טעם החיים

טעם החיים (באנגלית: The Meaning of Life) הוא סרט קולנוע של מונטי פייתון משנת 1983.

הסרט בוים על ידי טרי גיליאם וטרי ג'ונס, נכתב על ידי כל ששת חברי מונטי פייתון המשחקים בו. הסרט הוא קומדיה פילוסופית העוסקת בנושאים כגון חיים, מוות, דת והמין האנושי. הסרט אינו סרט עלילתי אלא הוא מורכב מכמה חלקים בנושאים שונים הנותנים נקודות מבט אחרות, מצחיקות ומעוררות מחשבה כאחת, לגבי כל מה שמוסכם וקדוש בעולם.

עלילה
הסרט פותח עם סרטון קצר בבימויו של טרי גיליאם בשם "קרימסון פרמננט ביטוחים", שהוא סאטירה על עובדי התאגידים ומנהליהם בעידן הגלובליזציה. בסרטון מתמרדת קבוצה של מנהלי חשבונות זקנים בחברת ביטוח נגד מעבידיה הרודים בעובדים, ומשתלטת על בניין החברה, עמו היא מפליגה כאילו היה ספינת פירטים, כדי להביא את בשורת המהפכה למעוזי הקפיטליזם. סרטון זה הופיע בזכות עצמו בכמה סרטים אחרים של גיליאם ובשידורים שונים.

המשך הסרט בנוי מכמה פרקים הסוקרים באופן הומוריסטי ובסגנון הפייתוני האופייני את החיים האנושיים בסדר הבא: לידה, התבגרות, מלחמה ומוות. הסרט מבקר בחריפות גישות ותפיסות שונות כגון היחס לאמצעי מניעה אצל הקתולים לעומת הפרוטסטנטים, יחסי מעמדות בחברה הבריטית ובכלל, הקצונה בצבא הבריטי האימפריאלי ועוד. בין הפרקים קיימים קטעי קישור שונים שלחלקם אין שום קשר לפרקים ביניהם הם מקשרים או לקונטקסט כלשהו.

בסרט שולבו מספר שירים שנכתבו על ידי מונטי פייתון וזכו לפופולריות רבה והיוו חלק מהאלבום "Monty Python Sings".

