נשיא ברזיל

נשיא ברזיל (בפורטוגזית: presidente do Brasil), ובשמו הרשמי: נשיא הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל (presidente da República Federativa do Brasil), הוא ראש המדינה, וגם ראש הרשות המבצעת בברזיל. הוא גם המפקד העליון של כוחותיה המזוינים של ברזיל.

כרפובליקה נשיאותית מעניקה ברזיל סמכויות נרחבות לנשיאה. הוא שולט בממשלה, מייצג את המדינה כלפי חוץ, ממנה את ממשלתו ואת שופטי בית המשפט העליון. לנשיא גם השפעה רבה על הרשות המחוקקת. בידו להציע חוקים לקונגרס, וכן להורות בעצמו על קבלת חוקים, כהוראת שעה (Medidas Provisórias), עד שהקונגרס יצביע על קבלתו של החוק לצמיתות.

על פי החוקה הברזילאית מ-1988, הנשיא חייב להיות אזרח ברזיל שנולד בברזיל, בן 35 שנים לפחות, תושב ברזיל, להיות אחד מרשימת האלקטורים הרשומים באחת המפלגות הפוליטיות בברזיל.

כיום אורכה של כהונת הנשיא ארבע שנים, וביכולתו להיבחר לתקופת כהונה נוספת בת ארבע שנים, וזאת לאחר שהחוקה תוקנה בשנת 1997 על מנת לאפשר לנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו להיבחר מחדש.

משכנו הרשמי של הנשיא הוא פאלאסיו דה אלבורדה (ארמון השחר), בברזיליה ומשרדו הרשמי של הנשיא הוא פלאסיו דו פלנלטו (ארמון המישור), במרכז העיר ברזיליה. שני הבניינים עוצבו על ידי הארכיטקט, אוסקר נימייר. ארמון המישור פונה לכיכר "שלושת הכוחות" בה מצויים גם בניין בית המשפט העליון ("היכל הצדק") ובניין הקונגרס הלאומי של ברזיל.

היסטוריה
נשיאה הראשון של ברזיל היה המרשל דאודורו דה פונסקה, שקיבל את תפקידו בהפיכה צבאית כנגד פדרו השני. מאז הפיכה זו היו בברזיל שינויים חוקתיים רבים, והמדינה קיבלה שש חוקות, ועברה דרך שני עידנים של משטרים דיקטטוריים, ומספר תקופות של משטר דמוקרטי. רוב הזמן נותר תפקיד הנשיא התפקיד המרכזי בפוליטיקה הברזילאית. לפרק זמן קצר, בין 1962 ל-1963 כיהן לצד הנשיא ראש ממשלה בעל סמכויות רחבות. הסדר זה כשל לאחר שתוך שנה החליף הנשיא ז'ואאו גולאר שלושה ראשי ממשלה, ולבסוף בוטל ההסדר במשאל עם.

 ציר זמן 
 החוקה הברזילאית מ-1891 קבעה תקופת כהונה של ארבע שנים ללא יכולת לבחירה מחדש.
 החוקה הברזילאית מ-1934 קבעה תקופת כהונה של ארבע שנים ללא יכולת לבחירה מחדש.
 החוקה הברזילאית מ-1946 קבעה תקופת כהונה של חמש שנים ולא אפשרה לנשיא להיבחר מחדש.
 החוקה הברזילאית מ-1967 קבעה תקופת כהונה של ארבע שנים ולא אפשרה לנשיא להיבחר מחדש. בשנת 1969 תוקנה החוקה וקבעה כי הנשיא יכהן שש שנים.
 החוקה הברזילאית משנת 1988 קבעה תקופת כהונה בת חמש שנים ולא אפשרה לנשיא להיבחר מחדש. בשנת 1994 קוצרה התקופה לארבע שנים, ובשנת 1997 הורתה כי הנשיא יכול להיבחר מחדש פעם אחת נוספת.

 סמכויות חוקתיות 
כרפובליקה נשיאותית, ברזיל מעניקה סמכויות משמעותיות לנשיא, השולט למעשה ברשות המבצעת, מייצג את המדינה בחו"ל, וממנה את הקבינט ובאישור הסנאט, את השופטים של בית המשפט הפדרלי העליון. הנשיא הוא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים .

לנשיאים בברזיל יש סמכויות חוקיות משמעותיות, המופעלות על ידי הצעת חוקים לקונגרס הלאומי או על ידי שימוש ב-Medidas Provisórias (צווים נשיאותיים זמניים), מכשיר בעל תוקף של חוק שהנשיא יכול לחוקק במקרים של דחיפות והכרח למעט ביצוע שינויים בתחומי משפט מסוימים (לא ניתן להשתמש בצווים הנשיאותיים הזמניים לשינוי חוק פלילי או חוק בחירות). צעד זמני נכנס לתוקף מיד, לפני שהקונגרס יצביע עליו, ונשאר בתוקף עד 60 יום, אלא אם כן הקונגרס יצביע על ביטולו. ניתן להאריך את תקופת 60 הימים פעם אחת, עד 120 יום. אם הקונגרס, לעומת זאת, יצביע בעד אישור הצעד הזמני, הוא הופך לחוק בפועל, עם שינויים שיוחלטו על ידי הרשות המחוקקת. האמצעי הזמני יפוג בתום תקופת 60 הימים (או 120 הימים, במקרה של הארכה), או מוקדם יותר, אם נדחה על ידי אחד מבתי הקונגרס.

סעיף 84 של החוקה הפדרלית הנוכחית, קובע שלנשיא יש סמכות לעשות זאת:
 למנות ולפטר את שרי המדינה;
 להפעיל, בסיוע שרי המדינה, את ההנהלה העליונה של הממשל הפדרלי;
 ליזום את הליך החקיקה, באופן ובמקרים הקבועים בחוקה;
 להעניש, לפרסם ולהורות על פרסום חוקים, וכן להוציא גזירות ותקנות לאכיפתם האמיתית;
 הצעות וטו, כולן או חלקן;
 לספק, באמצעות צו, על ארגון ומבנה הממשל הפדרלי אם אין גידול בהוצאות או יצירה או הכחדה של סוכנויות ציבוריות; והכחדה של משרות או תפקידים, כשהם פנויים;
 לשמור על יחסים עם מדינות זרות ולהסמיך את נציגיהן הדיפלומטיים;
 לסכם אמנות, אמנות ומעשים בינלאומיים, בכפוף לאשרור הקונגרס הלאומי של ברזיל ;
 לגזור על מצב ההגנה ועל מצב המצור, בהתאם לנהלים החוקתיים הקודמים ומסמיכים את גזירות החירום הללו;
 לגזור ולאכוף התערבות פדרלית, בהתאם לנהלים החוקתיים הקודמים ומתירים פעולה חריגה כזו;
 עם פתיחת מושב החקיקה, שלח מסר ותוכנית ממשלתית לקונגרס הלאומי, המתאר את מצב האומה ומבקש את הפעולות שנראה לו נחוצות;
 לתת חנינות ולהפחית עונשים, לאחר שמיעת הגורמים המונהגים בחוק, במידת הצורך;
 להפעיל את הפיקוד העליון של הכוחות המזוינים, למנות את מפקדי חיל הים, הצבא וחיל האוויר, לקדם קצינים כלליים ולמנותם לתפקידים המוחזקים על ידם באופן בלעדי;
 למנות, לאחר אישור הסנאט הפדרלי, את שופטי בית המשפט הפדרלי העליון ואלו של בתי המשפט העליונים, את מושלי השטחים, את התובע הכללי של הרפובליקה, את הנשיא ומנהלי הבנק המרכזי ועובדי מדינה אחרים, כאשר נקבע בחוק;
 למנות, בשים לב להוראות סעיף 73, את שופטי בית המשפט לחשבונות של האיחוד;
 למנות שופטים באירועים שנקבעו בחוקה זו והיועץ המשפטי לממשלה של האיגוד;
 למנות חברים במועצת הרפובליקה, בהתאם לסעיף 89, VII;
 לזמן ולעמוד בראש מועצת הרפובליקה ומועצת ההגנה הלאומית;
 להכריז מלחמה, במקרה של תוקפנות זרה, באישור הקונגרס הלאומי או באישורו, בכל פעם שהיא מתרחשת בין ישיבות חקיקה ובאותם תנאים, לגזור על גיוס לאומי מלא או חלקי;ממוזער|257x257 פיקסלים|המשמר הנשיאותי של נשיא ברזיל
 לעשות שלום, באישור או באישור הקונגרס הלאומי;
 עיטורי פרסים והצטיינות;
 להתיר, במקרים הקבועים בחוק המשלים, לכוחות רים לעבור בשטח הלאומי, או להישאר בו זמנית;
 להגיש לקונגרס הלאומי את התוכנית הרב-שנתית, את הצעת החוק להנחיות התקציב ואת הצעות התקציב המפורטות בחוקה זו;
 למסור, מדי שנה, חשבונות לקונגרס הלאומי על שנת הכספים הקודמת, תוך שישים יום מפתיחת מושב החקיקה;
 למלא ולבטל את עמדות הממשל הפדרלי, כפי שנקבע בחוק;
 להוציא אמצעים זמניים, בתוקף חוק, לפי סעיף 62;
 לבצע חובות אחרות הקבועות בחוקה.

 שכר ותנאים נלווים 
שמאל|ממוזער|200px|חזית בניין משרדיו הרשמיים של נשיא ברזיל, פלאסיו דו פלנלטו ("ארמון המישור")הנשיא מקבל משכורת חודשית של 26,723 ריאל, יחד עם חשבון הוצאות המופרש לכיסוי נסיעות, מוצרים ושירותים בזמן כהונתו. העלאת השכר האחרונה אושרה על ידי הקונגרס בדצמבר 2010 ונכנסה לתוקף בפברואר 2011. בהתחשב בכך שבברזיל כל העובדים מקבלים שכר נוסף השווה לשכר חודשי לאחר שנה של עבודה (פיצוי זה ידוע בתור המשכורת השלוש עשרה), הנשיא מקבל 13 תשלומים בשנה, וכתוצאה מכך משכורת שנתית של כ-350 אלף ריאל.

 מעון רשמי 
פאלאסיו דו פלנלטו בברזיליה הוא מקום העבודה הרשמי של הנשיא, בעוד פאלאסיו דה אלבורדה הוא מעונו הרשמי; יש לו את הזכות להשתמש בצוות ובמתקנים של הארמון.

בית המגורים הרשמי של טורטו, הידוע בכינויו "Granja do Torto", הוא חווה הממוקמת בפאתי הבירה הלאומית ומשמשת כמעון נופש לנשיא המדינה. ארמון ריו נגרו בפטרופוליס, ריו דה ז'ניירו הוא מקום מפלט קיץ לנשיא, אם כי נעשה בו שימוש נדיר.

בנוסף, נשיאות הרפובליקה מחזיקה גם את Palacio do Jaburu בברזיליה לשימוש סגן נשיא הרפובליקה כמעונו הרשמי.

 תחבורה 
לנסיעות, הנשיא משתמש במכונית הנשיאותית, שהיא גרסה משוריינת של פורד פיוז'ן היבריד משנת 2011, שנבנתה על פלטפורמת פורד CD3. רולס רויס סילבר ריית משנת 1952 משמש את הנשיא באירועים טקסיים כגון חגיגות יום העצמאות, ביקורים של ראשי מדינות והשבעת הנשיא הנבחר. גרסה משודרגת של האיירבוס A319, ייעוד חיל האוויר VC-1A, משמשת לשאת את הנשיא בכל הטיסות הבינלאומיות הבינוניות והארוכות, שני מטוסי Embraer 190 שעברו שינוי, ייעוד חיל האוויר VC-2, משמשים לנסיעות נשיאותיות לטווח קצר ובינוני. כאשר הנשיא נמצא על הסיפון, המטוס מקבל את תמרור הקריאה "Avião Presidencial Brasileiro". שתי גרסאות צבאיות מתוקנות של ה-Eurocopter Super Puma, ייעוד חיל האוויר VH-34, משמשות כמסוקים הנשיאותיים העיקריים.

נשיאי ברזיל
נשיא ברזיל הנוכחי הוא לואיז אינסיו "לולה" דה סילבה, הנשיא ה-39 במספר.

הרפובליקה הראשונה (1889–1930)

הרפובליקה הראשונה נוסדה ב-1890 והונהגה על ידי דאודורו דה פונסקה, שהדיח את פדרו השני קיסר ברזיל. בנוסף, פונסקה הקים ממשלה זמנית. שנתיים מאוחר יותר, ב-1891, חוקת ברזיל נכתבה על בסיס החוקה של הרפובליקה של ארצות הברית, ואף שם הרפובליקה ניתן לה על שם ארצות הברית (הרפובליקה של ארצות הברית של ברזיל). דאודורו נבחר להיות הנשיא על ידי הפרלמנט באותו השנה, אולם התפטר כעבור 10 חודשים בלבד. במקומו נכנס לתפקיד פלוריאנו פיישוטו. אחריו נבחר בבחירות ציבוריות בפעם הראשונה בברזיל, פרודנטה דה מוראיס בארוס.

אף על פי שברזיל הייתה תאורטית דמוקרטיה חוקתית, הרפובליקה הישנה נשלטה בידי אוליגרכיות מקומיות, ובלט בה הכוח של המדינות סאו פאולו ומינאס ז'ראיס, שהתחלף לסירוגין. ההצבעות באזורים הכפריים נשלטה לרוב על ידי בעלי אדמות מקומיים, ולפחות מ-6 אחוזים באוכלוסייה הייתה זכות הצבעה.

ב-1930, עת ברזיל הייתה נתונה במשבר כלכלי בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של 1929. בנוסף, מהפכה פרצה במדינה ותקופת הרפובליקה הראשונה נסתיימה. הנשיא, וושינגטון לואיס, שנתמך על ידי האוליגרכים של הקפה מסאו פאולו, שבר את שלטונם של סאו פאולו (מדינה) ומינאס ז'ראיס ותמך במועמד מסאו פאולו, ז'וליו פרסטס. פרסאס ניצח בבחירות, אך וושינגטון לואיס (הנשיא) הודח כשלושה שבועות לפני סוף הקדנציה שלו, וכך פרסטס מעולם לא הושבע לנשיאות.

+לא ממוסגר|50x50 פיקסליםנשיאי הרפובליקה הברזילאית הראשונהמס'דיוקןשם
(תקופת חיים)מפלגהתקופת כהונהמערכות בחירותסגן נשיאהתחלהסיום1לא ממוסגר|104x104 פיקסליםדאודורו דה פונסקה
Deodoro da Fonseca

(1827-1892)צבא ברזילראש הממשלה הזמנית
מ-15 בנובמבר 1889

26 בפברואר 189123 בנובמבר 18911891פלוריאנו פיישוטו2לא ממוסגר|104x104 פיקסליםפלוריאנו פיישוטו
Floriano Peixoto

(1839-1895)צבא ברזיל23 בנובמבר 189114 בנובמבר 1894ללא3לא ממוסגר|104x104 פיקסליםפרודנטה דה מוראיס
Prudente de Morais

(1841-1912)המפלגה הרפובליקנית הפדרלית15 בנובמבר 189414 בנובמבר 18981894מנואל ויטורינו4לא ממוסגר|104x104 פיקסליםקמפוס סאלס
Campos Sales

(1841-1913)המפלגה הרפובליקנית של סאו פאולו15 בנובמבר 189814 בנובמבר 19021898רוזה א-סילבה5לא ממוסגר|104x104 פיקסליםרודריגס אלווס
שם בשפת המקור

(1848-1919)המפלגה הרפובליקנית של סאו פאולו15 בנובמבר 190214 בנובמבר 19061902סילביאנו ברנדאו
(מת בטרם הושבע)

אפונסו פנה6לא ממוסגר|104x104 פיקסליםאפונסו פנה
Afonso Pena

(1847-1909)המפלגה הרפובליקנית של מינאירו15 בנובמבר 190614 ביוני 1909
מת בכהונתו1906נילו פסניה7לא ממוסגר|104x104 פיקסליםנילו פסניה
Nilo Peçanha

(1867-1934)המפלגה הרפובליקנית של ריו14 ביוני 1909
מת בכהונתו14 בנובמבר 1910ללא8לא ממוסגר|104x104 פיקסליםארמס דה פונסקה
Hermes da Fonseca

(1855-1923)המפלגה הרפובליקנית השמרנית15 בנובמבר 191014 בנובמבר 19141910ונססלאו בראז9לא ממוסגר|104x104 פיקסליםונססלאו בראז
Venceslau Brás

(1868-1966)המפלגה הרפובליקנית של מינאירו15 בנובמבר 191414 בנובמבר 19181914אורבנו סנטוס -לא ממוסגר|104x104 פיקסליםרודריגס אלווס
שם בשפת המקור

(1848-1919)המפלגה הרפובליקנית של סאו פאולוחלה בטרם השבעתו לנשיאות
ומת בתקופת כהונתו1918דלפים מוריירה10לא ממוסגר|104x104 פיקסליםדלפים מוריירה
Delfim Moreira

(1868-1920)המפלגה הרפובליקנית של מינאירומ"מ הנשיא
מ-15 בנובמבר 1914

16 בינואר 191928 ביולי 1919ללא11לא ממוסגר|104x104 פיקסליםאפיטסיו פסואה
שם בשפת המקור

(1865-1942)המפלגה הרפובליקנית של מינאירו28 ביולי 191914 בנובמבר 19221919דלפים מוריירה
(מת בכהונתו)

בואנו דה פאיבה12לא ממוסגר|104x104 פיקסליםארתור ברנרדס
Artur Bernardes

(1875-1955)המפלגה הרפובליקנית של מינאירו15 בנובמבר 192214 בנובמבר 19261922אסטאסיו קוימברה13לא ממוסגר|104x104 פיקסליםוושינגטון לואיס
שם בשפת המקור

(לידה-מוות)המפלגה הרפובליקנית של סאו פאולו15 בנובמבר 192624 באוקטובר 19301926פרננדו דה מלו ויאנה -לא ממוסגר|96x96 פיקסליםז'וליו פרסטס
Júlio Prestes

(1882-1946)המפלגה הרפובליקנית של סאו פאולולא הושבע לתפקידו עקב מהפכת 19301930ויטאל סוארס

עידן ורגאס (1930–1945)

+לא ממוסגר|50x50 פיקסליםנשיאי הרפובליקה הברזילאית בתקופת ורגאסמס'דיוקןשם
(תקופת חיים)מפלגהתקופת כהונהמערכות בחירותסגן נשיאהתחלהסיום -לא ממוסגר|101x101 פיקסליםאוגוסטו פרגוזו
מנה ברטו

איזאיאס דה נורוניהצבא ברזיל24 באוקטובר 19303 בנובמבר 1930 -ללא14לא ממוסגר|105x105 פיקסליםז'טוליו ורגאס
Getúlio Vargas

(1882-1954)הברית הליברליתראש הממשלה הזמנית
מ-3 בנובמבר 1930

20 ביולי 193429 באוקטובר 19451934ללא15לא ממוסגר|93x93 פיקסליםז'וזה ליניארס
José Linhares

(1886-1957)בלתי מפלגתי
נשיא בית המשפט העליון הפדרלי29 באוקטובר 194530 בינואר 1946 -ללא

הרפובליקה השנייה (1945–1964)

וארגס התפטר בעקבות מספר גורמים ב-1945. אף על פי כן, וארגס כיהן בקדנציה נוספת, והשפעתו על הפוליטיקה הברזילאית ניכרה עד סוף תקופת הרפובליקה השנייה. בתקופה זו, שלטו 3 מפלגות עיקריות בפוליטיקה הלאומית. שתיים מהן היו תומכות של ורגאס, ואחת מתנגדת לו.
תקופה זו התאפיינה בחוסר יציבות בולט. ורגאס התאבד ב-1954 במהלך משבר שאיים על ממשלתו. אחריו שלטו מספר נשיאים, כאשר לכל אחד מהם תקופת כהונה קצרה מאוד. ב-1961 נבחר ז'אניו קאדרוס לנשיא, ופרש כשבעה חודשים לאחר מכן. באותה תקופה, הבחירות לנשיאות ולסגנות הנשיאות היו נפרדות. סגן הנשיא של קאדרוס היה יריב פוליטי שלו, פוליטיקאי מהשמאל, ז'ואאו גולאר. משבר בין השניים, הוביל לצמצום הסמכויות של סגן הנשיא. משאל עם ב-1963 השיבה את הנשיאות על כנה, וב-1964 הפיכה צבאית הדיחה את גולאר, ועידן הדיקטטורה הצבאית בברזיל החל.

+לא ממוסגר|50x50 פיקסליםנשיאי הרפובליקה הברזילאית השנייהמס'דיוקןשם
(תקופת חיים)מפלגהתקופת כהונהמערכות בחירותסגן נשיאהתחלהסיום16לא ממוסגר|104x104 פיקסליםגספאר דוטרה
Gaspar Dutra

(1883-1974)המפלגה הסוציאל-דמוקרטית31 בינואר 194630 בינואר 19511945נראו ראמוס17לא ממוסגר|105x105 פיקסליםז'טוליו ורגאס
Getúlio Vargas

(1882-1954)מפלגת העבודה הברזיאלית31 בינואר 195124 באוגוסט 1954
שלח יד בנפשו1950קפה פיליו18לא ממוסגר|95x95 פיקסליםקפה פיליו
Café Filho

(1899-1970)המפלגה הסוציאל-פרוגרסיבית3 בספטמבר 1954נבצר החל מ-8 בנובמבר 1955

22 בנובמבר 1955 -ללא19לא ממוסגר|104x104 פיקסליםקרלוס לוז
Carlos Luz

(1894-1961)

ממלא מקום הנשיאהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית8 בנובמבר 195511 בנובמבר 1955 -ללא20לא ממוסגר|104x104 פיקסליםנראו ראמוס
Nereu Ramos

(1888-1958)

ממלא מקום הנשיאהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית11 בנובמבר 195530 בינואר 1956 -ללא21לא ממוסגר|104x104 פיקסליםז'וסלינו קוביצ'ק
Juscelino Kubitschek

(1902-1976)המפלגה הסוציאל-דמוקרטית31 בינואר 195630 בינואר 19611955ז'ואאו גולאר22לא ממוסגר|104x104 פיקסליםז'אניו קואדרוס
Jânio Quadros

(1917-1992)מפלגת העבודה הלאומית31 בינואר 196125 באוגוסט 1961
התפטר מתפקידו1960ז'ואאו גולאר23לא ממוסגר|104x104 פיקסליםרניירי מזילי
Ranieri Mazzilli

(1910-1975)

ממלא מקום הנשיאהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית25 באוגוסט 19617 בספטמבר 1961 -ללא24לא ממוסגר|104x104 פיקסליםז'ואאו גולאר
João Goulart

(1918-1976)

ממלא מקום הנשיאמפלגת העבודה הברזיאלית7 בספטמבר 19611 באפריל 1964
הודח בהפיכה צבאית -ללא

הדיקטטורה הצבאית (1964–1985)

+לא ממוסגר|50x50 פיקסליםנשיאי הדיקטטורה הצבאית בברזילמס'דיוקןשם
(תקופת חיים)מפלגהתקופת כהונהמערכות בחירותסגן נשיאהתחלהסיום25לא ממוסגר|104x104 פיקסליםרניירי מזילי
Ranieri Mazzilli

(1910-1975)

ממלא מקום הנשיאהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית2 באפריל 196414 באפריל 1964 -ללא26לא ממוסגר|104x104 פיקסליםאומברטו קסטלו ברנקו
Humbert Castelo Branco

(1897-1967)הברית הלאומית להתחדשות
(מפלגה צבאית)15 באפריל 196414 במרץ 19671964חוסה מריה אלקמין27לא ממוסגר|105x105 פיקסליםארטור דה קוסטה אה סילבה
Artur da Costa e Silva

(1899-1969)הברית הלאומית להתחדשות
(מפלגה צבאית)15 במרץ 1967נבצר החל מ-31 באוגוסט 1969
14 באוקטובר 1969

הודח1966פדרו אליישו -לא ממוסגר|94x94 פיקסליםפדרו אליישו
Pedro Aleixo

(1901-1975)הברית הלאומית להתחדשות
(מפלגה צבאית)הודח מתפקידו בטרם הושבע -ללא -לא ממוסגר|101x101 פיקסליםאוגוסטו רדמאקר
אורליו דה לירה טבארס

מרציו מלוצבא ברזיל31 באוגוסט 196930 באוקטובר 1969 -ללא28לא ממוסגר|105x105 פיקסליםאמיליו מדיסי
Emílio Médici

(1905-1985)הברית הלאומית להתחדשות
(מפלגה צבאית)30 באוקטובר 196914 במרץ 19741969אוגוסטו רדמאקר29לא ממוסגר|104x104 פיקסליםארנסטו גייזל
Ernesto Geisel

(1907-1996)הברית הלאומית להתחדשות
(מפלגה צבאית)15 במרץ 197414 במרץ 19791974אדלברטו פריירה דוס סאנטוס30לא ממוסגר|104x104 פיקסליםז'ואאו פיגיירדו
João Figueiredo

(1918-1999)הברית הלאומית להתחדשות
(מפלגה צבאית)15 במרץ 197914 במרץ 19851978אורליאנו צ'אווס

הרפובליקה החדשה (1985 ואילך)

מאז 1980, במקביל לסיומה של המלחמה הקרה, הממשלה הצבאית החלה בפתיחה פוליטית הדרגתית, שנקראה ארברטורה, כאשר המטרה הסופית הייתה דמוקרטיה. למרות זאת, עם תום כהונתו של הדיקטטור הצבאי האחרון לא נערכו בחירות ישירות לנשיאות.
טנקרדו נווס, מי שהיה ראש הממשלה בתקופתו של גולאר, נבחר כמועמד המפלגה הגדולה באופוזיציה, ונתמך על ידי חלק רחב מהקשת פוליטית, ואפילו מחלקים במפלגות שתמכו בדיקטטורה הצבאית. טנקרדו נבחר לנשיא, אך נפטר בטרם התמנה ונכנס לתפקיד. האזרח הראשון שהיה לנשיא מאז 1964 היה סגנו של טנקרדו, ז'וזה סרניי, חבר לשעבר במפלגה של הדיקטטורים. ב-1988 אושרה חוקה דמוקרטית חדשה, והדמוקרטיה החלה מחלחלת בשלטון ומוסדותיו.
ב-1989 נערכו בחירות לנשיאות ברזיל, ופרננדו קולור הצעיר נבחר לקדנציה בת 5 שנים. ב-1990 הוא נכנס לתפקיד, וב-1992 הואשם בשחיתות והתפטר. הוא היה הנשיא הראשון בברזיל שהואשם בשחיתות שלטונית. ב-1995 נבחר פרננדו אנריקה קרדוזו לתקופה של 4 שנים, אך תיקון שהוכנס לחוקה ב-1997 איפשר לו להיות הנשיא הראשון שנבחר לקדנציה שנייה. מאז 2003 נשיא ברזיל הוא לואיז אינסיו דה סילבה (המוכר כ"לוּלה"). באוקטובר 2010 נבחרה דילמה רוסף להחליפו. דילמה, מאותה המפלגה כמו לולה, היא הנשיאה הראשונה של ברזיל.

+לא ממוסגר|50x50 פיקסליםנשיאי הרפובליקה הפדרטבית של ברזילמס'דיוקןשם
(תקופת חיים)מפלגהתקופת כהונהמערכות בחירותסגן נשיאהתחלהסיום -לא ממוסגר|92x92 פיקסליםטנקרדו נווס
Tancredo Neves

(1910-1985)התנועה הדמוקרטית הברזילאיתמת בטרם הושבע לנשיא1985ז'וזה סרניי31לא ממוסגר|98x98 פיקסליםז'וזה סרניי
José Sarney

(1930-)התנועה הדמוקרטית הברזילאיתנשיא בפועל מ-15 במרץ 1985
21 באפריל 198514 במרץ 1990ללא32לא ממוסגר|105x105 פיקסליםפרננדו קולור דה מלו
Fernando Collor de Mello

(1949-)מפלגת העבודה הנוצרית15 במרץ 1990הושעה ב-2 באוקטובר 1992
29 בדצמבר 1992

התפטר מתפקידו1989איתמר פרנקו33לא ממוסגר|108x108 פיקסליםאיתמר פרנקו
Itamar Franco

(1930-2011)התנועה הדמוקרטית הברזילאיתמ"מ הנשיא מ-2 באוקטובר 1992
29 בדצמבר 199231 בדצמבר 1994ללא34לא ממוסגר|93x93 פיקסליםפרננדו אנריקה קרדוזו
Fernando Henrique Cardoso

(1931-)המפלגה הסוציאל-דמוקרטית1 בינואר 199531 בדצמבר 20021994

1998מרקו מסיאל35לא ממוסגר|105x105 פיקסליםלואיז אינסיו דה סילבה
Luiz Inácio Lula da Silva

(1945-)מפלגת הפועלים1 בינואר 200331 בדצמבר 20102002
2006ז'וזה אלנקר36לא ממוסגר|105x105 פיקסליםדילמה רוסף
Dilma Rousseff

(1947-)מפלגת הפועלים1 בינואר 2011הושעתה ב-12 במאי 2016
31 באוגוסט 2016

הודחה מתפקידה2010מישל טמר201437לא ממוסגר|99x99 פיקסליםמישל טמר
Michel Temer

(1940-)התנועה הדמוקרטית הברזילאיתמ"מ הנשיאה מ-12 במאי 2016
31 באוגוסט 201631 בדצמבר 2018ללא38לא ממוסגר|105x105 פיקסליםז'איר בולסונארו
Jair Bolsonaro

(1955-)המפלגה הליברלית החברתית1 בינואר 201931 בדצמבר 20222018המילטון מוראו(35)מרכז|לא ממוסגר|109x109 פיקסליםלואיז אינסיו דה סילבה
Luiz Inácio da Silva

(1945-)מפלגת הפועלים1 בינואר 2023מכהן2022ג'ראלדו אלקמין

ראו גם
 ברזיל
 פוליטיקה של ברזיל
 היסטוריה של ברזיל

קישורים חיצוניים



*
קטגוריה:ברזיל: ממשל
קטגוריה:ברזיל: פוליטיקה
קטגוריה:ממשלת ברזיל