקונצ'רטו לפסנתר מס' 3.

היצירה נכתבה בשנת 1943, והתאריכים הרשומים בפרטיטורה הם "15 באוגוסט - 8 באוקטובר 1943". ביצוע הבכורה חל ב-1 בדצמבר 1944, בקרנגי הול, ניו יורק, בנגינת התזמורת הסימפונית של בוסטון ומנצחה סרגיי קוסביצקי. הקונצ'רטו זכה להצלחה ומצא מאז את מקומו ברפרטואר הקבוע.

ברטוק הוסיף תיקונים ושינויים ביצירה בפברואר 1945, הגדול בהם בפרק האחרון, לו כתב סיום ארוך יותר. שתי הגרסאות לסיום התפרסמו, ושתיהן מבוצעות כיום.

ליצירה חמישה פרקים:
 Introduzione: מבוא איטי ומסתורי, המפנה דרך לאלגרו רצוף מעברים פוגליים. פרק זה כתוב בצורת סונאטה אלגרו.
 Giuoco delle coppie (משחק הזוגות) (ראו הערה למטה): פרק זה מבליט את תפקיד תוף הצד, המקיש מקצב בראשית הפרק ובסיומו. בין שני קצוות אלה, מנגנים צמדי כלי נשיפה מעץ קטעים קצרים. בכל קטע כזה מפריד מרווח שונה בין הצמד - הבסונים מנגנים במרווח סקסטה קטנה זה מזה, האבובים בטרצות, הקלרינטים בספטימות, החלילים בקווינטות והחצוצרות בסקונדות קטנות. החלק האמצעי בפרק הוא בסגנון כוראל.
 Elegia: פרק איטי, טיפוסי למה שמכונה "מוזיקת לילה" של ברטוק.
 Intermezzo interrotto (אינטרמצו מופסק): מלודיה זורמת במפעם משתנה, מופסקת בנושא נדוש, המטופל באירוניה ברורה, בחלקו כפרודיה על שיר לכת מתוך סימפוניית "לנינגרד" (השביעית) של דמיטרי שוסטקוביץ'. הנושא הנדוש עצמו מופסק בגליסנדי "מזלזלים" בטרומבונים ובפרצי "צחוק" לגלגני של כלי הנשיפה מעץ.
 Finale: בציון פרסטו, בו נושא ראשי הבנוי כפרפטואום מובילה סחרחר מתחרה בזיקוקי פוגאטו ונעימות עממיות. גם פרק זה בנוי בצורת סונאטה אלגרו, ושיאו הוא פוגאטו רב-עוצמה לכלי הנשיפה ממתכת.

ביצירה עושה ברטוק שימוש בתערובת של כל מיני טכניקות קומפוזיציה ויש טוענים שהיא בין היצירות התזמורתיות המבריקות שנכתבו מאז ומעולם.

זו אולי הנודעת ביותר מבין מספר יצירות שהוכתרו בתואר, המנוגד לכאורה, "קונצ'רטו לתזמורת". ברטוק אמר שהעדיף לקרוא ליצירה קונצ'רטו ולא סימפוניה, משום שהכלים מטופלים בה בגישה סוליסטית ווירטואוזית. 

הערה: אומנם בפרטיטורה המודפסת הפרק השני קרוי "Giuoco della coppie" (משחק הצמדים), אך בכתב היד של ברטוק הוא נקרא "Presentando le coppie" (הצגת הצמדים). בפרטיטורה המודפסת יש גם ציון מטרונום שגוי לפרק זה. מי שעמד על כך הוא סר גאורג שולטי, כאשר התכונן להקלטת הקונצ'רטו לתזמורת וסוויטת המחולות, וכך כותב שולטי:

 קישורים חיצוניים 

קטגוריה:בלה ברטוק
קטגוריה:קונצ'רטי
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20 
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:מוזיקה הונגרית