פרקי הסרט
חלק ראשון: פלא הלידה - ובו שלושה מערכונים:
יולדת מגיעה לחדר הלידה, אך הצוות הרפואי מתרגש בעיקר מהמכשור המתוחכם העומד לרשותו.
מערכון שכותרתו "בעולם השלישי" אך הוא מתרחש ביורקשייר, ובו אב במשפחה קתולית מודיע לילדיו הרבים מספור שאין ביכולתו לפרנסם, ולכן הוא נאלץ למכור אותם לניסויים רפואיים. הסיבה למספר הילדים העצום הוא התנגדותה של הכנסייה הקתולית לשימוש באמצעי מניעה. לאחר מכן שרים הילדים ועוד רבים שיר המהלל את ההתנגדות הזו.
מערכון המתרחש במשפחה פרוטסטנטית המתגוררת בבית הסמוך, ובה הגבר מהלל באוזני אשתו את נפלאות הפרוטסטנטיות, המתירה קיום יחסי מין גם להנאה בלבד, תוך שימוש בקונדום, אך אשתו מעירה שיש להם שני ילדים משום שקיימו יחסי מין רק פעמיים במשך כל שנות נישואיהם.
חלק שני: גדילה ולימוד - ובו שלושה מערכונים:
תלמידים עורכים תפילת בוקר בכנסיית בית-הספר. המנהל קורא קטע מן הברית הישנה ("אשר נתן את החמאה לפני בלשאצר ואת יתד האהל אל בית ראשומון"), הכומר נושא תפילה ("ה', כה גדול אתה, אנחנו מתרשמים מאוד כאן למטה"). המנהל נוזף בהם על כך שכמה תלמידים משחו בשמן פשתים את קורמורן המוסד (שניתן לבית-הספר לרגל יום האימפריה, "בו כולנו משתדלים לזכור את שמותיהם של אלו שהקריבו את חייהם כדי להותיר את סין בחזקת בריטניה").  לבסוף, כולם נושאים את המזמור "אלוהים, אנא אל תשרוף אותנו", המתייחס לצורות שונות של בישול וצלייה בגיהנום ("אל נא תטגננו בווק/אל נא תצלה עבדיך על שיפוד מסתובב").
מורה לחינוך מיני מגיע עם תלמידיו לשיעור העוסק ביחסי מין (לאחר חזרה על השיעור הקודם, שבו עסקו במשחק מקדים), וממחיש זאת באמצעות קיום יחסי מין עם אשתו לנגד עיני התלמידים, תוך מתן הסברים על כל שלב. התלמידים, כמקובל אצל תלמידים, מפגינים שעמום מוחלט גם בשיעור זה.
משחק רוגבי בין מורים לתלמידים הופך לפתע לשדה קרב במלחמת החפירות של מלחמת העולם הראשונה.
חלק שלישי: מלחמה - ובו שלושה מערכונים:
קצין במלחמת העולם הראשונה פוקד על חייליו למצוא מחסה עקב הפגזה לעברם, אך החיילים מתעקשים לחגוג איתו את יום הולדתו. הם מגישים לו מתנות, ובהן שעונים אחדים, ועוגה שהם עומדים על אכילתה תחת אש. בהדרגה כל החיילים נהרגים תוך שהם נעלבים מחוסר נכונותו של מפקדם לאכול את העוגה ולקחת את השעונים.
סמל סוקר מסדר של מחלקתו, ומודיע כי "היום נצעד מסביב לכיכר, אלא אם למישהו יש משהו טוב יותר לעשות". הסמל מדבר אל חייליו בקשיחות אופיינית, אך משחרר מהצעידה כל מי שמצהיר על בילוי עדיף שיש לו - בילוי עם האישה והילדים, קריאת ספר, נגינה בפסנתר - ולבסוף משחרר את כל היתר לצפייה בסרט וצועד לבדו מסביב לכיכר.
במלחמת הזולו רגלו של אחד הקצינים נעלמה לאחר שחיה כלשהי נגסה בה בעת שישן, ועקב כך כל הקצינים מתמקדים בחיפושים אחר הרגל שנעלמה, ומתעלמים מניהול הקרב. משלחת החיפוש מוצאת ביער שני אנשים המחופשים לנמר, ואלה משמיעים סדרה מגוחכת של תירוצים מדוע התחפשו.
אמצע הסרט: קטע המעבר "מצא את הדג" - קטע המשלב דראג-קווין, מאפיונר בליין ומלצר עצוב בעל ראש של פיל המחפשים את הדג ושואלים את הקהל האם הם יודעים איפה הדג. קטע זה הפך לפופולרי במיוחד עם השנים והוא מייצג פן נדיר יחסית בסגנון ההומור של מונטי פייתון העוסק בנונסנס טהור.
חלק רביעי: גיל העמידה - זוג תיירים מגיע למלון, ובמסעדה מציע להם המלצר להם תפריט של נושאים לשיחה, והם בוחרים בנושא "טעם החיים". שיחתם בנושא מטופשת להחריד, ולבסוף הם מחזירים את המנה למלצר.
 חלק חמישי: השתלת איברים חיים - צוות רפואי מגיע אל אדם שחתם על כרטיס לתרומת איברים ולוקח ממנו את כבדו בעודו חי. הצוות פוגש את אשתו, גברת בראון. הקטע כולל את "שיר הגלקסיה" (The Galaxy Song) בביצועו של אריק איידל העוסק בחוסר משמעותם של חיי האדם אל מול היקום.
חלק שישי: סתיו החיים - פסנתרן מנעים את זמנם של סועדים במסעדה בשיר "נכון שזה נפלא שיש לך פין" וזוכה לתשואות. אל המסעדה מגיע אדם שמן במידה שלא תיאמן (ששמו Mr. Creosote), ובעודו מקיא את ארוחתו הקודמת הוא מזמין את ארוחתו הבאה, ארוחה ענקית ביותר, ובסוף אכילתה הוא מתפוצץ ואבריו עפים לכל עבר.
חלק שישי "ב": משמעות החיים - בזמן ניקיון המסעדה, המלצר משתף את המנקה בתהייתו על משמעות החיים. זו מספרת לו שלמרות שקראה ספרות רבה בנושא לא הגיעה למסקנה בעניין, ועל אף מצבה הגרוע בתור מנקה היא "לפחות לא עובדת בשביל יהודים". המלצר מתנצל בפני הצופה על הגזענות, והפוקוס עובר למלצר אחר ששהה שם. הלה לוקח את צוות הצילום הרחק אל מקום הולדתו ושם הוא מספר שאימו אמרה לו שהעולם הוא מקום נפלא, ולכן צריך להביא שלום ושמחה בכל מקום שהולכים. לאחר שזה נזכר שהוא בסך הכל מלצר, הוא מתעצבן ודורש שלא יבואו אחריו כמקודם.
חלק שביעי: מוות - 
אנשים מתאספים ללוויה סביב קבר פתוח בחוף הים. עבריין שנדון למוות על שסיפר בדיחות סקסיסטיות מוצא להורג בדרך שבה בחר: חבורת נשים צעירות, שכל לבושן הוא חוטיני, קסדות ומגיני ברכיים, רודפת אחריו, ובעת שהוא נמלט הוא נופל מצוק היישר לתוך הקבר הפתוח.
אל בית כפרי מבודד שבו חבורת אנשים סועדת מגיע מלאך המוות, המודיע להם שעליו לקחת את כולם, משום שמזונם כלל מוס סלמון מורעל. הם נוסעים לגן עדן ופוגשים בו את כל גיבורי הפרקים הקודמים.
סוף הסרט - המנחה שהכריזה על אמצע הסרט מכריזה על סופו ומודיעה לצופים מהי משמעות החיים - "טוב, זה שום דבר מיוחד בעצם. נסו להיות נחמדים לאנשים, המנעו מאכילת שומן, קראו ספר טוב מדי פעם, לכו קצת, ונסו לחיות בשלום והרמוניה עם כל האנשים."

קישורים חיצוניים

קטגוריה:מונטי פייתון
קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטי מונטי פייתון
קטגוריה:סרטי אנתולוגיה