דרך בורמה (ישראל)

שמאל|ממוזער|200px|לוחמים מעלים שקי קמח ב"דרך בורמה" בקטע שעדיין לא היה עביר לתנועת משאיות
ממוזער|200px|דחפור של חיל המהנדסים פורץ את דרך בורמה
200px|ממוזער|שמאל|אמבולנס נגרר על ידי טרקטור במעלה דרך בורמה בשנת 1948
שמאל|ממוזער|200px|שלט המורה על דרך בורמה
200px|ממוזער|שמאל|שיירה בדרך בורמה ("כביש 7") בשנת 1948
שמאל|ממוזער|200px|רכס שיירות ושמאלה לו קטע מדרך בורמה, ליד היישוב בית מאיר
שמאל|ממוזער|200px|קטע מדרך בורמה (חופף לשביל ישראל) ליד היישוב בית מאיר
שמאל|ממוזער|200px|מראה במשלט 16
שמאל|ממוזער|200px|משלט 21 על רכס שיירות, מימינו כביש 1, ומשמאלה לו דרך בורמה
שמאל|ממוזער|200px|משלט 21
שמאל|ממוזער|200px|דמויות תש"ח לצד דרך הגבורה
דרך בּוּרְמָה הישרְאלית הייתה הדרך עוקפת ששימשה מַעבר לכוחות צבא ישראלים ואספקה מאזור קיבוץ חולדה לירושלים במהלך מלחמת העצמאות.

דרך בורמה נסללה כדרך עפר במהלך מלחמת העצמאות, מאחר שהכביש מהשפלה לירושלים נחסם בלטרון ובשער הגיא. הדרך כונתה על שם דרך בורמה ההיסטורית המקורית, שהייתה ציר אספקה בין בורמה לסין במלחמת סין–יפן השנייה.

דרך בורמה התחילה ממזרח לכפר דיר מוחיסין (היום מושב בקוע), שעל כביש מסמיה–לטרון (היום כביש 3) ועברה בסמוך לכפרים בית ג'יז ובית סוסין (היו ממוקמים צפונית לקיבוץ הראל). הדרך התפתלה ועלתה לרכס ממזרח לבית סוסין ואחר כך ירדה וחצתה את כביש הר-טוב–שער הגיא (היום כביש 38 מצומת שמשון לשער הגיא), שם עלתה לבית מחסיר (היום בית מאיר) ושמורת המסרק. משם המשיכה לסאריס (היום שורש ושואבה), שם התחברה לכביש לירושלים. יש מקורות בהם נקראת הדרך בשם "דרך 7" או "כביש 7" (ראו תמונה) וזאת על שם חטיבה 7 שהייתה אחראית על מרחב הלחימה של הדרך.

המצור על ירושלים
במהלך החלק הראשון של מלחמת העצמאות (מ-29 בנובמבר 1947 עד 15 במאי 1948) הצליחו הכוחות הערבים המקומיים להשתלט על גבעות שחלשו על כביש הגישה לירושלים מ"באב אל וואד" (שער הגיא) ועד הקסטל וירו על כלי רכב ישראלים שניסו לעבור בכביש, שהיה עורק התחבורה היחיד שקישר את ירושלים ומישור החוף. למעשה, הם הטילו מצור על היישוב היהודי בירושלים. 244 מתוך 245 שיירות הגיעו ליעדן מתוך כלל השיירות לירושלים (שיירת חולדה נפלה). למרות ההצלחה לכאורה, השיירות ספגו אבדות כבדות והרבה מהנשק והמזון שיועד לנצורי ירושלים לא הגיע לייעדו. במהלך מבצעי נחשון, הראל ומכבי נתפסו הכפרים הערביים בתווך שבין שער הגיא וירושלים והדרך נפתחה לכל ארכה. תחנת המשטרה בלטרון אוישה בתקופה זו על ידי כוחות בריטיים.

