דוד בן הרוש

דוד בן הרוש (29 בנובמבר 1924 – 15 בינואר 1999) היה המייסד ויושב הראש של ליכוד יוצאי צפון אפריקה, שגרעין חבריו היה מוואדי סאליב. היה אחד הפעילים הבולטים באירועי ואדי סאליב, שהפך לסמל למאבק של המזרחים נגד הקיפוח והאפליה.

ביוגרפיה
בן הרוש נולד במרוקו וסיים שבע שנות לימוד. לאחר מכן עבד בייצור ארנקים. הוא עלה לישראל ב-1948 במסגרת ההעפלה ונכלא למשך מספר חודשים במחנות בקפריסין. בישראל הוא התגורר בוואדי סאליב שבעיר התחתית בחיפה. לאחר שהשתחרר מצה"ל ב-1949 התגייס למשטרה ועבד כנוטר רכבת ישראל עד 1956, עת שוחרר מסיבות בריאותיות. בסיוע משרד הביטחון התקבל לעבודה בחברת החשמל אך התפטר ב-1957. אז קיבל ממשרד הביטחון הקצבה לשם פתיחת בית קפה בוואדי סאליב. את בית הקפה "רוזוליו" נהגו לפקוד בעיקר עולים חדשים ממרוקו. ב-9 ביולי 1959 הגיעו אנשי משטרה לבית הקפה בעקבות קטטה ונהגו באלימות מופרזת. בהמשך לזאת, השתולל אחד מיושבי בית הקפה שהיה שיכור, נורה ברגלו, ונותר משותק בפלג גופו התחתון. בשכונה הופצה שמועה שהאיש נהרג. השמועה שימשה כזרז שגרם להתפרצות זעם ותסכול של תושבי השכונה, על הקושי הכלכלי ועל טענותיהם על אפליה וקיפוח מצד השלטון. בשכונה פרצו מהומות שגלשו למרכז חיפה, שם ניסו תושבי הוואדי, ובן הרוש בראשם, במחאה שכוונה כלפי מוסדות השלטון והמפלגה השלטת, ובמהלכה ניסו מפגינים להגיע לשכונות הדר והכרמל ולמשרדי מפא"י וההסתדרות. המהומות דוכאו ביד קשה על ידי המשטרה והיו פצועים בשני הצדדים.

בן הרוש הורשע בהפרעה לשוטר ובהחזקת אקדח ללא רישיון, לאחר שירה ירייה אחת באוויר כדי למנוע משוטרים להיכנס לדירה של אחד מחבריו. בערעור בפני יצחק כהן, אוגניה וינוגרדוב ויעקב אזולאי הופחת העונש ל-10 חודשים, לאחר שבית המשפט קבע שמכיוון שהעבירות נעשו בשרשרת אחת של התרחשויות, העונשים על העבירות צריכים להיות חופפים. בתום אחד מהדיונים במשפט תקף בן הרוש שוטר, ובעקבות תקרית זו נגזרו עליו חודשיים מאסר בפועל. בסך הכל ריצה בן הרוש שישה חודשי מאסר בלבד, וזאת לאחר שנשיא המדינה יצחק בן-צבי חנן אותו.

על פי תיאור בסדרה התיעודית הכל אנשים והעדויות שהוצגו בה, כניסת השוטרים לדירה נעשתה ללא צו, ובן הרוש ביקש למנוע פגיעה בתושביה. בסדרה מוזכר גם חוקר בשם קארל זינגר, שתיאר את האירועים מנקודת מבטו והדגיש את המתח שנוצר בין המשטרה לבין הדיירים. יש לציין כי המידע על זינגר והפרטים בסדרה אינם מבוססים על מקורות אקדמיים חיצוניים, ומוצגים בהקשר התיעודי בלבד.

בעקבות האירועים מונתה ועדת חקירה ממלכתית בראשות השופט משה עציוני כדי לבדוק את הגורם למהומות ומצבם של עולי צפון אפריקה בישראל. בן הרוש העלה את נושא האפליה בפני חברי הוועדה. בן הרוש הצביע על היד הנעלמה שטיפלה בחלוקת הרכוש הנטוש בוואדי. הוא הציע לוועדת החקירה לבדוק את אי השוויון בין העולה מאירופה והעולה ממרוקו.

בעודו במאסר התמודד בן הרוש בבחירות לכנסת הרביעית מטעם רשימת ליכוד יוצאי צפון אפריקה. הרשימה קיבלה כ-8,200 קולות וחסרו לה 1,200 קולות כדי לעבור את אחוז החסימה.

לאחר יציאתו לחופשי עבר בן הרוש להתגורר בקריית חיים ונעלם מהנוף הפוליטי. הוא נפטר בשנת 1999 בגיל 74, והובא למנוחות בבית העלמין בצור שלום .על שמו רחוב בחיפה.

לקריאה נוספת
 יפעת וייס, וואדי סאליב: הנוכח והנפקד, ירושלים: מכון ון ליר בירושלים: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשס"ז 2007
 רון שפיגל ואלי נחמיאס, "ואדי סאליב המיתוס ושברו": מאורעות ואדי סאליב במבט מחקרי חדש, הוצאת "לחמן", חיפה, 2009

קישורים חיצוניים
  כתבה בה מתאר דוד בן הרוש ממנהיגי אירועי ואדי סאליב את חוויותיו בבית סוהר דמון והתנאים בו.
 מודי בר און, "הכל אנשים: דוד בן הרוש", הטלוויזיה החינוכית


 הערות שוליים 

קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים מזרחים
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בישראל
קטגוריה:ישראלים שקיבלו חנינה
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ואדי סאליב: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות צור שלום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999