ממשלת ישראל העשרים ושמונה

ממשלת ישראל העשרים ושמונה היא ממשלה  בראשותו של  אהוד ברק, ראש רשימת ישראל אחת ויו"ר מפלגת העבודה. הממשלה כיהנה מ-6 ביולי 1999 ועד 7 במרץ 2001, בזמן כהונתה של הכנסת החמש עשרה.

תוצאות הבחירות
תוצאות הבחירות לכנסת החמש עשרה:
 רשימה ראש הרשימה מנדטים מספר קולות אחוז מהקולות מושב הערות ישראל אחת אהוד ברק 26 670,484 20.2%קואליציה רשימה משותפת למפלגות העבודה, גשר, ומימד הליכוד בנימין נתניהו 19 468,103 14.1%אופוזיציה ש"ס אלי ישי 17 430,676 13%קואליציה מרצ יוסי שריד 10 253,525 7.6%קואליציה ישראל בעלייה נתן שרנסקי 6 171,705 5.1%קואליציה שינוי יוסף לפיד 6 167,748 5.0%אופוזיציה מפלגת המרכז יצחק מרדכי 6 165,622 5.0%קואליציה מפד"ל יצחק לוי 5 140,307 4.2%קואליציה יהדות התורה מאיר פרוש 5 125,741 3.7%קואליציה רשימה משותפת למפלגות אגודת ישראל ודגל התורה רע"ם עבד אל-מאלכ דהאמשה 5 114,810 3.4%אופוזיציה האיחוד הלאומי בני בגין 4 100,181 3.0%אופוזיציה רשימה משותפת למפלגות חרות, תקומה, ומולדת ישראל ביתנו אביגדור ליברמן 4 86,153 2.6%אופוזיציה חד"ש מוחמד ברכה 3 87,022 2.6%אופוזיציה עם אחד עמיר פרץ 2 66,143 1.9%אופוזיציה בל"ד עזמי בשארה 2 66,103 1.9%אופוזיציה
תוצאות הבחירות לראשות הממשלה:
 מועמד מספר קולות אחוז מהקולות אהוד ברק 1,791,020 56.08% בנימין נתניהו 1,402,474 43.92%

הקמת הממשלה
הבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999 כללו גם בחירות אישיות לראשות הממשלה, בנוסף לבחירות לכנסת. בבחירות האישיות ניצח ברק ברוב קולות ונבחר להקים את הממשלה העשרים ושמונה. עם זאת, בעקבות שיטת 2 הפתקים, ניזוקו שתי המפלגות הגדולות, ישראל אחת והליכוד, אשר זכו יחד ל-45 מנדטים בלבד, בהשוואה לכ-65–80 מנדטים בכנסות הקודמות לה. מצב זה יצר תלות גבוהה יותר מבעבר של מפלגת השלטון במפלגות הקטנות, ואילץ את ברק להקים קואליציית שמאל-דתיים בעייתית, עובדה שגרמה לקשיים רבים בהתנהלות הממשלה והביאה בהמשך לנפילתה. לאחר הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה, בשנת 2001, בוטלה שיטת הבחירה הישירה.