אור ל-15 במאי 1948 נטשו הבריטים את תחנת המשטרה בלטרון וזו נתפסה על ידי כוחות חטיבת הראל של הפלמ"ח. לאחר שהועברה שיירת אספקה נסוגו כוחות הפלמ"ח ושבו ועלו למשטרה בלילה הבא. אולם בליל ה-18 במאי נתפסה המשטרה על ידי כוחות הלגיון הערבי, שפלשו מירדן. מנקודה זו ואילך נכשלו כל ניסיונות הצד הישראלי לתפיסת התחנה, ששולטת על הציר לירושלים.

הצורך ההולך וגובר באספקה חדשה של ציוד לחימה ומזון לחלקים היהודים של ירושלים, יחד עם חשש גדול שירושלים כולה תיפול לידי הלגיון הירדני, בעוד "פקק לטרון" מנע אפשרות להעביר ציוד ונשק לעיר, העלו צורך דחוף בדרך נסתרת עוקפת.

פריצת דרך בורמה
ב-21 במאי 1948 הוחלט על מציאת דרך עוקפת נסתרת. ב-25 במאי 1948 נכשל הניסיון לכיבוש לטרון במבצע בן נון א'. כלקח מפעולה כושלת זו הוחלט לכבוש את הכפרים בית ג'יז ובית סוסין, פעולה שהסתיימה בהצלחה ב-26 במאי. כך נפתחה אפשרות לעבור בדרך מקרית ענבים ועד חולדה באמצעות ג'יפים.

לא ברור מי מצא את קטע המעבר שדרכו נסללה לימים דרך בורמה, הגרסה הרווחת מספרת על שלושה לוחמי הגדוד השישי של חטיבת הראל, אריה עמית (טפר), יאיר מונדלק ושלמה בן שלום ששהו בקיבוץ קריית ענבים והיו חייבים לרדת לשפלה. בליל 27 במאי הם ניווטו בדרך מסאריס (שורש) ועד חולדה, ברגל ובחשיכה, וכך לא התגלו על ידי שוכני הכפרים שבדרך (כלומר בית ג'יז ובית סוסין כיוון שבית מחסיר ודיר מוחיסין, כבר נכבשו במבצעים קודמים) אך גם על פי עדותו של אריה טפר הם הלכו בדרך לא דרך.

את הדרך המוכרת היום, גילה משה אשד ("מוסה") שהיה סייר וקצין מודיעין מחטיבת גבעתי שנקלע לירושלים ורצה לרדת חזרה ליחידתו, ושני לוחמים שיצאו עמו בליל 28 במאי. אשד, אשר היה מומחה לג'יפים, זיהה שזאת דרך שבה יכולים לעבור ג'יפים בדרך לירושלים והוא מיהר לדווח על כך למפקדה. הגרסה של משה אשד הייתה הגרסה הראשונה שפורסמה על זהות מגלה דרך בורמה וכבר ב-1963 בכרך 13 של האנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו של דוד תדהר ושם נכתב בערך על משה אשד שהוא הראשון שעבר בדרך בורמה.

על פי טענות אחרות המומחה שמצא את הדרך לג'יפים היה גברוש (גבריאל רפפורט) מבית-אלפא.

את הג'יפ הראשון שפרץ את דרך בורמה הובילו אליהו סלע ("רעננה"), קצין המבצעים של חטיבת הראל, ואברהם שוטלנד – הנהג קצין התחבורה של החטיבה, ולאחר מכן מפקד שיירות הג'יפים (על שיירת הג'יפים הראשונה פיקד עמוס חורב). בלילה שבין ה-29 במאי וה-30 במאי יצאו 11 חברי פלמ"ח וביניהם שלמה שמיר מפקד חטיבה 7, שהיה מהנדס במקצועו, וסיירי הפלמ"ח עמוס חורב וגבריאל רפפורט ("גברוש") בג'יפ מכיוון חולדה במטרה לבדוק אם ניתן להגיע עד אחרי שער הגיא בתוואי היוצא מדיר מוחיסין והאם ניתן להרחיבו לצורך תנועת משאיות.

