מרק בלוך

מארק לאופולד בנימין בלוך (בצרפתית: Marc Léopold Benjamin Bloch נהגה בצרפתית  מארק לאופולד בנז'מן בלוק  ; 6 ביולי 1886 – 16 ביוני 1944) היה היסטוריון יהודי צרפתי של ימי הביניים בצרפת וממייסדי אסכולת האנאל. בלוך נרצח בידי הנאצים כחבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית.

קורות חיים
בלוך נולד ב-1886 בליון שבצרפת, לגוסטב בלוך, פרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת ליון, לימים באקול נורמל סופרייר ובסורבון, מומחה בתולדות הגאלים ורומא העתיקה, ולשרה (לבית אבשטיין). אביו אביו היה בן למשפחה יהודית אלזסית מווינצנהיים.
מצאצאי אריה לייב גינצבורג.
שרה אבשטיין, אמו, הייתה גם כן בת למשפחה יהודית אלזסית מן היישוב פרנינגן. שתי המשפחות - של האב ושל האם - נמנו עם התושבים שנמלטו מאלזס לצרפת אחרי כיבוש חבל מולדתם על ידי פרוסיה ב-1870-1871.

מארק בלוך היה בוגר מצטיין של התיכון לואי הגדול בפריז.
לאחר מכן הב-1906-1904 כמו אביו  למד היסטוריה וגאוגרפיה באקול נורמל סופרייר.
ב-1908 עבר את המבחנים להוראת היסטוריה וגאוגרפיה. ב-1909-1908 השתלם באוניברסיטאות ברלין ולייפציג. 
בהמשך לימד כמורה להיסטוריה בבתי ספר תיכונים במונפלייה (1912) ובאמיין (1913).

בשנים 1905–1907 שירת בצבא צרפת והגיע לדרגת סמל. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל הרגלים, הגיע לדרגת קפטן וזכה באות לגיון הכבוד. בשנים 1909–1912 השתלם במסגרת מלגה מקרן תייר (Thiers), וב-1913 פרסם את חיבוריו הראשונים.

בלוך השלים ב-1920 את הדוקטורט שלו בנושא "מלכים וצמיתים" (Rois et Serfs), על שחרור צמיתים בידי מלכי צרפת. הוא לימד באוניברסיטת שטרסבורג, ורק בשנת 1936 מונה לפרופסור להיסטוריה כלכלית בסורבון בפריז ונהייה שם ב-1937 פרופסור מן המניין.

עם הפלישה הגרמנית לצרפת, גויס בלוך לצבא ושוחרר לאחר תבוסת הצבא הצרפתי. עם הכיבוש הנאצי של צפון צרפת סולק בלוך מהסורבון ב-1940, בשל יהדותו. לאחר שלוש שנים הצטרף למחתרת הצרפתית בליון, והגיע שם למעמד בכיר. ב-8 במרץ 1944 נתפס בידי הגסטפו, נכלא ועונה. ב-16 ביוני הוצא להורג ביער, עשרים וחמישה קילומטרים צפונית לליון, ביחד עם 29 חברי מחתרת נוספים.

ב-1977 האפר שלו הועבר לקבורה בבית הקברות בבור ד'אם (Bourg d'Hem). בנובמבר 2024 החליט הנשיא עמנואל מקרון להעלות את עצמותיו לפנתאון.

עבודתו
ב-1924 פרסם בלוך אחד ממחקריו המפורסמים ביותר: "Les rois thaumaturges: étude sur le caractère surnaturel attribué à la puissance royale particulièrement en France et en Angleterre" ("מגע הקסם של המלכים: מחקר אודות האופי העל טבעי המיוחס למלכים, בעיקר בצרפת ובאנגליה"). במחקרו הוא חקר מסורת עתיקה, לפיה מגע ידיו של המלך יכול לרפא אדם ממחלת שחפת בלוטות הלימפה ("סקרופולה"). מטרתו הייתה להבין כיצד נתפס הנס במחשבה העממית וכיצד הוא סייע לשוות למוסד המלוכה אופי על טבעי. לעבודה זו של בלוך הייתה השפעה רבה לא רק על תחום ההיסטוריה החברתית של ימי הביניים, אלא גם על חקר האנתרופולוגיה התרבותית.

ב-1929 ייסד בלוך יחד עם לוסיאן פבר את כתב העת אנאלים (שנתונים/ רשומות) של ההיסטוריה הכלכלית והחברתית (Annales d'histoire économique et sociale). כתב עת זה מופיע (נכון ליוני 2008) בשם אנאל: היסטוריה, מדעי החברה. משם כתב העת נגזר שמו של זרם חדשני במחקר ההיסטורי: "אסכולת האנאל". בספרו על המאפיינים המקוריים של ההיסטוריה הכפרית הצרפתית (caractères originaux de l'histoire rurale française, 1931) הוא פרץ דרכים חדשות במחקר, כשהפך את ההשוואה השיטתית - במקרה זה, בין אנגליה לצרפת - למרכיב מרכזי בניתוח תבניות העומק של החברה הכפרית. ממש ערב מלחמת העולם השלים מארק בלוך את ספרו המונומטלי החברה הפיאודלית (La Société féodale), שהתפרסם בשני חלקים בין 1939–1940. בספרו תיאר את הקשרים בין האדונים לבין המשועבדים להם, את דרכי השלטון בחברה הפיאודלית ואת אחזקת הקרקע בתקופה זו, וכן את תנאי הקיום החומריים והלכי הרוח שהיוו רקע להתפתחות החברה הפיאודלית. גם בספר זה השתמש בכלי ההשוואה השיטתית.

