חקירת בית הדין הפלילי הבינלאומי ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו

חקירת בית הדין הפלילי הבינלאומי ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא חקירה מתמשכת של בית הדין הפלילי הבינלאומי (ICC) בעניין הפשעים שבוצעו ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו (DRC) במהלך מלחמת קונגו השנייה ולאחריה (כולל הסכסוך באיטורי ו).

המלחמה החלה ב-1998 ולמרות הסכם שלום בין הלוחמים ב-2003, הסכסוך נמשך בחלקים המזרחיים של קונגו במשך מספר שנים. באפריל 2004 פנתה ממשלת קונגו באופן רשמי לבית הדין, וביוני 2004, התובע לואיס מורנו אוקמפו פתח רשמית בחקירה. זו הייתה החקירה הרשמית הראשונה שנערכה על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי.

עד כה, הוצאו צווי מעצר לשישה חשודים:תומאס לובנגה דיילו, ז'רמן קטנגה, מתיו נגודג'ולו צ'וי, בוסקו נטגנדה, קליקסט מברושימנה, סילבסטר מודקמורה.
 רקע היסטורי 

שמאל|ממוזער|200px|הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (DRC) הייתה מושבה של האימפריה הבלגית בין 1885 ו-1960. בתחילה, היא הייתה רכושו האישי של המלך ליאופולד השני, וידועה כ"מדינת קונגו החופשית", לפני שהפכה למושבה בלגית ב-1908. המדינה זכתה בעצמאות ב-30 ביוני 1960. זמן קצר לאחר העצמאות, פרצה אי-יציבות פוליטית, שהובילה להפיכה צבאית ב-1965 . זמן קצר לאחר העצמאות מבלגיה, מובוטו ססה סקו תפס את השלטון בהפיכה צבאית והכתיר את עצמו כנשיא. תחת שלטונו האוטוריטרי של מובוטו, המדינה נודעה בשם זאיר. בעוד תושבי זאיר סבלו מעוני והפרות זכויות אדם במהלך 32 שנות שלטונו, מובוטו הונה סכום משוער של 4–15 מיליארד דולר בתקופת כהונתו. ב-1996, הסכסוך ברואנדה גלש לזאיר ומיליציות הוטו, כולל האינטרהאמווה, השתמשו במחנות פליטים באזור קיוו כדי לתקוף את רואנדה. כוחות מזוינים מרואנדה ואוגנדה פלשו לזאיר כדי להילחם במיליציות ההוטו, ובסופו של דבר הפילו את מובוטו, עימותים שהתפתחו למלחמת קונגו הראשונה. לכוחות מרואנדה ואוגנדה הצטרפו פוליטיקאים קונגולזים ומנהיגי מיליציות שהתנגדו לשלטונו של מובוטו, וקבוצות אלה התאחדו והפכו לברית הכוחות הדמוקרטיים לשחרור קונגו (AFDL), בהנהגת לורן-דזירה קבילה. ב-1997, מובוטו נמלט מזאיר וקבילה מינה את עצמו לנשיא ושינה את שם המדינה בחזרה לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. לאחר ניצחונו, המתיחות עלתה במהרה בין קבילה לבין הפלגים השונים של ה-AFDL שהתנגדו לשלטונו. כוחות רואנדיים נסוגו לגומה בגבול עם רואנדה והקימו את התכנסות למען דמוקרטיה קונגולזית (RDC) ובתגובה כוחות אוגנדיים הקימו את התנועה לשחרור קונגו (MLC) תחת פיקודו של ז'אן-פייר במבה. שתי קבוצות אלה החלו את מלחמת קונגו השנייה על ידי תקיפת הצבא של ממשלת קבילה. קבילה נרצח על ידי מאבטחו ב-2001 ובנו, ג'וזף קבילה, ירש אותו כנשיא והוביל בסופו של דבר שיחות שלום לסיום המלחמה. למרות שאחד מעקרונות הסכמי השלום היה שכוחות המורדים יצטרפו לצבא הקונגולזי, האלימות נמשכת עד היום, במיוחד באזורי קיוו ואיטורי. מורדים לשעבר המשיכו להתפצל ולהקים קבוצות מורדים חדשות כמו M23, שנלחמות על השליטה במזרח קונגו. האזור ידוע בהחזקת משאבי מינרלים המשמשים לטכנולוגיה. שיחות שלום עם M23 נשללו על ידי הנשיא פליקס טשיסקדי, שלפיו הקבוצה מנצלת באופן בלתי חוקי את משאבי הטבע של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
 הפנייה 
ביולי 2003, תובע בית הדין הפלילי הבינלאומי, לואיס מורנו אוקמפו, הודיע כי קיבל מידע מיחידים וארגונים לא-ממשלתיים בנוגע למצב הקשה בקונגו וכי משרדו יעקוב מקרוב אחר ההתפתחויות באזור. בספטמבר באותה השנה, מורנו אוקמפו הודיע לאספת המדינות החברות (הגוף השולט של בית הדין הפלילי הבינלאומי) כי הוא מוכן להגיש בקשה לאישור פתיחה בחקירה רשמית, אך האמין שהפניה מממשלת קונגו תאיץ את החקירה. באפריל 2004 ג'וזף קבילה פנה רשמית לתובע הבית הדין ומורנו אוקמפו פתח רשמית בחקירה ביוני. חקירת קונגו הייתה החקירה הרשמית הראשונה שנערכה על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי.
 האישומים 
לבית הדין יש סמכות להעמיד לדין יחידים שמואשמים בביצוע פשעים המוגדרים בחוקת רומא (האמנה שהקימה את בית הדין) כפשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות, או רצח עם. התובע האשים שישה אנשים בפשעים בתחום השיפוט של בית הדין ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו: תומאס לובנגה דיילו, ז'רמן קטנגה ומתיו נגודג'ולו צ'וי, בוסקו נטגנדה, קליקסט מברושימנה, וסילבסטר מודקמורה.

 תומאס לובנגה דיילו 
תומאס לובנגה דיילו היה לכאורה המייסד והמנהיג של איחוד הקונגולזים הפטריוטים (UPC) והזרוע הצבאית שלה, הכוחות הפטריוטיים לשחרור קונגו (FPLC). הוא הואשם ב-10 בפברואר 2006 בשלוש עבירות הקשורות לשימוש צבאי בילדים מיולי 2002 עד דצמבר 2003 באזור איטורי של קונגו.

האישומים הם:

 גיוס ילדים, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxvi) לחוקת רומא;
 חיוב ילדים לשירות, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxvi) לחוקת רומא;
 שימוש בילדים להשתתפות בפעולות איבה, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxvi) לחוקת רומא.

ב-2012, הוא הורשע ונדון ל-14 שנות מאסר ושוחרר ב-15 במרץ 2020.

 ז'רמן קטנגה ומתיו נגודג'ולו צ'וי 
ז'רמן קטנגה, המוכר גם כ"סימבה" (המילה בשפת סוואהילי ל"אריה"), היה לכאורה מפקד החזית להתנגדות פטריוטית באיטורי (FRPI). מתיו נגודג'ולו צ'וי היה לכאורה מנהיג החזית הלאומית והאינטגרציונית (FNI).
קטנגה וצ'וי הואשמו בתשעה סעיפים של פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה שבוצעו לכאורה בין ינואר למרץ 2003 באזור איטורי בקונגו נגד בני שבט ההמה. קטנגה וצ'וי הואשמו ביולי 2007.
קטנגה וצ'וי הואשמו בהובלת מתקפה מתואמת נגד האוכלוסייה האזרחית של כפר בוגורו ב-24 בפברואר 2003. לפי צווי המעצר שהוצאו לקטנגה וצ'וי, ההתקפה כללה "רצח של כ-200 אזרחים", "כליאת אזרחים בחדר מלא גופות", ו"שעבוד מיני של מספר נשים ונערות".
לפי דיווחים, הקורבנות נשרפו חיים, נשים נאנסו ונלקחו כשפחות מין, ותינוקות הוטחו על קירות.