בג'יפ שנע מהשפלה היו: דוד מרכוס, שלמה שמיר מח"ט 7, עמוס חורב וגארבוש קצין המודיעין. ג'יפ שני יצא לסיור מקריית ענבים, ללא תיאום מראש, מכיוון ירושלים הגיע ג'יפ בו נסעו מאיר בץ, "רעננה" מחטיבת הראל, אוירבוך ומשה בן גיאת.. להפתעתם הרבה נפגשו שני צוותי הפלמ"ח כאשר אלו שהגיעו ממערב נמצאים בתחילת עליה גדולה ואילו אלו שבאו ממזרח נמצאים בסופה. למעשה, שמונה ק"מ (ארבעה ק"מ לכל כיוון, כלומר ממערב: מדיר מוחיסין ועד העלייה וממזרח: מבית מחסיר ועד העלייה) מתוך עשרת הק"מ של הדרך היו עבירים ללא קושי מיוחד עבור ג'יפים. הבעיה הייתה לגשר על קטע העלייה של שני ק"מ.

חורב וסלע הבינו שיש דרך לירושלים, אשר נסתרת מהלגיון הירדני. הם נסעו מיד למטה הכללי ודיווחו על כך ליגאל ידין. הם קיבלו אישור וטיפלו בגיוס 13 ג'יפים, דבר שהתאפשר בהתערבות בן-גוריון. הניסיון הראשון להעביר אספקה עם ג'יפים לירושלים על דרך בורמה כשל. אחד הג'יפים התהפך, וכדי להימנע מחשיפה באור יום ללגיון הירדני בלטרון, נסוגה השיירה.

יום לאחר מכן נשלחה שיירת ג'יפים נושאי קמח ותחמושת מתל אביב ומולה יצאו משאיות ריקות מירושלים. כלי הרכב הגיעו עד לאן שיכלו ובפער ביניהם סחבו סבלים את האספקה על גבם. צינור שהותקן במקביל שימש להעברת דלק, שהורק לתוך הצינור בצד אחד והתקבל בצידו האחר. בכך הוקל מיידית מצב ירושלים הנצורה. אחר כך אורגנו שיירות ממחנה ביל"ו ליד כפר ביל"ו ומשם כשהן נושאות בעיקר מצרכי מזון הגיעו עד לאותו מקום אותו צריך היה לעבור ברגל שם העמיסו הכל על גבם של סבלים. חלק מן הסבלים הגיעו עם המשאיות מנמל תל אביב. במשך שמונה ימים הועברה אספקה, שכללה מצרכי מזון ודלק על ידי סבלים, פרדות וגמלים, כשבמקביל מתבצעות עבודות הנדסיות לפריצה ולסלילת הדרך.

דרך בורמה של הג'יפים הייתה בנסיעה על פני גבעה סלעית בשטח ההפקר שבין הכוח הישראלי ללגיון הערבי ובכך עקפה את מחסום לטרון. לנסיעה הזו נדרשה מיומנות נהיגה גבוהה ביותר, ואברהם שוטלנד שכינויו בפלמ"ח היה אברהם חן, עבר מג'יפ אחד לשני והקפיץ אותם על הסלעים. שיירות הג'יפים פעלו מדי לילה במשך מספר ימים עד שנכנסה לתוקף ההפוגה הראשונה, אז הורחבה הדרך למעבר משאיות והסתיים תפקידן של שיירות הג'יפים.

לאחר גילוי המעבר החלו חיל המהנדסים ועובדים מ"סולל בונה" להכשיר את הדרך. בגלל מחסור בציוד חפרו אף בידיים חשופות. חלק ממאמצי הפריצה נעשו באמצעות חומרי נפץ, דבר שגרר הפגזות ארטילריות לעבר הפורצים וחייב את הכוחות הישראלים לאבטח את העבודות. בעבודות הפריצה והסלילה נעשה גם שימוש בציוד מכני הנדסי דוגמת דחפורים ומשאבות כדי להכשיר את הדרך במהירות המרבית. בשלב הראשון הדרך הייתה עדיין קשה למעבר והתבצעה בעזרת כלי רכב מתאימים, אך בהמשך המלחמה שופצה הדרך. על העלייה הונחו רשתות כדי לאפשר מעבר משאיות והיו משאיות שנדחפו באמצעות טרקטור בעליה.