ציוני דרך ומדיניות
אירועים מרכזיים
האירועים מסודרים בסדר כרונולוגי.
ועידת שפרדסטאון - ועידת פסגה שנערכה בעיר שפרדסטאון במערב וירג'יניה שבארצות הברית. הוועידה נפתחה ב-3 בינואר 2000. אהוד ברק עמד בראש המשלחת הישראלית, שר החוץ הסורי פארוק א-שרע בראש המשלחת הסורית, וכן השתתפו נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ומזכירת המדינה האמריקנית מדליין אולברייט. השיחות הגיעו למבוי סתום וב-11 בינואר נפסקו בכוונה לחדשן במועד מאוחר יותר. הוועדה נכשלה עקב דרישת הסורים לנסיגת ישראל לגבול טרום מלחמת ששת הימים, שהיה מספק להם גישה ישירה למי הכנרת, בעוד ישראל דרשה לבסס את ההסכם על הגבול הבינלאומי ברמת הגולן, הממוקם כמה מאות מטרים ממזרח לגבול שהיה עד יוני 1967.
נסיגת צה"ל מלבנון - ראש הממשלה ברק הבטיח במערכת הבחירות שלו כי בתוך שנה מיום היבחרו יצא צה"ל מרצועת הביטחון. אף על פי שישראל הייתה מעוניינת שהיציאה מלבנון תהיה בהסכמה עם סוריה ולבנון, השיחות עם סוריה נכשלו והיה ברור כי נסתמו הדרכים לשלום עם לבנון. ברק החליט לקחת את הסיכון ולהמשיך בתוכניתו להוצאת צה"ל, גם ללא הסדר, וזאת למרות דאגת הדרג הצבאי מהמצב שייווצר לאחר מכן. התאריך המיועד לנסיגה היה 6 ביולי 2000, אך לבסוף נסוג צה"ל ב-24 במאי 2000, שישה שבועות לפני המתוכנן, עקב התפוררות צד"ל, שרבים מאנשיו הבינו כי ישראל נסוגה והעדיפו לברוח לישראל מאשר לסכן את חייהם בלבנון.
ועידת קמפ דייוויד - ועידה שכינס נשיא ארצות הברית דאז קלינטון במחנה הנופש הנשיאותי. הוועידה כונסה ביולי 2000. בראש המשלחת הישראלית עמד ראש הממשלה אהוד ברק, בראש המשלחת הפלסטינית עמד יאסר ערפאת יו"ר הרשות הפלסטינית, ואילו נשיא ארצות הברית קלינטון ייצג את ארצות הברית. ראש הממשלה ברק הציע לוותר על למעלה מ-90% מהגדה המערבית, למסור את שכונות מזרח ירושלים לריבונות פלסטינית, להקים משטר מיוחד בעיר העתיקה, ואף להגיע לפתרון בינלאומי בשאלת זכות השיבה, שבמסגרתו יורשו חלק מהפליטים להיכנס לישראל. הפלסטינים דחו את כל ההצעות של ישראל, ובסוף הוועידה האשים ברק את ערפאת בטרפוד המגעים המדיניים, בסירוב לכל הצעה ובכך שלא הציע הצעות נגדיות להצעותיו שלו ושל קלינטון. גרסת ברק גובתה על ידי קלינטון והנסיך הסעודי בנדר.
 האינתיפאדה השנייה - מהומות וגל טרור שהפלסטינים עוררו לאחר ועידת קמפ-דייוויד. העילה הפלסטינית הרשמית למהומות הייתה עליית אריאל שרון להר הבית. היו שטענו שהמהומות תוכננו מראש כאמצעי לסחוט ויתורים מישראל. המהומות והטרור יצאו מכלל שליטה בעקבות פרשת מוחמד א-דורה והלינץ' ברמאללה.
 מהומות אוקטובר 2000 - מהומות אלימות שערביי ישראל בגליל ובמשולש עוררו, במקביל לפריצת האינתיפאדה בשטחים, לאור היחס המפלה שקיבלו, לטענתם, ממדינת ישראל, וכישלון המגעים המדיניים עם הפלסטינים. במהומות נהרגו 12 ערבים ישראלים ופלסטיני אחד, תושב השטחים, כמו גם יהודי ישראלי אחד. בעקבות המהומות איבד ברק את תמיכתו בקרב הציבור הערבי והוקמה ועדת אור שחקרה את האירועים האלה.
 חטיפת שלושת החיילים וחטיפת אלחנן טננבוים - ב-7 באוקטובר 2000 נחטפו שלושה חיילי צה"ל - בני אברהם, עדי אביטן ועומר סוועד מגבול ישראל-לבנון. בהמשך נחטף גם קצין המילואים אלחנן טננבאום.
 ועידת טאבה - ועידה שכינס נשיא מצרים חוסני מובארכ בטאבה בינואר 2001, בניסיון להציל את המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים. כמו קודמתה, גם ועידה זו הסתיימה ללא תוצאות.
 בועת ההיי־טק העולמית, ופריחת ההיי־טק בישראל, גרמו לצמיחה כלכלית מהירה בישראל, תוך יציאה מהמיתון שישראל הייתה מצויה בו מאז 1996. גם חגיגות שנת 2000 סייעו לכלכלה תוך שהן גורמות לצליינים רבים להגיע לישראל. שנת 2000 הייתה שנת התיירות הטובה ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל עד אז; בשנה זו ביקרו בישראל כ-2.5 מיליון תיירים.

