יעקב מאיר

ממוזער|מודעת ברכה לרגל היבחרו לרב ראשי, 1906
ממוזער|תמונתו של רבי יעקב מאיר על גבי בול ישראלי
ממוזער|לווייתו של הרב הראשי יעקב מאיר במורד רחוב יפו, ירושלים, מאי 1939
ממוזער|שלט רחוב יעקב מאיר בשכונת זיכרון משה בירושלים.
הרב יעקב מאיר (ז' באייר ה'תרט"ז, 12 במאי 1856 – ט' בסיוון ה'תרצ"ט, 26 במאי 1939), היה הראשון לציון, והרב הספרדי הראשי הראשון של ארץ ישראל במסגרת הרבנות הראשית. בצעירותו שימש כשד"ר של ישיבת המקובלים בית אל וכוללות ירושלים.

קורות חייו
נולד בירושלים, להורים שעלו מיוון במחצית הראשונה של המאה ה-19. אביו כלב מירקאדו (1827-1896, יליד יואנינה) ואמו ריינה (נפטרה ב-1901) שניהם ממשפחות מיוחסות. למד אצל הרב מנחם בכר יצחק, ובגיל 15 החל ללמוד אצל המקובל רבי אהרן עזריאל, זקן מקובלי ישיבת "בית אל".

בגיל 16 נישא לרחל למשפחת יצחקי, ילידת סלוניקי, קרובת משפחתו מצד אימו, ובשנים הראשונות לאחר נישואיו המשיך לעסוק בתורה. תוך כדי לימודיו נמשך לעסקנות. בשנת תרל"ט (1879), נמנה עם מייסדי חברת "ביקור חולים" אשר ייסדה את בית החולים משגב לדך בירושלים. הרב מאיר שימש כגבאי הראשי של החברה.

בשנת תרמ"ב (1882), שימש כשד"ר בשליחות כוללות ירושלים לבוכארה. היה בין הבודדים שבשלוחי ירושלים שהגיעו למדינה זו. יהודי בוכארה קיבלוהו בכבוד רב וקראו בשמו לכל ילדיהם, שנולדו בימי שהותו אצלם. הוא התקין להם כמה תקנות בענייני דת ועודד את עלייתם לארץ ישראל, השפעתו על יהודי בוכארה הייתה גדולה גם לאחר שחזר משליחותו. משנת תרמ"ט (1889) ואילך, יהודי בוכארה החלו לעלות לירושלים בהמוניהם, והשתקעו בשכונת הבוכרים, והיות והרב מאיר היה מעורה בצרכי התיישבותם בירושלים, הם בחרו בו לאחד משבעת טובי השכונה.

בשנת תרמ"ה (1885), יצא בשליחות ישיבת המקובלים "בית אל", לצפון אפריקה ומשהצליח בשליחותו זו נשלח על ידי כוללות הספרדים לאותן מדינות. בשליחות זו שהה גם באלג'יר שם נתן הסכמתו לספר "פתשגן הכתב" שהוא תרגום ערבי לספר הנפוץ "מעם לועז". בתמוז תרמ"ז (1887) חזר לירושלים.

בשנת תרמ"ח (1888) נבחר הרב מאיר לוועד העדה הספרדית, והתמנה כחבר בית הדין של הרב יעקב שאול אלישר, רבה של ירושלים. כחבר הוועד סייע בהקמת שכונות, כגון: עזרת ישראל, ימין משה ושכונת הבוכרים.

הרב מאיר פעל לקירוב עדות הספרדים והאשכנזים, ואחת מפעולותיו בעניין הייתה הקמת אגודה בשם "התאחדות", המורכבת מספרדים ואשכנזים, ובהשתדלותם הוכר הרב נפתלי הירץ הלוי כרבה של יפו. הרב מאיר אף סייע להקמת בית החולים שער ציון (יפו).

הרב מאיר שם לו למטרה להחיות את הלשון העברית ולהפיצה. לשם כך הוא ייסד יחד עם הרב חיים הירשנזון את חברת "שפה ברורה", אליה הצטרפו מאוחר יותר אליעזר בן-יהודה וחבריו. חברה זו הסתובבה בבתי הספר, ב"חדרים" ובישיבות, לימדה עברית ועודדה את לימוד השפה. הרב מאיר היה חבר בהרכב הראשון של ועד הלשון העברית, הגוף שלימים הפך לאקדמיה ללשון העברית.