האישומים הם:
 רצח, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(א) לחוקת רומא;
 הריגה מכוונת, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(א)(i) לחוקת רומא;
 מעשים לא אנושיים, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(ק) לחוקת רומא;
 יחס לא אנושי או אכזרי, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(א)(ii) או (ג)(i) לחוקת רומא;
 שימוש בילדים להשתתפות בפעולות איבה, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxvi) לחוקת רומא;
 עבדות מינית, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(ז) לחוקת רומא;
 עבדות מינית, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxii) או (ה)(vi) לחוקת רומא;
 התקפה נגד אוכלוסייה אזרחית, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(i) או (ה)(i) לחוקת רומא;
 ביזה, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xvi) או (ה)(v) לחוקת רומא.
ב-7 במרץ 2014, קטנגה הורשע כמסייע לפשע אחד נגד האנושות וארבעה פשעי מלחמה. הוא נדון ל-12 שנות מאסר ב-23 במאי 2014.Case Information Sheet - The Prosecutor v. Germain Katanga, International Criminal Court מתיו נגודג'ולו צ'וי זוכה, ב-18 בדצמבר 2012, מהאשמות של פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה, ונצטווה לשחרור מיידי. פסק דין זה אושר על-ידי ערכאת הערעור ב-27 בפברואר 2015.
 בוסקו נטגנדה 
בוסקו נטגנדה היה לכאורה סגן ראש המטה הכללי של הכוחות הפטריוטיים לשחרור קונגו (FPLC), הזרוע הצבאית של איחוד הקונגולזים הפטריוטים (UPC). נטגנדה פיקד על הזרוע הצבאית של מיליציית "איחוד הקונגולזים הפטריוטים". רוב חברי המיליציה היו משבט ההמה. הם רצחו בבני שבט הלנדו במזרח קונגו, ונלחמו איתם על השליטה באזור איטורי שעשיר במינרליים.|כיוון=ימין
ב-22 באוגוסט 2006 הוא הואשם בשלושה סעיפים של פשעי מלחמה:
 גיוס ילדים, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxvi) לחוקת רומא;
 חיוב ילדים לשירות, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxvi) לחוקת רומא;
 שימוש בילדים להשתתפות בפעולות איבה, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxvi) לחוקת רומא.
ב-14 ביולי 2012, הוא הואשם גם בשלושה פשעים נגד האנושות וארבעה פשעי מלחמה נוספים:
 רצח, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(א) לחוקת רומא;
 אונס ועבדות מינית, פשעים נגד האנושות המפרים את סעיף 7(1)(ז) לחוקת רומא;
 רדיפה, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(ח) לחוקת רומא;
 רצח, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ג)(i) לחוקת רומא;
 התקפה נגד אוכלוסייה אזרחית, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ה)(i) לחוקת רומא;
 אונס ועבדות מינית, פשעי מלחמה המפרים את סעיף 8(2)(ה)(vi) לחוקת רומא;
 ביזה, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ה)(v) לחוקת רומא.
ב-8 ביולי 2019, לשכת המשפט VI של בית הדין מצאה את בוסקו נטגנדה אשם ב-18 סעיפים של פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, שבוצעו באיטורי, קונגו, בשנים 2002-2003. הוא נדון ל-30 שנות מאסר ב-7 בנובמבר 2019.|כיוון=ימין ב-8 במרץ 2021 בית הדין פסק שיש לפצות את הקורבנות של נטגנדה בסכום של 30 מיליון דולר, הסכום הגבוה ביותר שנפסק אי פעם. מכיוון שלנטגנדה אין את הכסף לשלם, בית הדין ישתמש בכספי הקרן שלו לפצות את הקורבנות.

 קליקסט מברושימנה 
קליקסט מברושימנה היה לכאורה המזכיר הביצועי של הכוחות הדמוקרטיים לשחרור רואנדה (FDLR). מברושימנה היה בן שבט ההוטו ברואנדה שנחשד שהשתתף ברצח העם ברואנדה ב-1994.
הוא הואשם ב-11 סעיפים פליליים:
 התקפה נגד אוכלוסייה אזרחית, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(i) או (ה)(i) לחוקת רומא;
 הרס רכוש, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(א)(iv) או (ה)(xii) לחוקת רומא;
 רצח, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(א)(i) או (ג)(i) לחוקת רומא;
 רצח, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(א) לחוקת רומא;
 עינויים, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(א)(ii) או (ג)(i) לחוקת רומא;
 עינויים, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(ו) לחוקת רומא;
 אונס, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ב)(xxii) או (ה)(vi) לחוקת רומא;
 אונס, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(ז) לחוקת רומא;
 מעשים לא אנושיים, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(ק) לחוקת רומא;
 יחס לא אנושי, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(א)(ii) לחוקת רומא;
 רדיפה, פשע נגד האנושות המפר את סעיף 7(1)(ח) לחוקת רומא.
ב-16 בדצמבר 2011, לשכת המשפט המקדמית I סירבה לאשר את האישומים נגדו. ב-23 בדצמבר 2011, הוא שוחרר ממעצר. ב-30 במאי 2012, ההחלטה אושרה בערעור.

 סילבסטר מודקמורה 
סילבסטר מודקמורה היה מפקד הכוחות הדמוקרטיים לשחרור רואנדה מאז הקמתה. מודקמורה היה סגן מפקד המשמר הנשיאותי של הכוחות המזוינים של רואנדה במהלך רצח העם ברואנדה ב-1994.
הוא הואשם בתשעה סעיפים של פשעי מלחמה ב-12 ביולי 2012:
 רצח, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ג)(i) לחוקת רומא;
 הטלת מום, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ג)(i) לחוקת רומא;
 יחס אכזרי, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ג)(i) לחוקת רומא;
 עינויים, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ג)(i) לחוקת רומא;
 פגיעה בכבוד אישי, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ג)(ii) לחוקת רומא;
 התקפה נגד אוכלוסייה אזרחית, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ה)(i) לחוקת רומא;
 ביזה, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ה)(v) לחוקת רומא;
 אונס, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ה)(vi) לחוקת רומא;
 הרס רכוש, פשע מלחמה המפר את סעיף 8(2)(ה)(xii) לחוקת רומא.