 מדיניות כלכלית 
עם תחילת כהונת הממשלה נראה היה כי מצבה הכלכלי של ישראל איתן, ומגזר ההיי טק הישראלי המתפתח תרם רבות לשגשוג, אך המשבר הכלכלי העולמי והתפוצצות בועת ההיי-טק, לצד פריצת האינתיפאדה, גרמו להתפתחות של מיתון כלכלי. הצעת הממשלה לרפורמה רדיקלית במיסוי, הכוללת מס על רווחי הון מתוכניות חיסכון והשקעות בבורסה ומיסוי על עיזבונות, לא אושרה והופעלה רק בגרסה מצומצמת.

 התפוררות הקואליציה 
יהדות התורה פרשה מן הממשלה בספטמבר 1999 בעקבות סכסוך סביב שינוע משחן  (חלק ממערכת מחזור הקיטור בתחנת כוח) בשבת. מרצ פרשה כשנה לאחר מכן, ביוני 2000, לאחר סכסוך בין שר החינוך יוסי שריד לבין סגנו מטעם ש"ס, משולם נהרי, ותמיכת ראש הממשלה ברק בעמדת ש"ס. על אף פרישתה מן הממשלה המשיכה מרצ לתמוך בה. כחודש לאחר מכן, עם יציאת ברק לוועידת קמפ-דייוויד, פרשו מן הממשלה גם ישראל בעלייה, המפד"ל וש"ס, כשהן מותירות את הממשלה עם 32 חברי כנסת בקואליציה.

מפלגת המרכז היא השותפה הקואליציונית היחידה שלא הכריזה על פרישה מהקואליציה (למעט מימד, אשר הייתה חלק מסיעת ישראל אחת), אם כי יו"ר המפלגה, סגן ראש הממשלה ושר התחבורה, יצחק מרדכי, הסתבך בפרשת הטרדות מיניות ונאלץ להתפטר ב-30 במאי 2000. מאז, החלה מפלגת המרכז להתפורר כאשר רבים מנציגיה בכנסת התפטרו וחברים אחרים מהסיעה פרשו. עוד בשלב מסוים הפסיקו חברי כנסת רבים מהקואליציה, בכללם חברים מסיעת ישראל אחת, להצביע בהתאם להחלטות הנהלת הקואליציה ובפועל הפרו את המשמעת הקואליציונית והחלו להצביע לפי מצפונם.

בדצמבר 2000 הודיע ראש הממשלה ברק בנאום בכנסת על מוכנותו לבחירות כלליות לכנסת השש עשרה ולראשות הממשלה: "אתם רוצים בחירות? אני מוכן לבחירות!", אולם, מאוחר יותר התפטר מתפקידו, דבר שהביא לבחירות מיוחדות לראשות הממשלה תוך 60 יום, ללא פיזור הכנסת, בהתאם לסעיף מיוחד בחוק יסוד: הממשלה שהיה אז בתוקף. בבחירות ניצח אריאל שרון, והממשלה סיימה כהונתה עם השבעת ממשלת ישראל העשרים ותשע.