על כס הרבנות
לאחר פטירת הרב אלישר, התמנה הרב מאיר בכ' באלול ה'תרס"ו (1906) לרבה הראשי הספרדי של ירושלים, 'הראשון לציון'. מינוי זה עורר התנגדות של חוגים מסוימים בעיר, אשר האשימוהו בנטייה לציונות, ובדעות מתקדמות ולא-שמרניות. מתנגדים אלו שלחו מכתבים אל החכם באשי אשר בקושטא, במגמה למנוע את אישור מינויו. המחלוקת ניטשה במשך כשנה, ולבסוף אולץ הרב מאיר להתפטר מהתפקיד. אחריו התגלגל התפקיד לחמישה רבנים שונים, והמחלוקות בעדה הספרדית המשיכו להתגלע בין הצדדים, למרות ניסיונות האיחוד. המחלוקת על ההנהגה הרבנית ביטאה מחלוקות עמוקות בין פלגים שונים בעדה הספרדית ובעדה האשכנזית בירושלים וברחבי האימפריה העות'מאנית.

בקיץ ה'תרס"ז (1907) הוזמן הרב מאיר על ידי ראשי הקהילה היהודית בסלוניקי לכהן כרב הקהילה בעיר, לאחר פטירת החכם באשי ואב בית הדין הרב יעקב קובו, וכיהן שם למעלה מעשר שנים. בימי מלחמת העולם הראשונה סייע לשחרורה של ארץ ישראל מידי העות'מאנים על ידי שהקים לגיון עברי המורכב מיהודי יוון. הרב מאיר היה בקשר מתמיד עם ראשי התנועה הציונית בארץ ישראל בעניין זה.

בשנת ה'תרע"ז (1917) פרצה שרפה גדולה בסלוניקי , אשר כילתה למעלה ממחצית מן העיר. השרפה פגעה גם בספרייתו של הרב מאיר והשמידה חידושים רבים שכתב על השולחן ערוך, בעיקר על החלקים אבן העזר וחושן משפט. הרב מאיר פעל מיידית לסייע לנפגעי השריפה, ובאמצעות קשריו עם בריטניה, סייע באספקת רופאים ותרופות, מים ועזרה לנפגעים.

במכתב פרטי כתב הרב מאיר אודות השרפה:

בשנת ה'תרע"ט (1919), עם תום מלחמת העולם הראשונה, עזב הרב מאיר את משרתו ושב לירושלים. עם שובו נתבקש להופיע בפני ועדת קינג-קריין האמריקנית אשר חקרה את דעת תושבי ארץ ישראל על ההסדר המדיני הרצוי להם. הרב מאיר נאם נאום אשר הותיר רושם עמוק בליבם של חברי הוועדה.

הרב מאיר קיבל מבריטניה מדליית זהב והיה עונדה על חזהו בעת שהיה מבקר אצל הנציב העליון, ואף הצטלם איתה.

 הרב הראשי לארץ ישראל 
עם ייסוד הרבנות הראשית לארץ ישראל על ידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק, נבחר ביום ט"ז באדר א' ה'תרפ"א (1921), לצדו של הרב קוק עצמו, לכהן כרב ראשי לארץ ישראל, והוכתר בשנית בתואר "הראשון לציון".

בטקס ההכתרה אמר בין היתר: 

בהתאם לבקשת השלטונות הבריטיים, אמור היה לקום בית הדין הרבני הגבוה לערעורים. הדבר עורר פולמוס רב, והרב מאיר נהג כמנהג ראשונים בסלוניקי, שם הונהג בית דין לערעורים (והרב מאיר אף זכה לעמוד בראשו), אשר אינו נוגד את המשפט העברי.

כאשר עמדה על הפרק שאלת מתן זכות בחירה לנשים בבחירות לאספת הנבחרים הראשונה ב-1920, והחרדים נטו שלא להשתתף בבחירות, כתב הרב מאיר, כי גם אם ההחלטה אינה במקומה, אין זה מחויב שהדתיים יפרשו מן הבחירות. ואכן, הרב מאיר השתתף ואף נבחר כחבר נשיאות אספת הנבחרים הראשונה.

אולם בשנת 1927 לאחר שאושרה חוקת כנסת ישראל שכללה תקנות שהוא ראה אותן כנוגדות לתורה הוא הודיע שהוא ועדת הספרדים לא נכנסו ולא ייכנסו לכנסת ישראל.

בינואר 1924, השתתף עם הקולונל פרדריק קיש ודוד ילין, במפגשים בעמאן עם חוסיין בן עלי, ובנו עבדאללה, בניסיון ליצור יחסים טובים בין הערבים לציונים. בפגישה העניק לו עבדאללה, את אות הכבוד איסתיקלאל.

בעשור האחרון לחייו כיהן בתפקידיו כראש הרבנים לארץ ישראל (שמו הקודם של תפקיד הרב הראשי לישראל), נשיא בית הדין הגדול לערעורים ונשיא מועצת הרבנות הראשית שלא על מנת לקבל שכר.

בעת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט יצא בקריאה, יחד עם הרב הראשי האשכנזי, יצחק אייזיק הלוי הרצוג, להקפיד על מדיניות ההבלגה ולהימנע ממעשי נקם.