לפריצתה של 'דרך בורמה' הייתה חשיבות מורלית אדירה ליישוב בארץ. היא אפשרה את קיום הקשר עם ירושלים הנצורה על אף מחסום לטרון.

השימוש בדרך
שיירת המשאיות הראשונה עברה בדרך ב-10 ביוני 1948 ובכך למעשה ביטלה את חשיבותו של "פקק לטרון" ושחררה את ירושלים מהמצור. יממה לאחר מכן נכנסה לתוקפה ההפוגה הראשונה. לפי ההסכם נמנעו פעולות סלילה של דרכים חדשות וכמו כן נאסרה הובלת תחמושת לירושלים. ב-14 ביוני אישר האו"ם את קיומה של דרך בורמה ולמחרת נערך טקס רשמי וחגיגי לכבוד פתיחת דרך בורמה. אולם נציגי האו"ם לא ידעו שהדרך אינה מגיעה רק עד שער הגיא אלא עוקפת את שער הגיא וממשיכה עד בית מחסיר. לפיכך, התאפשרה הובלת מזון דרך נקודת הביקורת של האו"ם בשער הגיא ללא מפריע והובלת תחמושת נעשתה בדרך שעקפה את שער הגיא והתחברה אל הכביש הראשי בבית מחסיר.

באוקטובר 1948 נכבש הרכס שמדרום לדרך בורמה, במבצע ההר, דבר שאיפשר את סלילת "כביש הגבורה" (בתוואי כביש 44 מצומת נחשון לצומת שמשון וכביש 38 עד שער הגיא), דרך זו שימשה ככביש הראשי לירושלים עד 1967.

למעשה שימשה דרך בורמה באופן פעיל כחצי שנה בלבד.

שם הדרך
חטיבת הראל קראה לדרך "דרך הראל" או "דרך הגברושים" (על שם גבריאל רפפורט שפיקד על פעולת הפריצה של הדרך). חטיבה שבע ביקשה לקרוא לה "דרך שבע" על שם החטיבה ולכבודו של שלמה שמיר, המח"ט שגילה אותה (לשיטתם). שם נוסף היה "דרך הג'יפים". אולם העיתונאי קנת בילבי נתן לה את הכינוי "דרך בורמה", על שם הדרך שנפרצה במזרח אסיה בתקופת מלחמת העולם השנייה בידי צבאות ארצות הברית ובריטניה, שעקפה את האזור שבשליטת היפנים, ושימשה להעברת אספקה לצבא סין.

מפעל השילוח

במקביל ל"דרך בורמה" הוקם "מפעל השילוח" (קו צינורות עם שתי תחנות שאיבה, שעקף את לטרון מבריכה ליד חולדה ועד שער הגיא), שאיפשר הזרמת מים לירושלים הנצורה, ואשר תוכנן על ידי מהנדס המים שמחה בלאס ובוצע על ידי חברת "מקורות". הצינורות ששימשו לצורך המפעל נרכשו על ידי בלאס בסוף 1945 בארצות הברית ובאין קונה (הרכישה לא אושרה על ידי המוסדות) שילם בנק אנגלו-פלשתינה (בנק לאומי) בעד הצינורות והם היו משועבדים לו. מספר ימים ארכה ההתדיינות בין הגורמים השונים (הבנק, האוצר, עיריית ירושלים וחברת "מקורות") על התשלום בעד הצינורות, עד שהם שוחררו מן השעבוד וניתן היה להתחיל בעבודה.

דיווח והנצחה
לאחר פריצת המצור דיווחו עיתונים רבים ברחבי העולם על יצירתה של "דרך בורמה הישראלית" אשר הצליחה לפרוץ את המצור על ירושלים.

פריצת הדרך לירושלים הונצחה באנדרטת ה"רְמָחִים" שהוקמה בדרך העולה משער הגיא וכן באנדרטת "דרך הגבורה" סמוך ליער חולדה (יער הרצל).

גילוי הדרך בידי משה אשד ושותפיו הונצח בידי פינת הדרכה של קק"ל בדרך בשנת 2011.