סיעות הקואליציה
סיעה מספר מנדטים משרדי השרים משרדי סגני השרים תחילת חברות בממשלה סיום חברות הערות ישראל אחת 26 משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, המשרד לאיכות הסביבה, משרד הביטחון, המשרד לביטחון פנים, משרד הבינוי והשיכון, המשרד לענייני דתות, משרד החוץ, משרד החינוך, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, משרד המדע, התרבות והספורט, משרד המשפטים, משרד העבודה והרווחה, משרד הפנים, המשרד לקליטת עלייה, המשרד לשיתוף פעולה אזורי, משרד התיירות, משרד התעשייה והמסחר, משרד התקשורת, משרד התשתיות הלאומיות, שר במשרד ראש הממשלה משרד הביטחון, משרד החוץ 6 ביולי 1999 7 במרץ 2001  ש"ס 17 משרד הבריאות, המשרד לענייני דתות, משרד העבודה והרווחה, משרד התשתיות הלאומיות משרד האוצר, משרד החינוך, משרד התקשורת 12 ביולי 2000פרשה מהקואליציה עקב אי הסכמה למהלכיו המדיניים של ראש הממשלה מרצ 10 משרד החינוך, משרד התעשייה והמסחר, משרד החקלאות ופיתוח הכפר  24 ביוני 2000פרשה מהקואליציה עקב תמיכת ראש הממשלה בעמדת ש"ס בעניין החינוך ישראל בעליה 6 משרד הפנים המשרד לקליטת עלייה 11 ביולי 2000פרשה מהקואליציה עקב אי הסכמה למהלכיו המדיניים של ראש הממשלה מפלגת המרכז 6 משרד הבריאות, משרד התחבורה, משרד התיירות  7 במרץ 2001  מפד"ל 5 משרד הבינוי והשיכון המשרד לענייני דתות, משרד החינוך 12 ביולי 2000פרשה מהקואליציה עקב אי הסכמה למהלכיו המדיניים של ראש הממשלה יהדות התורה 5   5 בספטמבר 1999הייתה חברה בקואליציה ללא ייצוג בממשלה
פרשה מהקואליציה עקב סכסוך על העברת משחן בשבת

 מספר הח"כים החברים בקואליציה
 75 ח"כים לפני פרישת סיעת יהדות התורה (6 ביולי 1999 - 5 בספטמבר 1999).
 70 ח"כים לפני פרישת סיעת מרצ (5 בספטמבר 1999 - 24 ביוני 2000).
 60 ח"כים לפני פרישת סיעת ישראל בעליה (24 ביוני 2000 - 11 ביולי 2000), ש"ס ומפד"ל (11 ביולי 2000 - 12 ביולי 2000).
 32 ח"כים לאחר מכן (12 ביולי 2000 - 7 במרץ 2001).

 הרכב הממשלה 
עם הקמתה, כללה הממשלה 18 שרים, בהתאם למגבלה החוקית שחלה אז. באוגוסט 1999, לאחר שהוסרה המגבלה החוקית, צורפו לממשלה עוד חמישה שרים והיא מנתה 23 שרים. בין מאי ליולי 2000 החלה נטישה המונית מהממשלה. תחילה פרש יצחק מרדכי שהועמד לדין ואחר כך שלושת שרי מרצ. ביולי 2000 עזבו ארבעת שרי ש"ס, יצחק לוי מהמפד"ל, ונתן שרנסקי מישראל בעלייה. בתחילת אוגוסט 2000 עזב גם דוד לוי ובממשלה נותרו 12 שרים. באותו חודש צורפו שני שרים לממשלה ומספר השרים עמד על 14 עד תום כהונת הממשלה.

מבין 25 השרים, 14 כיהנו בעבר בממשלה (ברק, פרס, מרדכי, דוד לוי, בן-אליעזר, רמון, שוחט, יצחק לוי, מילוא, שריד, ביילין, ישי, שרנסקי וסויסה) ו-11 שרים כיהנו לראשונה בממשלה כלשהי (ליפקין-שחק, דליה איציק, אורון, תמיר, יצחק כהן, מלכיאור, וילנאי, רן כהן, רענן כהן, בן-עמי ובניזרי)
ישראל אחתש"סמרצישראל בעליהמפלגת המרכזמפד"לפער בין כהונותיהם של שרים שונים באותו המשרד, משמעו מילוי מקום על ידי ראש הממשלהתקופת כהונה של שר במשרד כוללת גם את התקופה בה הוא כיהן כמ"מ באותו המשרד
+ממשלת ישראל העשרים ושמונה
כ"ב בתמוז ה'תשנ"ט - י"ב באדר ה'תשס"א | 6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001משרדשםסיעהכהונהשרי הממשלהמשרד ראש הממשלהלא ממוסגר|90x90 פיקסליםראש הממשלה

