עדי אזר

עדי אזר (10 בנובמבר 1955 – 19 ביולי 2004) היה רשם בית המשפט המחוזי בתל אביב שנרצח בשל היותו בתפקיד שיפוטי כרשם על ידי עבריינים.

ביוגרפיה
אזר נולד ב־1955 בישראל ליהושע ופנינה איזראלוב. למד בתיכון עירוני א' בתל אביב ולאחר סיום הלימודים שירת בצה"ל. ב־1980 סיים בהצטיינות את לימודי המשפטים באוניברסיטת תל אביב וב־1981 הוסמך כעורך דין.

לאחר לימודיו, עבד כעורך דין שכיר ולאחר מכן כעורך דין עצמאי. אחד התיקים הידועים שטיפל בהם היה ניהול עיזבונו של דודו יוסי איזראלוב, שנרצח על ידי אשתו בינואר 1984. במקביל, שימש כעוזר מחקר ואסיסטנט באוניברסיטת תל אביב, שם קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה בהצטיינות ב־1987. בשנת 1988 סיים בהצטיינות לימודי דוקטורט במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.

ב־1992 מונה לשופט בבית משפט השלום בתל אביב. משנת 1999 עד 2002 שימש בתקופות שונות כשופט בפועל בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובספטמבר 2002 מונה לרשם בית המשפט המחוזי.

בתפקידו האחרון נעתר לבקשת נאשמי כנופיית מע"צ לחשוף מסמכים חסויים אשר לפי פרקליטיהם, כללו התייחסות להוראה מגבוה להפעלת אלימות בחקירות.

הירצחו
ב-19 ביולי 2004, בעת שחזר לביתו ברמת השרון, ניגש אלמוני לבוש בגדי מאבטח לרכבו של השופט עדי אזר וירה לעברו ארבעה כדורים. זו הייתה הפעם הראשונה שבה נרצח שופט בישראל. בבדיקת המז"פ את הרכב נמצא פתק ובו מוזכר שמו של אסיר העולם יצחק זוזיאשווילי, זאת אף על פי שלא היה ידוע על כל קשר בין האסיר זוזיאשוילי והשופט אזר. מספר ימים לאחר מכן, פנה סניגורו של זוזיאשווילי, דייוויד וינר, ליועץ המשפטי לממשלה דאז מני מזוז, ומסר שהלקוח שלו יכול למסור מידע לגבי האקדח איתו נרצח השופט. צירוף שני המקרים הללו הפך את זוזיאשווילי לחשוד בקשר למעשה. רשימת שיחות הטלפון שנעשו בזמן הרצח במקום האירוע צמצמה את החיפושים לארבעה מספרים. אחד המספרים, זה של רפי נחמני, היה בקשר עם האסיר זוזיאשווילי. נחמני אף זוהה על ידי עד ראייה, בעזרת מסדר זיהוי, כמי שלחץ על ההדק. אבינעם חג'בי, מקורבו של זוזיאשווילי ומי שהסיע את נחמני אל ומהאירוע, היה עד מדינה בתיק.

חקירת המשטרה העלתה כי אסיר העולם יצחק זוזיאשווילי הוא ששלח את רפי נחמני, אסיר עולם נמלט, לרצוח שופט כדי להציג לאחר מכן את האקדח ששימש לרצח ובכך להביא לקיצור מאסרו תמורת המידע. לאזר לא היה קשר לרוצחים והוא נבחר, מתוך שמונה שופטים ששמות המשפחה שלהם החלו באותיות א' עד ג', בשל נוחות הבריחה מביתו לאחר ביצוע הרצח.

סנגורו של זוזיאשווילי, דייוויד וינר, שהביא לשחרורו של עמוס ברנס, מת ב-2 בינואר 2005 (לאחר שירה בעצמו יומיים קודם לכן), לאחר שנחשד על ידי המשטרה כי ידע פרטים על הרצח. בעקבות מותו יצר ידידו של וינר, יצחק רובין, סרט תיעודי שבו נטען כי לזוזיאשווילי "נתפר תיק", כפי שקרה לברנס. לאחר מאבק משפטי עם המדינה שודר הסרט בערוץ הראשון.