מאז שנת 2011 יוצאים בני משפחתו של משה אשד מדי שנה בליל ה-28 במאי, התאריך שבו התגלה הנתיב, במסע לילי לאורך הנתיב.

בשנים האחרונות משתתפים במסע אנשים שונים מחוץ לבני המשפחה וחיילים ביחידת "גבעתי" להנציח את גילוי הנתיב שיש הרואים בגילויו נקודת הכרעה במלחמת העצמאות.

בתרבות ובספרות בקולנוע ובקומיקס 
 נתן אלתרמן פרסם בטור השביעי, ב-10 בדצמבר 1948 את השיר "דבר מבקיעי הדרך".
 העיתונאי והסופר מנחם תלמי, שהיה בין העיתונאים הראשונים שכתבו על גילוי דרך בורמה, כתב על כך מאמר גדול בשם "פורצי הדרך" שהופיע בגיליון כתב העת "מולד" בנובמבר 1948.
 כמה חודשים לאחר מכן הרחיב תלמי את הסיפור לחוברת של 32 עמודים שיצאה לאור בידי הצבא עם איורים של נחום גוטמן (ב"ספרית כיס לחייל העברי" מספר 8 בשם "הנתיב החדש" ("דרך בורמה")) בהוצאת "שירות התרבות של צבא ההגנה לישראל", 1948. החוברת זכתה להצלחה כה גדולה עד שתורגמה גם לאנגלית ב-1950 בשם: The new Road: the story of the Burma Road / Jerusalem :Lion the Printer, for Keren Hayesod, Youth Dept., 1950.
 תלמי כתב על כך גם בצורה תיעודית ובספרים תיעודיים כמו "כך לחם ישראל: פרשיות מלחמת העצמאות". (תל אביב: יזרעאל, תשי"ג 1953) ו"שיירות באש" (אייר גרשון גרא תל אביב: עמיחי, 1957)
 תלמי גם פרסם ספר לבני נוער בשם "הבחורים לא הכזיבו" (עם איורים של יוסי שטרן תל אביב: נ. טברסקי,תשי"ג 1952) שבו תיאר בצורה בדיונית את גילוי הדרך בידי גיבורי הספר. היה זה ספר המשך לספרו "יחי האומץ" ששולב עימו ביחד במהדורות מאוחרות (הוצאת מסדה,1970 עם איורים של איה שמואלי).
 הסופר יהודה סלוצקי פרסם את הסיפור "איש הפלמ"ח", סיפור דמיוני העוסק בגילוי "דרך בורמה" בעזרת שמשון הגיבור. הסיפור הופיע לראשונה בדבר לילדים, כרך כ’ חוברת 41 ב־28 ביוני 1950. הסיפור הופיע שוב בקובץ הסיפורים של סלוצקי "חלומו של דרור" (אייר אורי אליעז, תל אביב: הוצאת מסדה, 1963).
 יהודה סלוצקי פרסם ב-1959 את הספר "אש בהרים" (הוצאת עם עובד) העוסק גם הוא במצור על ירושלים ובגילוי "דרך בורמה".
 גילוי ובניית "דרך בורמה" מתוארים בחלק הרביעי ברומן רב המכר של ליאון יוריס "אקסודוס", שגם הפך לסרט ב-1960.
 בשבועון "דבר לילדים" הופיע בשנת 1967 הסיפור המצויר בהמשכים "דרך בורמה", מאת מרדכי אלון.
 לארי קולינס ודומיניק לאפייר,תיארו את גילוי "דרך בורמה" בספר "ירושלים, ירושלים", שפורסם באנגלית ב-1971, ותורגם לעברית בידי אהרון אמיר ב-1972.
 בשבועון הארץ שלנו הופיע ב-1972 חלקו השני של סיפור הקומיקס "יוסקה מאיור" מאת דב זיגלמן וגיורא רוטמן המתאר את גילוי "דרך בורמה".
 דרך בורמה מאוזכרת ומתוארת בזכרונותיו של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר "יומן של המלחמה בפלסטין", "Nasser's Memoirs of the First Palestinian War" translated by Walid Khalidi, 1973.
 הסופר הרמן ווק תיאר את גילוי "דרך בורמה" ברומן רב המכר "The Hope", מ-1993, שתורגם לעברית בשם "התקווה" בתרגום ברוך גפן בהוצאת "ידיעות" ב-2008
 הספר הראשון בסדרת מנהרת הזמן מאריכת הימים של גלילה רון פדר "ירושלים במצור", הוצאת מודן ,1997 עוסק בילדים המגיעים בזמן למצור של ירושלים כמה ימים לפני גילוי דרך בורמה.
 הסופרת אתי אלבוים מתארת ברומן ההיסטורי "סחלבים בשער הגיא" ((הוצאת תכלת, 1998) את פרשת גילוי דרך בורמה (יצא במהדורה מחודשת בהוצאת "תכלת", 2018).
 גילוי דרך בורמה תואר בסרט ההוליוודי הטל צל ענק, מ-1966, כשבסרט מתגלה הדרך על ידי האלוף דוד מרקוס.
 ב-2006 יצא לאקרנים הסרט "ירושלים, ירושלים", מאת הבמאי אלי שוראקי, אשר מבוסס על העובדות ההיסטוריות המופיעות בספר בשם זה, וכולל תיאור של גילוי "דרך בורמה".