הרב מאיר נפטר בליל שבת, ט' בסיוון ה'תרצ"ט (26 במאי 1939) ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים שבירושלים. מסע הלווייתו תואר בעיתונים העבריים כאירוע עוצמתי ורב משתתפים, ואף נקבע כי המלאכה בארץ ישראל תושבת לאות אבל. לאחר פטירתו מילא את מקומו הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, ראשית כממלא מקום, ולאחר תום ה"שלושים" (י' בתמוז ה'תרצ"ט) - כרב ראשי לארץ-ישראל.

שמו הונצח ברחוב בשכונת זיכרון משה שבירושלים. נבחר לדמות מופת של החינוך ממלכתי דתי לשנת ה׳תשפ״א–ה׳תשפ״ב, יחד עם הראי"ה קוק.

חיים אישיים
לרב יעקב נולדו בן ובת, בנו נפטר בילדותו. חתנו היה רפאל יהושע עזריאל, אשר אותו גידל והשיא לבתו לונה, מבתו נולדו לו 6 נכדים ונכדות. אחותו רבקה נישאה לרב מאיר שמואל קסטל.

עיטורים ומדליות
בין העיטורים הרבים שקיבל ניתן למנות את: אות מסדר האימפריה הבריטית, לגיון הכבוד הצרפתי, עיטורים מהסולטאנים העות'מאניים, ממשלת יוון ומחוסיין בן עלי, מלך חג'אז.
עיטוריו:

 מאת סולטן טורקיה עבד אל חמיד השני, אות כבוד מג’ידיה מדרגה שנייה, 1907.
 מאת סולטן טורקיה מוחמד רשאד, אות כבוד עות’מניה מדרגה א’, שעון ושרשרת זהב עם שמו חרות עליהם, 1910.
 מאת קונסטנטין מלך יוון, אות כבוד של קולונל צבאי, 1910.
 שני אותות מאלכסנדר יורש העצר של סרביה ולימים מלך יוגולסביה, שרשרת הכבוד הגדולה בשנת 1908 ואות כבוד של קולונל ראשי בשנת 1920.
 מאת הממשל הצרפתי, עיטור לגיון הכבוד (בדרגת אביר), 1918.
 מאת ממשלת בריטניה, אות מסדר האימפריה הבריטית (בדרגת CBE - מפקד), 1923.
 שני אותות מאת חוסיין בן עלי מלך חגאז', שרשרת הכבוד למלכי ערב בביקורו אצלו ואות כבוד מיוחד לראשי הדת, שניהם בשנת 1924.

הערכה
הרב עובדיה יוסף בספרו הליכות עולם חלק ז' [פרשת מסעי] לומד הלכה ממנהגו של הרב יעקב מאיר ללבוש את המדליות למרות היותם בצורת צלב, דבר המעיד על גדולתו התורנית בעיני הרב עובדיה.

לקריאה נוספת
 "הרבנות הראשית לישראל - שבעים שנה לייסודה" (עורכים: הרב ד"ר איתמר ורהפטיג והרב שמואל כ"ץ), חלק ג' (הן ביוגרפיה של הרב, והן יומנה של הרבנות הראשית לישראל מאותה התקופה)
 פנחס גרייבסקי, מגנזי ירושלים חוברת 110: מוקטר מוגש לראש גולת אריאל ... כמוהר"ר יעקב מאיר ... לכבוד חג היובל ולרגלי שובו לאיתנו, ירושלים תרצ"ד
 יעקב אלעזר, הרב יעקב מאיר הראשון לציון, אבידן משיח (עורך), תנועת יד לראשונים בארץ ישראל תשנ"ז 
 דוד אשכנזי, מירושלים לסאלוניקי ובחזרה: מנהיגותו של הרב יעקב מאיר, חכם באשי בירושלים ורב ראשי בסאלוניקי, דיסרטציה, רמת גן תשס"ח
 דוד אשכנזי, מחכם באשי לרב ראשי - הרב יעקב מאיר 1856 - 1939, הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשפ"א 2021.
הרב יעקב מאיר: פעמים 142-143, אבריאל בר-לבב ויאיר עדיאל (עורכים), יד בן צבי (תריסר מאמרים הנוגעים לרב יעקב מאיר)

קישורים חיצוניים

 יעקב מאיר , באתר האקדמיה ללשון העברית.
 גיורא פוזיילוב, הרב יעקב מאיר זצ"ל - שבעים שנה להסתלקותו, ""מגד ירחים", גיליון 116, סיוון ה'תשס"ט, עמ' 4
 תמונות מהלווית הרב יעקב מאיר, מתוך תערוכת תמונות שצילם אדוארד פישר בארץ ישראל בשנות השלושים (באתר סנונית).
 הרב יעקב מאיר, באתר הרבנות הראשית.
 כרטיס נפטר באתר הר הזיתים.
 הרצאה על חייו, יד בן צבי https://youtu.be/5ZUDY60h8kM




הערות שוליים

קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:סלוניקי: רבנים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הראשונה
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:דמויות מופת של החמ"ד
קטגוריה:רבנים ראשיים לישראל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1856
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1939
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית