יעקב יוסף

הרב יעקב יוסף (18 באוקטובר 1946, כ"ג בתשרי ה'תש"ז – 12 באפריל 2013, ב' באייר ה'תשע"ג) היה ראש ישיבת "חזון יעקב", רב שכונת גבעת משה בירושלים, דיין, פוסק, חבר עיריית ירושלים וחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס בכנסת ה-11. בנו השני של הרב עובדיה יוסף.

 קורות חייו 
 נעוריו ותחילת דרכו הציבורית 
נולד בירושלים, ילדם השני של הרב עובדיה ומרגלית יוסף. בהיותו בן עשרה חודשים היגרה משפחתו לקהיר שבמצרים, שם כיהן אביו כאב בית דין. בהיותו כבן שנתיים נפצע בעינו הימנית ונוצרה בה צלקת שהסתירה את מרכז ראייתו בעין זו. הוא נותר עם לקות ראייה זו עד גיל 62, אז עבר טיפול שהשיב את ראייתו לתקינותה. 
כשנה לאחר מכן שבו לירושלים, אז השתלב במסגרת תלמוד תורה בני ציון. לאחר מכן למד בישיבת פורת יוסף ובישיבת קול תורה, וכן בחברותא קבועה עם אביו. 
ב-1968 נישא לנצחיה, בת הדיין הרב עמרם אזולאי (בנו של הרב שלום אזולאי), בטקס חופה וקידושין שסידר הרב יוסף שלום אלישיב. לאחר נישואיו למד בכולל קול יעקב, שם למד בחברותא עם הרב אליהו בקשי דורון, ובמוסד הרב קוק בירושלים, שם הוסמך לרבנות. החל משנת 1968 החל לשאת בקביעות דרשות שבועיות בשכונות שונות בירושלים, שהתאפיינו בסגנון עממי.

בשנים 1983–1984 היה חבר מועצת העיר ירושלים מטעם מפלגת ש"ס בבחירות הראשונות בהן התמודדה התנועה. לקראת הבחירות לכנסת ה-11 שובץ ברשימת ש"ס, שהתמודדה לראשונה בבחירות לכנסת, ונבחר במסגרתה לכנסת. היה חבר בוועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת החינוך והתרבות, וכן בוועדת החקירה הפרלמנטרית לתאונות דרכים. פעל למען תיקון חוק מיהו יהודי.

 התנתקות מש"ס 
ממוזער|הרב יעקב יוסף עם הרב נתן בוקובזה (משמאל). חורף ה'תשס"ו (2006)
בשנת 1988, בתום ארבע שנות כהונה כחבר בכנסת ה-11, הוצא מהרשימה. התנגד לעיקרון "שטחים תמורת שלום" שבו תמך אביו.

כשנתיים לאחר שפרש מהכנסת, בעיצומה של חקירה משטרתית כנגד תנועת ש"ס, האשים בנאום פומבי אחדים מנציגי ש"ס בזיוף חתימות על המחאות ובמעילה בכספים, ואף קרא לנוכחים לדרוש מאביו להחליף את הנציגים שמוליכים אותו שולל. אביו הגיב על דברי בנו מבלי לנקוב בשמו, כי "כל מה שנאמר הוא שקר מוחלט". מאוחר יותר חזר בו הרב יעקב יוסף מרוב האשמותיו.

בשנת 1994, לאחר שנפטרה אמו, לא ישב שבעה בבית אביו עם כל משפחתו ובחר לשבת שבעה בביתו. אחיו הרב אברהם יוסף אמר ש"הרב יעקב יוסף אינו מתייעץ עם אבינו שליט"א בשום עניין, וכל דעותיו הן אישיות".

בשנת 2008, בעקבות שיחות אולמרט – אבו מאזן, תקף את ש"ס ואמר שהמפלגה "איבדה את זכותה המוסרית להתקיים", וכי היא לא תוכל לומר "ידינו לא שפכו את הדם הזה" אם תתמוך בוויתורים לרשות הפלסטינית.