 שבילי טיול 
הוועדה לשבילי ישראל של החברה להגנת הטבע סימנה את דרך בורמה כנתיב הליכה ארוך. אורכו של המסלול, המסומן בצבע אדום, הוא 18 ק"מ, אותם ניתן לבצע ביום הליכה של כ-10 שעות או לחלקו ליומיים (עם עצירת לילה במסילת ציון). חלק ניכר מן השביל חופף לשביל ישראל. הטיול מומלץ לעונות הסתיו והאביב, כשבקיץ חם מידי לעשותו ובחורף תנאי האדמה אינם מאפשרים זאת. בנוסף, ניתן לעשות את המסלול ברכיבה על אופניים, אופנועי שטח או סוסים.

 לצפייה נוספת 
 דרך בורמה -סרטון מ-1948 של נתן אקסלרוד
 פריצת דרך בורמה ביומן מ-1968
 שער הגיא, סרט קצר בבימויו של דוד גרינברג, שירות הסרטים הישראלי, 1965. השתתף בפסטיבל ונציה בשנת 1965 ובפסטיבל בעיר קורק באירלנד ב-1966.
 דרך בורמה (ישראל) 1948 .סרט תיעודי בבימויו של יגאל בורנשטיין, 1973,
 המאבק על הדרך לירושלים במלחמת העצמאות, סרט, חודשי המאבק על קיום הקשר בדרך העולה מתל אביב לירושלים, רמת אפעל : מרכז ישראל גלילי ללימודי כוח המגן וההתיישבות, 1990.
 Is Jerusalem Burning? Myth, Memory and the Battle of Latrun Matthew Palm director, 2000 - סרט תיעודי על קרבות לטרון וגילוי דרך בורמה. ראיונות עם אריאל שרון, טד אנסון, אשר לוי, שמואל שמיר ואחרים.

 גרסאות שונות של אנשים שטענו שגילו את דרך בורמה 
 בן דונקלמן, נאמנות כפולה, תרגם אריה חשביה, הוצאת שוקן, 1977
 דרורה לביא, דרך גברוש, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003
 יונה טפר, איש ושמו אריה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2017
 עמוס חורב, ? זה מה שהיה, כרמל, תש"פ 2020
 גדוד 54 – גבעתי במלחמת העצמאות, הוצאת ותיקי גדוד 54, תשס"ד 2004
 עינת חרמ"ץ, משה (מוסה) אשד: קורות חייו, הוצאה עצמית,2021.