אהוד ברקישראל אחתהעבודה6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001משרד הביטחוןמשרד האוצרלא ממוסגר|93x93 פיקסליםאברהם בייגה שוחטישראל אחתהעבודה6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001המשרד לאיכות הסביבהלא ממוסגר|100x100 פיקסליםדליה איציקישראל אחתהעבודה6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001המשרד לביטחון הפנים100x100 פיקסליםשלמה בן עמיישראל אחתהעבודה6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001משרד הבינוי והשיכון104x104 פיקסליםיצחק לוימפד"ל6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001100x100 פיקסליםבנימין בן אליעזרישראל אחתהעבודה6 באוגוסט 2000 - 12 ביולי 2000משרד הבריאותלא ממוסגר|115x115 פיקסליםשלמה בניזריש"ס6 ביולי 1999 - 11 ביולי 200099x99 פיקסליםרוני מילואמפלגת המרכז15 באוגוסט 2000 - 16 בינואר 2001משרד החוץלא ממוסגר|97x97 פיקסליםסגן ראש הממשלה
דוד לויישראל אחתגשר6 ביולי 1999 - 4 באוגוסט 2000100x100 פיקסליםשלמה בן עמיישראל אחתהעבודה15 באוגוסט 2000 - 7 במרץ 2001משרד החינוך100x100 פיקסליםיוסי שרידמרצ6 ביולי 1999 - 24 ביוני 2000משרד החקלאות ופיתוח הכפר93x93 פיקסליםחיים אורוןמרצ5 באוגוסט 1999 - 24 ביוני 2000משרד המדע ←
משרד המדע, התרבות והספורט94x94 פיקסליםמתן וילנאיישראל אחתהעבודה6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001משרד המשפטים82x82 פיקסליםיוסי בייליןישראל אחתהעבודה6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001משרד העבודה והרווחה95x95 פיקסליםאלי ישיש"ס6 ביולי 1999 - 11 ביולי 2000105x105 פיקסליםרענן כהןישראל אחתהעבודה15 באוגוסט 2000 - 7 במרץ 2001המשרד לענייני דתות100x100 פיקסליםיצחק כהןש"ס6 ביולי 1999 - 11 ביולי 200082x82 פיקסליםיוסי בייליןישראל אחתהעבודה6 באוגוסט 2000 - 7 במרץ 2001משרד הפנים100x100 פיקסליםנתן שרנסקיישראל בעליה6 ביולי 1999 - 11 ביולי 200092x92 פיקסליםחיים רמוןישראל אחתהעבודה6 באוגוסט 2000 - 7 במרץ 2001שר במשרד ראש הממשלה לענייני ירושלים6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001המשרד לקליטת עלייה100x100 פיקסליםיולי תמירישראל אחתלא כיהנה בכנסת5 באוגוסט 1999 - 7 במרץ 2001המשרד לשיתוף פעולה אזורילא ממוסגר|98x98 פיקסליםשמעון פרסישראל אחתהעבודה6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001משרד התחבורה90x90 פיקסליםסגן ראש הממשלה
יצחק מרדכימפלגת המרכז6 ביולי 1999 - 30 במאי 200093x93 פיקסליםאמנון ליפקין-שחקמפלגת המרכז25 ביוני 2000 - 7 במרץ 2001משרד התיירות5 באוגוסט 1999 - 7 במרץ 2001משרד התעשייה והמסחר105x105 פיקסליםרן כהןמרצ5 באוגוסט 1999 - 24 ביוני 2000משרד התקשורת100x100 פיקסליםסגן ראש הממשלה
בנימין בן אליעזרישראל אחתהעבודה6 ביולי 1999 - 7 במרץ 2001משרד התשתיות הלאומיות98x98 פיקסליםאליהו סויסהש"ס6 ביולי 1999 - 11 ביולי 2000לא ממוסגר|93x93 פיקסליםאברהם בייגה שוחטישראל אחתהעבודה11 באוקטובר 2000 - 7 במרץ 2001השר לעניינים חברתיים במשרד ראש הממשלהלא ממוסגר|105x105 פיקסליםמיכאל מלכיאורישראל אחתהעבודה5 באוגוסט 1999 - 7 במרץ 2001סגני השריםמשרד האוצר104x104 פיקסליםנסים דהןש"ס5 באוגוסט 1999 - 11 ביולי 2000משרד הביטחון98x98 פיקסליםאפרים סנהישראל אחת5 באוגוסט 1999 - 7 במרץ 2001משרד החוץ87x87pxנואף מסאלחהישראל אחת5 באוגוסט 1999 - 7 במרץ 2001משרד החינוך100x100 פיקסליםשאול יהלוםמפד"ל5 באוגוסט 1999 - 11 ביולי 200075x75 פיקסליםמשולם נהריש"ס5 באוגוסט 1999 - 11 ביולי 2000המשרד לענייני דתות101x101 פיקסליםיגאל ביבימפד"ל5 באוגוסט 1999 - 11 ביולי 2000המשרד לקליטת עלייה100x100 פיקסליםמרינה סולודקיןישראל בעליה5 באוגוסט 1999 - 11 ביולי 2000משרד התקשורת100x100 פיקסליםיצחק וקניןש"ס5 באוגוסט 1999 - 11 ביולי 2000
מזכיר הממשלה: יצחק הרצוג

