ארנסט בלוך (מלחין)

אֶרנֶסט בלוך (באנגלית: Ernest Bloch; 24 ביולי 1880 ז'נבה, שווייץ – 15 ביולי 1959 פורטלנד, אורגון) היה מלחין יהודי-אמריקאי. נוסף לעבודתו כמלחין הייתה לבלוך קריירה אקדמית, שהגיעה לשיאה בהכרה בו כפרופסור אמריטוס על ידי אוניברסיטת ברקלי, ב־1952.

 ביוגרפיה 
בלוך נולד בז'נבה, שווייץ למשפחה שומרת מסורת. את יסודות המוזיקה הקלאסית למד בלוך בגיל 14 אצל אמיל ז'אק-דלקרוז, שפיתח את שיטת הריתמיקה, גישה ללמוד ולחוות מוזיקה באמצעות תנועה ואחר כך למד כינור אצל אז'ן איזאיי בבריסל. איזאיי זיהה את כישור הקומפוזיציה שלו בהמלצתו השתלם בבית הספר הגבוה למוזיקה בפרנקפורט, גרמניה, שם חוברה הסימפוניה הראשונה שלו. עקב מצבם הכלכלי הקשה של הוריו, חזר לז'נבה ועבד במשך 12 שנה כמנהל חשבונות בחנות שלהם. שאת שאר זמנו הקדיש להרצאות באוניברסיטה, לניצוח על קונצרטים סימפוניים ולקומפוזיציה. באותה תקופה חיבר האופרה "מקבת" לליברטו מאת אדמוגד פלג על פי שקספיר, שהוצגה בפריז בשנת ,1910 "שלוש פואמות יהודיות" - מוזיקה לפרקי תהילים לתזמורת סימפונית, "ישראל" ושלמה" רפסודיה לצ'לו ולתזמורת.

בשנת 1916 השתקע בארצות הברית וקיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1924.

בלוך כיהן בכמה משרות הוראה בארצות הברית ובין תלמידיו היו ג'ורג' אנתייל ורוג'ר סשנס. בדצמבר 1920 התמנה למנהל המוזיקלי הראשון של המכון למוזיקה של קליבלנד, משרה בה החזיק עד 1925. לאחר מכן עשה את רוב שנות ה-30 בשווייץ לפני שחזר לארצות הברית.

על שמו רחוב בחיפה וכיכר בתל אביב.

יצירותיו

יצירותיו המוקדמות של בלוך, ובכללן האופרה "מקבת'" (1910), מצביעות על השפעת האסכולה הגרמנית של ריכרד שטראוס מצד אחד וזו של האימפרסיוניזם בנוסח קלוד דביסי, מצד שני. יצירותיו המאוחרות יותר, ביניהן הנודעות ביותר שלו, מושפעות מן הליטורגיקה היהודית ובעיקר החסידית. ברוח זו חיבר את "שלמה" לצ'לו ותזמורת (1916), "סימפוניית ישראל" (1916), הפואמה הסימפונית לכינור ופסנתר "בעל שם" (1923) ובגרסה מאוחרת יותר לכינור ותזמורת, ואת "עבודת הקודש" (1933) לבריטון, מקהלה ותזמורת. בין יצירותיו האחרות: קונצ'רטו לכינור ולתזמורת, שכתב בשביל יוזף סיגטי, והרפסודיה "אמריקה" למקהלה ותזמורת.

היצירות שכתב אחרי מלחמת העולם השנייה מגוונות קצת יותר בסגנונן, אף כי הניב הרומנטי ביסודו של בלוך עומד בעינו. בחלקן, כדוגמת "הסוויטה העברית" (1950), נשמר הנושא היהודי; אחרות, כמו הקונצ'רטו גרוסו השני (1952), מבטאות עניין בנאו-קלאסיציזם (אף כי גם כאן השפה ההרמונית רומנטית ביסודה, אף שהצורה בארוקית); אחרות, לרבות רביעיות המיתרים המאוחרות, כוללות יסודות של א-טונאליות.

שגיא הרטוב ארגן תחרות לזכרו של המלחין.

 קישורים חיצוניים 


 יצירותיו של ארנסט בלוך בביצועם של נגנים ישראלים בעיקר.



 נתגלו במחלקת המוזיקה: כתבי יד של המלחין היהודי הנודע ארנסט בלוך באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים

קטגוריה:ז'נבה: אישים
קטגוריה:מהגרים משווייץ לארצות הברית
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה באמריקה
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:מלחינים יהודים שווייצרים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים שווייצרים
קטגוריה:מלחיני אופרה יהודים
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1959