לקריאה נוספת
 מנחם תלמי, הנתיב החדש, עם איורים של נחום גוטמן, ספריית כיס לחיל העברי, מחלקת התרבות של צה"ל, 1948. יצא לאור במהדורה חדשה מצולמת תל השומר: חינוך פצ"ן בסיוע חיל החינוך והנוער בשנת 2014
 עמוס אילון, ירושלים לא נפלה - מצור 1948, הוצאת טברסקי, 1948.
 שנה א' למדינת ישראל : תיאור מקיף ודרמטי של מאורעות השנה בצירוף מפות ותמונות.תל אביב : ימי זכרון; תש"ט,הפרק "דרך בורמה, ע' 47-48
 מנחם תלמי, כך לחם ישראל: פרשיות מלחמת העצמאות, הפרק :כיצד התגלה דרך בורמה " עמודים 78-82 תל אביב: יזרעאל, תשי"ג 1953
 בעיני אויב: שלושה פרסומים ערביים על מלחמת הקוממיות, הפרק "מערכת שער הגיא" –" מאת סרן מחמוד אל רוסאן, קצין בלגיון הירדני העוסק בגילוי דרך בורמה מנקודת המבט הערבית, מתרגם ועורך שמואל שגב,הוצאת מערכות ,1954
 מנחם תלמי, שיירות באש, אייר גרשון גרא, תל אביב: עמיחי, 1957
 נתנאל לורך, קורות מלחמת העצמאות ע' 230-231, מסדה 1958
 תולדות מלחמת הקוממיות, הוצאת "מערכות", 1959, "דרך בורמה", ע' 209-211
 זכרונות עבדאללה אל-תל, תרגום יהושע חלמיש הוצאת מערכות, 1960.הפרק "סלילת דרך בורמה", ע' 180
 אביעזר גולן, מלחמת העצמאות, ירושלים, תל אביב: משרד הביטחון, קצין חנוך ראשי, ענף הדרכה והסברה,1967
 שמחה בלאס, מי מריבה ומעש, מסדה, 1973
 מישאל מזרחי, הקסטל מבצר מאבק ודרך: סיפור גבורת המלחמה על הקסטל - בדרך אל העיר, ערך עמנואל צבר שיץ, המועצה המקומית מבשרת ציון ואגודת גבעת הקסטל, 1982
 אריה יצחקי, לטרון, ירושלים 1982, פרק 19 ""דרך 7 " היא "דרך בורמה" עמודים 269–282
 טוביה מנדלסון דרך בורמה הקצרה –ארוכה לירושלים, דבר 15 במרץ 1986, ע' 16 (מביא את גרסת אריה טפר)
 מנחם תלמי, שוב הולכים בדרך בורמה, מעריב, 23 באפריל 1986, ע' 25 (מביא את גרסת אריה טפר)
 סימה קדמון, רשומון דרך בורמה: מי גילה את דרך בורמה, מוסף הארץ, 22 באוגוסט 1986, ע' 10-13
 אריה יצחקי "דרך בורמה " אז והיום ",סלעית ,מאי 1988, ע' 4-5 .תיאור שחזור האתר.
 אריה יצחקי, דרך בורמה: המערכה על הדרך לירושלים בתש״ח, עורך בני מזרחי, הוצאת "תמוז", תל אביב, 1988
 אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך רביעי: ממשבר להכרעה, זמורה - ביתן,1991, מהדורה שנייה :הוצאת שרידות, רמת אפעל, 2019
 שלמה שמיר, בכל מחיר - לירושלים, פרק 16-דרך 7 לירושלים, הוצאת מערכות, תל אביב, 1994