חילופי תפקידים בממשלה
 השר/סגן היוצאסיעה משרד עילת סיום התפקיד תאריך סיום התפקיד השר המחליףסיעה תאריך כניסה לתפקידחילופי שרים אהוד ברקישראל אחת משרד המדע מסירת התיק לשר במשרה מלאה 5 באוגוסט 1999 מתן וילנאי ישראל אחת 5 באוגוסט 1999 משרד התיירות אמנון ליפקין-שחק מפלגת המרכז המשרד לקליטת עלייה יולי תמיר ישראל אחת (לא ח"כית)משרד החקלאות ופיתוח הכפרחיים אורוןמרצ יצחק מרדכי מפלגת המרכזמשרד התחבורה התפטר 30 במאי 2000 אמנון ליפקין-שחקמפלגת המרכז11 באוקטובר 2000 חיים אורון מרצמשרד החקלאות ופיתוח הכפר פרישת הסיעה מהקואליציה 24 ביוני 2000 אהוד ברקישראל אחת24 ביוני 2000 רן כהן משרד התעשייה והמסחר יוסי שריד משרד החינוך שלמה בניזריש"סמשרד הבריאות 11 ביולי 2000 רוני מילואמפלגת המרכז10 באוגוסט 2000 אלי ישי משרד העבודה והרווחהרענן כהן ישראל אחת אליהו סויסה משרד התשתיות הלאומיות אברהם בייגה שוחט 11 באוקטובר 2000 יצחק כהן המשרד לענייני דתות יוסי ביילין ישראל אחת (לא ח"כ)נתן שרנסקיישראל בעלייהמשרד הפניםחיים רמוןישראל אחת יצחק לוי מפד"למשרד הבינוי והשיכון12 ביולי 2000בנימין בן אליעזרדוד לויישראל אחתמשרד החוץהתפטר4 באוגוסט 2000שלמה בן עמי2 בנובמבר 2000חילופי סגני השרים נסים דהןש"ססגן שר במשרד האוצר פרישת הסיעה מהקואליציה11 ביולי 2000 לא מונה מחליף משולם נהריסגן שר במשרד החינוך יצחק וקניןסגן שר במשרד התקשורת מרינה סולודקין ישראל בעלייהסגן שר במשרד לקליטת עלייה שאול יהלום מפד"לסגן שר במשרד החינוך12 ביולי 2000יגאל ביביסגן שר במשרד לענייני דתות

קישורים חיצוניים
 עופר קניג, עשר שנים לממשלת המיעוט של אהוד ברק, אתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, אוגוסט 2010


 הערות שוליים 

②28
קטגוריה:הכנסת החמש עשרה
ממשלת ישראל ה-28
ממשלת ישראל ה-28
קטגוריה:1999 בפוליטיקה
קטגוריה:2000 בפוליטיקה
קטגוריה:2001 בפוליטיקה