עזרת נשים (בית המקדש)

שמאל|ממוזער|300px|מקום עזרת נשים בבית המקדש (בכחול)עזרת נשים – השטח המזרחי של חצר בית המקדש, הממוקם בין החומה הפנימית לעזרה (השם הכולל לעזרת ישראל ועזרת כהנים).
עזרת הנשים הייתה קיימת בבית המקדש השני ולפי מקור מאוחר אף במשכן שילה. בספר דברי הימים נכתב כי המלך יהושפט עמד , וחצר זו מזוהה על פי התלמוד כעזרת נשים. 

בבתי הכנסת בימינו זהו שם האזור המוקצה לנשים.

שמה
סיבת קריאתה בשם עזרת נשים אף על פי ששימשה גברים ונשים באופן שווה היא משום שבזמן שמחת בית השואבה הותקנו בה מרפסות מיוחדות לעמידת הנשים. הגמרא במסכת סוכה מתארת שבתחילה הנשים היו מבפנים והגברים מבחוץ, אולם על מנת למנוע קלות ראש שינו זאת, והתקינו את המקום לנשים בגזוזטרה.

שטחה ומבנה
שטח עזרת הנשים, 135 על 135 אמות. בצידה המערבי, בין הלשכות (להלן), נבנו 15 מדרגות עגולות, כל אחת בגובה וברוחב של חצי אמה, שהובילו אל העזרה ושימשו את הלויים כבמה לעמוד עליה בזמן ששרו ונגנו בשמחת בית השואבה. שירי המעלות שבתהילים (פרקים  - ), נקראים כך משום ששוּררו על גבי מדרגות אלו.

בימי חג הסוכות היו בונים בעזרת הנשים מרפסות שבלטו מהקירות ואליהם הגיעו הנשים באמצעות מדרגות ושם היו עומדות הנשים שבאו להשתתף בשמחת בית השואבה. כמו כן היו מתקינים בימי חג הסוכות שתי מנורות ענקכיוון שהמנורות היו גבוהות ורחבות, לא ניתן להעמיד בעזרת נשים יותר משתי מנורות  כאלו (ולא ארבעה כפי שיש שמציירים - דבר שאין לו מקור כלל). ע"פ התלמוד הבבלי גובהם 50 אמה ע" פ התלמוד הירושלמי גובהם 100 אמה גובה. להאיר לעם החוגג בלילה, אותן היו מדליקים פרחי כהונה לפני התחלת החגיגות.

 השימוש בה
השימוש בעזרת הנשים, לבד מהשימוש השוטף לכהנים ולעם הבא לבית ה', כלל את חגיגות שמחת בית השואבה, ואת כינוס העם בעת מצוות הקהל, שאז הייתה נבנית בה בימת עץ מיוחדת עליה היה המלך הקורא בתורה באוזני העם.

קדושתה
עזרת הנשים מקודשת יותר משטח החיל שסבב אותה, במובן זה שטבול יום - דהיינו טמא שכבר טבל, אך עדיין נמצא בתוך יום טבילתו - אסור להיכנס לשם. דין זה מקוקו אינו בתורה אלא בגזירה שגזר יהושפט מלך יהודה על העם. לכן, אף אם נכנס טבול יום לשטחה הוא אינו מתחייב בהבאת קרבן חטאת.

לשכותיה
שמאל|ממוזער|300px|לשכות עזרת נשים
בכל אחת מפינות עזרת הנשים הייתה לשכה לא מקורה באורך וברוחב 40 אמה.

דעת רוב הפרשנים היא, שהלשכות היו בתוך תחום עזרת הנשים. אך לדעת הרא"ש, הלשכות היו למעשה צמודות אליה מבחוץ.

 לשכת העצים או דיר העצים – הייתה בפינה הצפון מזרחית, שם היו הכהנים בוררים את העצים המיועדים להסקת האש שעל גבי המזבח מעצים מתולעים. על פי אחת המסורות, מתחת לרצפת לשכה זו נגנז ארון הברית.
 לשכת הנזירים – הייתה בפינה הדרום מזרחית, מיועדת לבישול שלמי נזיר שהקריבו הנזירים בתום תקופת נזירותם. שם גם היו מגלחים את שערם שגדל פרע (שפירושו גילוי מחוץ לכיסוי ראשם, ולא כטעות הנפוצה שגידול שערם היה באופן של פרא) ומשליכים אותו אל האש שבוערת תחת הקדרה הגדולה שבה מתבשל קרבנם.
 לשכת השמנים (או לשכת בית שמניה) – בקרן הדרומית מערבית, בה היו מאוכסנים השמן והיין ששימשו לצורכי המקדש, כהדלקת המנורה, בלילת המנחות וניסוך הנסכים.
 לשכת המצורעים – בפינה הצפון מערבית, במקוואות שנבנו בתוכה טבלו המצורעים שבאו להקריב את הקרבנות שנצטוו להקריב ביום טהרתם מהצרעת. שם גם היו מבשלין את חלקם בקרבן לאחר שהוקרב. כמו כן שימשו המקוואות שבלשכה זו לטבילת כל שאר העם קודם כניסתם לעזרת ישראל.

שתי לשכות נוספות שהכניסה אליהן הייתה מעזרת נשים היו לשכות כלי השיר, ששימשו כמחסן כלי הנגינה של הלויים. הלשכות עצמן לא היו בעזרת נשים אלא מתחת לרצפת עזרת ישראל הגבוהה יותר, אך הפתחים שדרכם נכנסו ללשכות אלו היו בעזרת נשים, משני צדי המדרגות העולות לשער ניקנור. מידותיהם של הלשכות אינן ידועות.

עזרת נשים על פי יוסף בן מתתיהו
על פי ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו בספרו 'מלחמות היהודים' (ספר ה', פרק ה'), לעזרת הנשים היו שלושה שערים, אחד מכל כיוון. בספרו "נגד אפיון" מתוארות ארבע חצרות המקדש - הר הבית (המתוארת כעזרת הנכרים), עזרת הנשים, עזרת ישראל, ועזרת הכהנים כך:

 הערות שוליים 

קטגוריה:נשים בעת העתיקה