לצד מחקריו הפרטניים והאתגר האינטרדיסציפלינרי שגילם כתב-העת אנאל, בלוך הותיר חותם רב חשיבות על ההיסטוריוגרפיה (חקר הכתיבה ההיסטורית) גם באמצעות ספרו הבלתי גמור "אפולוגיה על ההיסטוריה או מקצועו של ההיסטוריון" (Apologie pour l'histoire ou métier d'historien), עליו שקד לפני מותו, בו דן בכמה בעיות יסוד של המחקר ההיסטורי וניסח פתרונות מקוריים. ספרו האחרון של בלוך, "תבוסה משונה" (L'Étrange Défaite) שפורסם לאחר מותו, עוסק בסיבות העמוקות לכישלונו של צבא צרפת בעמידה מול מלחמת הבזק הגרמנית ב-1940.

בלוך מחה נגד הגדרת ההיסטוריה כ"מדע העבר", וטען שעצם ראיית העבר ככזה שיכול להיות אובייקט למדע, הוא מגוחך - והציע הגדרה משלו: "ההיסטוריה היא המדע של האנשים בזמן".

חייו הפרטיים
בלוך התחתן בנישואים יהודיים ב-1919 עם סימון וידל, בת למשפחה יהודית אמידה.
נולדו להם ששה ילדים: 4 בנים ושתי בנות.
עם ילדיו נמנו ההיסטוריון וחבר הרזיסטאנס אטיין בלוך, שכתב ביוגרפיה של אביו, וז'אן-פול בלוך, בוגר אקול נורמל סופרייר, ומנהל המעבדות המדעיות של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת.

הנצחה
180px|ממוזער|שמאל|שלט המציין את כיכר מארק בלוך בפריז 
 ב-1998, בתום מאבק ארוך, האוניברסיטה למדעי רוח וחברה של שטרסבורג נקראה על שמו של בלוך "אוניברסיטת מרק בלוך". ואולם, ב-2009 אוניברסיטה זו אוחדה עם אוניברסיטת שטרסבורג ואיבדה את מעמדה כאוניברסיטה עצמאית.
נקראו על שמו:
בשנות ה-1950:רחוב בעיר סנט-אטיין (מיוזמת אנרי פאלק, אחד מסגניו במחתרת "פרנק-טירר") 
כיכר ברובע העשרים של פריז
רחובות בערים ליון, בזנסון, גרה ואחרות.
המחזור 1995 של הגדוד 4 של בית הספר הצבאי המיוחד סן-סיר (ESM4)
נקרא לזכרו "קפטן בלוך"
מחזור 110 של בית הספר הגבוה לקציני מילואים מומחי מטה (ESORSEM) 
1997 - מחזור של בית הספר ENA בפריז.
1994 המרכז מארק בלוך בברלין (שהוקם ב-1992) - מרכז צרפתי-גרמני למחקר במדעי הרוח והחברה
בתי ספר תיכון בסריניאן (ארו),  בבישהיים (ריין תחתון), בוואל-דה-ריי (אר), מכללה בקורנון ד'אוברן (פווי-דה-דום) (עד 2013 - קולז' דה סטאד)
אולם בבניין האוניברסיטה של שטרסבורג נקרא "aula Marc Bloch"; לוח זיכרון בהול הכניסה לבניין
אולם בקומה השנייה בסורבון.
ב-15 ביוני 2024, לרגל 80 שנה למותו של בלוך ולשחרור צרפת מהכיבוש הנאצי, קיימה האגודה למדעי טבע, ארכאולוגיה והיסטוריה של מחוז קרז שבלוך היה חבר בה, כנס ביישוב בורג ד'אם, בו החזיק בלוך בית נופש. בכנס השתתפו ניניו של בלוך. פורסמה חוברת מיוחדת והונח זר פרחים על קברו בבית הקברות של היישוב.

חיבוריו שתורגמו לעברית
מרק בלוך, "הרהורים של היסטוריון". תרגום: חיים רינגוורץ, רסלינג, 2009
 החברה הפיאודלית (1939-1940). תרגום: אורה גרינגרד, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1988, כולל מילון מונחים
 אפולוגיה על ההיסטוריה או מקצועו של ההיסטוריון. ערך והקדים מסה: ב"ז קדר, תרגום: צביה זמירי (ירושלים: מוסד ביאליק, 2002
ראו גם בקישורים חיצוניים

 לקריאה נוספת 
 Carole Fink, Marc Bloch: A Life in History, Cambridge University Press, 1989

קישורים חיצוניים

 ביבליוגרפיה שלמה של כל כתביו
 גדי אלגזי, "מכרנו את נשמותינו תמורת שלווה: לרגל צאת התרגום העברי של מלאכת ההיסטוריון מאת מארק בלוך", הארץ מוסף תרבות וספרות, 20 בספטמבר 2002 
 מרק בלוך, "הפיאודליזם האירופי", מתוך: האנציקלופדיה למדעי החברה (1960), תרגום עברי מאת גדי אלגזי. 
 מרק בלוך, "התהוות האחוזה בימי הביניים", מתוך: Cambridge Economic History of Europe, vol.1 (1941), pp. 235-290, תרגום לעברית מאת גדי אלגזי. 

 ורד קלנר, , nrg , 28 במרץ 2003



 הערות שוליים 

קטגוריה:היסטוריונים יהודים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים כלכליים
קטגוריה:היסטוריונים של ימי הביניים
קטגוריה:היסטוריונים שנספו בשואה
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג
קטגוריה:מתנגדים לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שטרסבורג
קטגוריה:יהודים בשואה: צרפת
קטגוריה:יהודים בצבא צרפת
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברלין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:יהודים חברי הרזיסטאנס
קטגוריה:מעוטרי מדליית הרזיסטנס
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1886
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1944