ב־23 בפברואר 2006 הרשיע בית המשפט המחוזי בירושלים את זוזיאשווילי ונחמני ברצח.

השופטים קבעו מעבר לכל ספק סביר כי נחמני "הוא שלחץ על הדק האקדח שקטל את השופט המנוח, זאת בשליחותו של זוזיאשווילי - שרקם את מזימת הרצח, שלט ביד רמה על המלאכה, הניע, דחף, מימן, נתן הוראות בזמן אמת והיווה את הרוח החיה מאחורי רציחתו של המנוח. ידו הארוכה של זוזיאשווילי כמו יצאה מבין סורגו שבכלא, וסחטה את הדק את האקדח ממנו נורו ארבע היריות הקטלניות שגדעו את חייו של השופט אזר." על זוזיאשווילי נגזרו בנוסף עונש של עשר שנות מאסר לריצוי בחופף למאסר העולם, וחמש שנים במצטבר. על נחמני נגזרו 15 שנות מאסר לריצוי בחופף למאסר העולם, וחמש שנים במצטבר.

במהלך המשפט הגיש זוזיאשוילי בקשה לפסול את השופט צבי סגל, שעמד בראש ההרכב, מכיוון שסגל היה אחד השופטים שאחריהם עקב, אולם בקשתו נדחתה על ידי השופטים.

ערעורם של זוזיאשווילי ונחמני לבית המשפט העליון נדחה ב-2 בדצמבר 2010 על ידי נשיאת בית המשפט דורית ביניש, בנימוק "בית משפט זה, מפי השופט לוי, קבע בתום בחינה מפורטת של שלושת האדנים עליהם התבססה הרשעת העותרים, קרי ממצאי המהימנות ביחס לגרסתו של חג'בי; ראיות נסיבתיות שמקורן אינו בחג'בי; וגרסתם של העותרים – כי לא נמצאו פגמים במסקנת בית המשפט המחוזי לפיה הוכחה אשמתם של העותרים מעבר לכל ספק סביר כנדרש בפלילים. לא זו אף זו, אלא שפסק הדין אף קבע כי אפילו אם נתעלם מגרסתו של חג'בי – בה נמצאו קשיים לא מעטים – הרי שהרשעת העותרים עדיין עומדת בעינה נוכח התמונה הנסיבתית העולה מחומר הראיות."

יושב ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר־און, אמר כי "הרצח והשבר שהוא יוצר בחברה הישראלית לא פחות מרצח רבין. אם מדובר בחיסול חשבונות של העולם התחתון הרי הדבר מערער לחלוטין את הנורמות החברתיות והשלטוניות בישראל".

אזר נישא פעמיים. את אשתו הראשונה, ד"ר אורנה אבידן, פגש ב-1974 בקורס מאבחנים פסיכוטכניים בצה"ל. הם נישאו ב־1978 והתגרשו ב־1984. לזוג בן משותף. בשנת 1987 נישא אזר לעו"ד בלהט (בילי) דורון, ולזוג שני בנים משותפים.
שמאל|ממוזער|250px|אנדרטה לזכר עדי אזר, בצומת הקרוי על שמו ברמת השרון
אזר נקבר בבית העלמין מורשה ברמת השרון. בשנת 2009 נקרא על שמו צומת הכניסה לרמת השרון.

פרסומים
 עדי אזר, אילנה נירנברג, רשלנות רפואית וסוגיות בנזיקין, פרלשטיין-גינוסר, 1994 (מהדורה שנייה מורחבת ומעודכנת, ה'תש"ס, 2000)
 אשמה, פזיזות ורשלנות במשפט הפלילי, פרלשטיין-גינוסר, 1999
 קדם המשפט, ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, תשנ"ט 1999

כמו כן, פרסם אזר מאמרים בכתבי העת המשפטיים "הפרקליט", "המשפט", "עיוני משפט" ו"רפואה ומשפט".

קישורים חיצוניים

 אתר הנצחה לעדי אזר

 שכחתם שנרצח כאן שופט: רעייתו של עדי אזר בראיון נדיר, באתר דה פוסט, 26/11/13




 הערות שוליים 

קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בתל אביב
קטגוריה:קורבנות רצח בישראל
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בתל אביב
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:רמת השרון: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004