הוא חלק על פסיקותיו של אביו; למשל, כשאביו התיר אכילה בפסח של עוגיות "מצה עשירה" (עוגיות העשויות מקמח למצות בצירוף שמן ויין), פסק בנו כדעתם של הרבנים מרדכי אליהו ואליהו בקשי דורון, שהעוגיות הללו הן חמץ גמור. ב-2012 הוסיף וטען כי מביקור במפעל גילה שקיים גם חשש יין נסך בעוגיות אלו, וכי גורמים שונים הסיתו את אביו נגד דעת האוסרים.

בשנת 2004 דחה אביו פסק הלכה שלו, שאסר על חיילי צה"ל אכילת מזון שמספק הצבא במקרה של אי ודאות באשר ליהדותם של הטבחים, עקב המספר הגדל של חיילים דרוזים ולא יהודים מעולי רוסיה. אביו כינה את הפסיקה "מסיתה".

כשנשאל ב-2011 אודות יחסיו עם אביו, השיב:

.

קיבל את פסקו של רבי שמואל הלוי ואזנר לפסול לעדות אדם שברשותו מחשב או טלפון עם אינטרנט ללא סינון, שכן "הוא מוציא את בניו ובנותיו לתרבות רעה ועלול להתקלקל בעצמו".

רבנות
ייסד ועמד בראשות ישיבת "חזון יעקב", הקרויה על שם סבו יעקב עובדיה. היה רב השכונות גבעת משה ותל ארזה בירושלים.

לאחר שאביו נתמנה לרב הראשי של תל אביב, הוא העביר אליו את הנהגת בתי הכנסת בשכונת הבוכרים ואת מסירת השיעורים בהם. הוא הקים בבית הכנסת "בורכוב" את ישיבת חזון יעקב, על שם סבו יעקב עובדיה. העביר שיעורים יומיים גם בבתי כנסת נוספים.

היה חבר בגוף הכשרות "בד"ץ ישא ברכה", וחבר בית הדין לענייני ממונות "קהילת היראים".

במשך שנים התפלל תפילת שחרית מדי בוקר כותיקין בקבר שמעון הצדיק, כיהן כרב המקום ודאג לפעילות הרוחנית והטכנית במקום, כמו כן כובד בהדלקה המרכזית בליל ל"ג בעומר במתחם הקבר.

 פעילות ציבורית 
הרב יעקב יוסף היה הרב החרדי היחיד שתמך בפעילות עמותת "נוער כהלכה" שנוסדה בידי מקורבו עורך הדין יואב ללום, בכדי להיאבק באפליה עדתית נגד תלמידים ספרדים במוסדות החינוך החרדי, ואף עודד את פניותיה לבתי משפט. הרב יוסף עצמו סבל מאפליה עדתית, כאשר ניסה לרשום את בנותיו לסמינר אשכנזי, ונדחה בתואנות שונות, כאשר אף הנחייתו הישירה של הרב יוסף שלום אלישיב למנהל הסמינר לא כובדה. אך לדברי משפחתו מה שהשפיע על הרב בצורה דרסטית היה בשנת 2006 עם מותו של יעקב (ג'קי) סופר, חרדי ספרדי תושב ירושלים בשנות ה-40 לחייו, שהתמוטט מצער וכאב כשלא הצליח לשבץ את בתו בסמינר מתאים. 
בקיץ 2010, מספר ימים לאחר שניתנה הוראת מאסר להורים שהפרו את פסק הדין בבג"ץ עמנואל, אמר אביו הרב עובדיה יוסף כי "מי שפונים לערכאות כאילו הרימו יד בתורת משה, מחרפים ומגדפים, ואין להם חלק לעולם הבא", דברים שהתפרשו כמתקפה עליו, מאחר שהוא היה הסמכות ההלכתית היחידה שאישרה ליואב ללום להגיש את העתירה בבג"ץ. מנגד סבר בנו הרב יעקב כי מנהלי המוסדות האשכנזיים מוחזקים כ'לא צייתי דינא' (אינם מצייתים לדין תורה), לאור סירובם ליישם פסקי דין רבניים נגד האפליה, ולכן אין כאן איסור "הליכה לערכאות"על פי המבואר בשולחן ערוך חושן משפט סימן כו סעיף ב ובהג"ה.. למרות זאת הצהיר למחרת מחאת אביו על משיכת ידו מהפרשה, בנימוק שבני משפחתו נחשפו לאיומים הולכים וגוברים, איומים שאף באו לידי ביטוי בניסיונות תקיפה. בעקבות הפרשה אף ביקש דוד נחמן בלוי, שהרב יעקב יוסף היה תלמידו בילדותו, לבטל את מינויו כרב שכונת גבעת משה בתואנה כי הוא מתגורר במרחק רב מהשכונה. העיסוק בפרשיה פגעה בבריאותו והוא אושפז בבית החולים לאחר שחש בליבו.

שנתיים לאחר מכן, במהלך עצרת תפילה לרפואתו שהתקיימה סמוך לפטירתו בקבר החיד"א, ציטט ידידו הרב יעקב עדס - שבשעתו ניסה בכל כוחו למנוע את תמיכתו של הרב ביואב ללום - את ששמע מפיו, "אילו הייתי יודע שהפרשה תגיע למקומות כפי שהגיעה, מלכתחילה לא הייתי מכניס את עצמי לשם". לאחר פטירתו, במהלך הלווייתו מסר הרב עדס כי כחלק מצוואתו ביקש ממנו הרב יוסף להודיע כי הגיע למסקנה ש"אסור לערב בעניין את מערכת המשפט, את השלטונות, בכל צעד שהוא". כמו כן הודיע כי יש לאסור שירות לאומי לבנות. לעומתו טען הרב אהרן ירחי, רב שכונת מקור ברוך, כי הרב יוסף חזר בו רק מהתדיינות בבית המשפט, וכי "כל האמצעים במלחמה נגד האפליה כשרים - כולל הליכה לרשויות החוק".

בתקופת תוכנית ההתנתקות הצטרף לקוראים לסרב פקודה. נמנה עם רבני המטה להצלת העם והארץ, אך בסוף 2012 פרש ממנו. לקראת הבחירות לכנסת ה-18 הודיע על תמיכתו באיחוד הלאומי, ושימש כחבר מועצת הרבנים של המפלגה. נתן הסכמה לספר "תורת המלך", ובעקבות כך זומן לחקירה משטרתית, לה סירב להתייצב, ועוכב לחקירה ב-3 ביולי 2011 על ידי המשטרה בחזרו מתפילה בקבר שמעון הצדיק, ושוחרר לאחר חקירה קצרה. במחאה על המעצר הפגינו מאות מחוגי הימין נגד הפרקליטות. הרב יעקב יוסף היה חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל וחתם בקביעות על הכרוזים שלהם.

בשנת 2012, במסגרת שיעור תורני בהלכות יחוד פסק שאין לשלוח ילד ללימוד אצל מורה פרטי גוי, מחשש לאינוס, זאת בהסתמך על לשון הגמראמסכת קידושין, דף פב עמוד א. "לא נחשדו ישראל על משכב זכור", ואילו מי שאינו יהודי עדיין בחזקת החשד. כפתרון, הציע הרב יוסף לקיים את השיעורים בבית התלמיד, תחת השגחת מבוגר. כהמשך ישיר לדברים אלו ציין כי "גם אם יש אדם שהוא בר מינן סוטה, מה שנקרא הומו, עם אדם כזה צריך להיזהר, (אסור) לשלוח את הילד אליו שיהיה חלילה טרף קל". ובמקרה בו ההומוסקסואל מועסק כבר בתפקידי הוראה וחינוך, הורה כי יש לנהוג בו בגישת 'כבדהו וחשדהו', לפנות בשאלת חכם ולנסות לברר דרך משרד החינוך האם קיים מידע פלילי לגביו בידי המשטרה. בכל מקרה, טרם העסקת מורה חדש, מוטל על המנהל "לבחון היטב את יראת השמים שלו, שלא יהיה נגוע במחלה הזו, פדופיל וכיוצא בזה".

דבריו אלו עוררו סערה, במיוחד מצד הומוסקסואלים דתיים, בטענה כי יש בדברים אלו אמירה מכלילה שהם בחזקת פדופילים, סוטים, ונגועים במחלה. הרב רון יוסף יושב ראש עמותת הו"ד טען כי הרב יוסף שולל את חזקת הכשרות מכל מי שנמשך לבני-מינו, בכך שלדבריו הוא בהכרח חוטא במשכב זכר.

סמוך לכך תקף את הרבנות הצבאית וטען כי "לצערנו החייל הדתי בצבא הוא כמו היתום של הצבא, אין לו אבא שידאג לו". הרב יוסף טען כי מקורם של כמעט כל ספרי התורה בצבא הם מקהילות יהודיות בגולה שחרבו, ולאורך השנים נפסלו כמעט כולם, בעוד החיילים ממשיכים להשתמש בהם בהיעדר בדיקה והגהה מקצועית.

אחרית ימיו
בינואר 2012, נתגלה בגופו סרטן הלבלב, והרב בניהו שמואלי הוסיף לו את השם "חי" כסגולה. לאחר שנים של נתק ומתיחות ביקר רבי יעקב אצל אביו, שהתבטא על גדולתו בתורה וקרא להתפלל לרפואתו. בהמשך ביקר הרב עובדיה אצל בנו, שבועיים לפני פטירתו.

הרב יוסף נפטר בב' באייר ה'תשע"ג (12 באפריל 2013), כחצי שנה לפני פטירת אביו, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. על מצבתו נכתב על פי צוואתו:  בלבד, אביו ובניו ספדו לו בהלווייתו.

על שמו נקראו רחובות בבית שמש ובשדרות.

ספריו
הרב יוסף השאיר אחריו הקלטות ובהן עשרות אלפי שעות של שיעורים. חלקן יצאו בדיסקים מסודרים לפי סדר השולחן ערוך.

לאחר גילוי מחלתו החל לכתוב את שיעוריו בהלכה לסדרת ספרים בשם "בעתה אחישנה" שערכו בגימטריה שווה לערכו של שמו. את ספריו ערך יחד עם בנו הבכור, הרב עובדיה. כשבוע לפני פטירתו יצא לאור הספר הראשון בסדרה, מועדים חלק א'. בספר גם הערות וחידושי בנו בשם "אמרי עובדיה".

לאחר פטירתו נערכו מספר ספרי הלכה נוספים על פי הקלטות שיעוריו.

חיים אישיים
היה נשוי לרבנית נצחיה, שנפטרה אף היא מסרטן מעט אחרי בעלה, בי"ז באב ה'תשע"ד (בגיל 64), והם התגוררו יחד בשכונת שמואל הנביא בירושלים. לזוג היו שמונה ילדים, בהם: הרב עובדיה, משמש כראש כולל בבית שמש ורב קהילה ברמת בית שמש ג', מחבר ספר "אמרי עובדיה", וממלא מקום אביו בראשות ישיבת חזון יעקב ובשיעוריו בבית הכנסת בורכוב. בנו יהונתן  חבר מועצת העיר ירושלים, פעיל ימין וראש מכינה תורנית במבשרת ציון. בניו הרב משה, והרב עמרם מעבירים שיעורי הלכה בבית המדרש "חזון יעקב" כמסורת אביהם.

 רבותיו 
 הרב עזרא עטיה – ראש ישיבת פורת יוסף
 הרב שלמה זלמן אוירבך – ראש ישיבת קול תורה
 אביו הרב עובדיה יוסף – הראשון לציון והרב הראשי לישראל
 הרב בן ציון אבא שאול – ראש ישיבת פורת יוסף
 הרב יהודה מועלם – ראש ישיבת פורת יוסף

לקריאה נוספת
 הרב אברהם יקותיאל, קדוש יעקב, 2012
 יהונתן יוסף, עבדך בן אמתך, ירושלים תשע"ו.

קישורים חיצוניים 

 שיעורי הרב יעקב יוסף, באתר "קודש"
 שיעוריו ושיעורים נוספים מבית המדרש חזון יעקב גם בערוצי היוטיוב: Rav Yaakov Yosef Zatzukal
 יעקב רביבו, "פה נטמן עבדך בן אמתך" - תולדות חיי הרב יעקב יוסף בקצרה, אתר הידברות, 18 באפריל 2013


 כתבה על הרב יעקב יוסף בימי חוליו, משפחה




 כל הכתבות על הרב יעקב יוסף, באתר ערוץ 7

 הערות שוליים 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
יעקב יוסף
קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:רבנים חברי הכנסת
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:דיינים ישראלים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:רבנים שקראו לסרב לפקודת פינוי שטחים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:גבעת משה: אישים
קטגוריה:שיכון חב"ד (ירושלים): אישים
קטגוריה:תל ארזה: אישים
קטגוריה:שמואל הנביא (שכונה): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013