 יהודה ואלך, לא על מגש של כסף, הוצאת כרטא ומשרד הביטחון, 2000
 רם אורן, לטרון, ערך יוסף שביט, הוצאת קשת, 2002
 הראלה סטוצקי –באר "דרך בורמה הישראלית" ,נשיונל גאוגרפיק מספר 66 נובמבר 2003, ע' -46-49
 משה אשד,אלי דורון ,אלי צוק, גדוד 54: גבעתי במלחמת העצמאות, תל אביב: ותיקי גדוד 54, תשס"ד 2004, הפרק הרלוונטי בספר "70 יום במצור בירושלים " ע-54-55 מאת משה אשד
 יהודה זיו, דרך בורמה אתם מכירים ?, עת-מול, מספר 175 מאי, 2004
 שאול דגן ואליהו יקיר, ספר לוחמי גדוד "הפורצים", פלמ"ח הראל - הגדוד הרביעי, 2004, ע' 133-141
 צביקה דרור, הראל :הקרב על ירושלים : חטיבת פלמ"ח הראל במערכה על ירושלים תש"ח, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005
 מרדכי בר-און, גבעתי כמו כולם: קורות גדוד 55 במלחמת העצמאות, מכון ישראל גלילי לחקר מדיניות ההתיישבות, הביטחון והחוץ, תל אביב: העמותה לחקר כח המגן על שם ישראל גלילי; 2009
 בני מוריס, 1948 תולדות המלחמה הערבית-הישראלית הראשונה, תל אביב: עם עובד המכללה האקדמית ספיר, 2010
 נעם אבן וגיל גרטל, עצמאות: ירושלים במלחמת העצמאות - מבצע "קלשון", רמת אפעל: המרכז לחקר כוח המגן, מיסודו של ישראל גלילי, 2012
 יעקב שקולניק, מסע בזמן: טיולים אל העבר, יעץ: עמית דגן, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2012. כולל פרק על דרך בורמה.
 מיכאל בר-זוהר וניסים משעל, צה"ל - המבצעים הגדולים: גילויים חדשים ועדויות מרתקות, תל אביב, משכל, 2013. כולל פרק על גילוי ויצירת "דרך בורמה".
 עינת חרמ"ץ, תהליך פריצת הדרך לירושלים ב"דרך בורמה"- היוזמה והביצוע, בהנחיית יוסף גולדשטיין ואייל לוין, עבודת גמר (.M.A) - אוניברסיטת אריאל בשומרון, הפקולטה למדעי החברה והרוח, המחלקה למורשת ישראל,2021
 דורון רוזן, סלילה, בנייה ואש: פעילות 'סולל בונה' במלחמת העצמאות, רמת גן: יד טבנקין, תשפ"ב 2022

קישורים חיצוניים


 דרך בורמה, באתר הפלמ"ח
 דרך בורמה, באתר "ההגנה"
 מעוז חביב, הסיפור של דרך בורמה, באתר m-y-net.co.il
 מוטי חזקיה, גילויה ופריצתה של דרך בורמה, באתר otihezkia.co.il
 מצפן מורשת-פריצת דרך בורמה
 בעקבות מגלי הדרך
 קובי אמויאל בסרטון על גילוי דרך בורמה
 סרטון על דרך בורמה
 פריצת דרך בורמה בסירטי ארכיון המדינה
 פורצים את דרך בורמה
 חנוכת כביש הגבורה, בערוץ יוטיוב של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
 מבצע דרך בורמה של אלי שילר תשנ"ח, הצדעה לפורצי הדרך לירושלים
 משה אשד מתאר כיצד גילה את דרך בורמה (מהדקה השביעית).

 אלי אשד, האיש שגילה את דרך בורמה, בלוג "המולטי יקום של אלי אשד",מאי 2005
 אלי אשד, בחזרה לדרך בורמה, על פרויקט "מסע", בלוג "המולטי יקום של אלי אשד", 2006
 אלי אשד, פורץ דרך בורמה, בלוג "המולטי יקום של אלי אשד", 2010



 אלי אשד, "רוברט קאפה בדרך בורמה", בלוג המולטי יקום של אלי אשד, מאי 2020
 אלי אשד, הגילוי של דרך בורמה - המחקר ההיסטורי, בלוג "המולטי יקום של אלי אשד", מרץ 2022
 ענת חרמ"ץ, מי היה מגלה "דרך בורמה"? השוואה דיון וניתוח של הגרסאות השונות, מגזין "יקום תרבות", מאי 2022

 הערות שוליים 

קטגוריה:דרכים בארץ ישראל
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:הנדסה במלחמת העצמאות
קטגוריה:שיירות במלחמת העצמאות
קטגוריה:המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות
קטגוריה:תובלה צבאית
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה