סטיקר

שמאל|ממוזער|250px|סטיקרים פוליטיים המזוהים על הימין הפוליטי בישראל (2002)
ממוזער|גלילים של סטיקרים להדבקה במהלך מלחמת חרבות ברזל

סטיקר (על־פי האקדמיה ללשון העברית: דִּבְקִית) הוא מדבקה אשר מציגה בדרך־כלל עמדות מסוימות, באה לפרסם עסק או עמותה כלשהם, או כשעשוע היתולי. הסטיקרים מחולקים בדרך־כלל במפגשים או בסניפים של הארגון אותו הסטיקר מייצג. גודלו של הסטיקר אינו עולה בדרך־כלל על גודלו של חצי עמוד A4 (לאורך) וצורתו היא לרוב מלבן או מעגל.

נהוג להדביק את הסטיקרים על השמשה האחורית של הרכב או מתחתיה, על דלת הבית או על דלתות וקירות במבנים ציבוריים.

בישראל הפכו הסטיקרים למצרך פופולרי בשנות התשעים. כך למשל, 1995 שבה הופץ הסטיקר "שלום, חבר" בעקבות רצח רבין בכ־750,000 עותקים. אף על פי שהחלה דעיכת הסטיקרים לאחר תוכנית ההתנתקות, החל להיות שימוש חוזר בהם בהיקף נרחב על ידי מוחים נגד הממשלה ה-37.

הסטיקרים מאופיינים בסיסמאות קליטות או במשפטים קצרים הממצים בתוכם רעיון כלשהו. לרוב, הסטיקרים צבועים ומעוצבים בהתאם לתוכנם, בפוליטיקה למשל, הם צבועים בצבע של המפלגה (הליכוד והעבודה – כחול. מרצ ועלה ירוק – ירוק).

ריבוי הסטיקרים על גבי כלי רכב הביא את דויד גרוסמן לכתוב את השיר "שירת הסטיקר" שכל מילותיו לקוחות מסטיקרים. השיר מבוצע על ידי להקת הדג נחש ויצא ב-2004.

מדבקת "יזכור"
חלל מערכות ישראל הוא מי שנהרג במהלך שירותו בכוחות הביטחון של ישראל או של היישוב שקדם להקמתה, או כתוצאה מפעילותו זו. בהקשר זה, מדבקת "יזכור" היא פריט הנצחה סמלי, אשר נענד על דש הבגד ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ונפגעי פעולות האיבה. מדבקה זו מבטאת הזדהות עם זכר הנופלים ומהווה חלק ממנהגים ציבוריים ואישיים ביום זה.

גלריית תמונות
מדבקות "יזכור" עבור יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל:

מדבקות הנצחה במלחמת חרבות ברזל

במלחמת חרבות ברזל הונצחו רבים מהנופלים והנרצחים באמצעות סטיקר מייצג עבור כל אחד ואחת מהם. מדבקות אלו, אשר עוצבו והופצו ביוזמות פרטיות, משפחתיות וקהילתיות, הפכו לסמל מרכזי של זיכרון לאומי ואישי במרחב הציבורי של ישראל. הן משקפות את תחושת השכול הלאומי והכאב הקולקטיבי, תוך שימוש בשפה ויזואלית נגישה וחזקה.

מדבקות הזיכרון כוללות לרוב את שמם של הנופלים או הנרצחים, תמונתם, תאריך נפילתם ולעיתים גם ציטוט אישי, משפט השראה או ביטוי המזוהה עמם. המדבקות משפיעות עמוקות על הנוף הישראלי, הן מופצות באלפי עותקים ומודבקות על רכבים, קירות, תחנות אוטובוס, עמודים ומקומות ציבוריים ברחבי הארץ, ולעיתים אף מחוצה לה. בהשוואה לאנדרטאות ואמצעי הנצחה מוסדיים, הסטיקרים קלים וזולים לייצור, כך שהם יכולים להימצא על כל משטח ללא שום צורך בהליכים בירוקרטיים ובשיקולים מסחריים. התוצאה היא שינוי דרמטי באופיו של המרחב הציבורי, אשר הפך לאתר הנצחה אחד גדול.

בסרטון של השיר "דרישת שלום" בביצוע שלומי שבת רואים את שבת חולף על פני סטיקרים להנצחת הנופלים והנופלות במלחמה, שכן מילות השיר מורכבות ממשפטים המופיעים על הסטיקרים, אשר מיוחסים לנופלים ולנופלות. רוב המשפטים המופיעים בשיר מביאים מסרים של חיזוק ומוטיבציה.

גלריית תמונות

שימושים פוליטיים
על פי החוק הישראלי מעסיקים יכולים לדרוש מעובדים שלא לעסוק בפוליטיקה בזמן העבודה ובאפשרותם לאסור עליהם גם להדביק סטיקרים בעלי אופי פוליטי על ציוד של החברה, כמו מחשב או רכב חברה.

על פי החוק ההודי, תיירים המחזיקים באשרת כניסה למטרות טיול מנועים מלעסוק בכל פעילות פוליטית. בהתאם לכך בתחילת שנת 2026, ויזות התייר של בני זוג מבריטניה, לואיס גבריאל וחברתו אנושי אמה כריסטין, בוטלו וניתן להם צו עזיבה מיידי, לאחר שהדביקו בעיירה פושקר סטיקרים עם קריאות לחרם על ישראל ולשחרור פלסטין (Free Palestine). הגירוש של התיירים התרחש על רקע תקופה של פריחה ביחסי הודו וישראל תחת הנהגתו של ראש הממשלה נרנדרה מודי.

 קישורים חיצוניים 




הערות שוליים

קטגוריה:תרבות: חפצים
קטגוריה:אקטיביזם
קטגוריה:הנצחה
קטגוריה:דבק
קטגוריה:מלחמת חרבות ברזל: אבידות והנצחה
קטגוריה:סטיקרים