מודקמורה היה מבוקש על ידי בית הדין הפלילי הבין-לאומי מאז 2012 בגין פשעי מלחמה שבוצעו, לפי הנטען, במזרח קונגו בין השנים 2009–2010. בספטמבר 2019 הכריז צבא קונגו כי כוחותיו הרגו את סילבסטר מודקמורה וכמה מפקודיו.

 הליכים משפטיים 
שמאל|ממוזער|200px|מטה ה-ICC הזמני בהאג
התביעה של חמשת החשודים חולקה לארבעה תיקים. ז'רמן קטנגה ומתיו נגודג'ולו צ'וי נשפטו יחד ושלושת החשודים האחרים נשפטו בנפרד. המשפט של בוסקו נטגנדה החל בספטמבר 2015. בנקודה זו, סילבסטר מודקמורה עדיין לא נעצר.

 התובע נ' תומאס לובנגה דיילו 
התובע הגיש בקשה לצו מעצר של לובנגה דיילו ב-12 בינואר 2006 והצו הוצא תחת חתימה ב-10 בפברואר 2006.
לובנגה דיילו כבר היה בכלא קינשאסה כאשר הצו הוצא בקשר להריגתם של תשעה שומרי שלום בנגלדשים מכוח השליחות של האומות המאוחדות ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הרשויות הקונגולזיות הסגירו את לובנגה דיילו ל-ICC ב-17 במרץ 2006, הוא הועבר למרכז המעצר של ה-ICC בהאג, והוא הופיע לראשונה בפני בית הדין ב-20 במרץ 2006. שימוע אישור האישומים שלו התקיים מ-9 עד 28 בנובמבר 2006 ולשכת המשפט המקדמית I אישרה את האישומים ב-29 בינואר 2007.
לפני שהמשפט נגד לובנגה דיילו החל, לשכת המשפט המקדמית עצרה את ההליכים והורתה לשחרר את דיילו בטענה שהתובע לא חשף ראיות להגנה. בפסיקה מאוחרת יותר הלשכה הפכה את החלטתה הקודמת ואפשרה למשפט להתחיל.
בנוסף, עורך הדין הבכיר של התביעה, התובע אקהרד ויטופף, הוסר מהתיק רק חודש לפני תחילת המשפט. המשפט של לובנגה דיילו החל ב-26 בינואר 2009 אך ב-8 ביולי 2010 לשכת המשפט שוב עצרה את ההליכים בשל התנהלות התובע והורתה לשחררו.
בעקבות ערעור מוצלח של התובע, ההוראה לשחרר את לובנגה דיילו בוטלה והמשפט התחדש. הטיעונים הסופיים הסתיימו ב-26 באוגוסט 2011. ב-2012, לובנגה נמצא אשם ונדון ל-14 שנות מאסר.

 התובע נ' ז'רמן קטנגה ומתיו נגודג'ולו צ'וי 
התובע הגיש בקשה לצווי מעצר של קטנגה וצ'וי ב-25 ביוני 2007 והם הוצאו על ידי לשכת המשפט המקדמית I ב-2 ביולי ו-6 ביולי, שניהם תחת חתימה.
קטנגה נעצר בקונגו והוסגר לבית הדין ב-17 באוקטובר 2007. צ'וי נעצר ב-6 בפברואר 2008 והוסגר לבית הדין למחרת. קטנגה הופיע לראשונה בבית הדין ב-22 באוקטובר 2007 בעוד שצ'וי הופיע לראשונה ב-11 בפברואר 2008.
שימוע אישור האישומים התקיים בין 27 ביוני ל-18 ביולי 2008 והאישומים אושרו על ידי לשכת המשפט המקדמית I ב-26 בספטמבר 2008. המשפט של קטנגה וצ'וי החל ב-24 בנובמבר 2009 והסתיים ב-23 במאי 2012. צ'וי זוכה, וקטנגה הורשע ברצח וביזה בקשר להתקפה הקטלנית על בוגורו.
 התובע נ' בוסקו נטגנדה 
התובע הגיש בקשה לצו מעצר של נטגנדה ב-12 בינואר 2006. הצו הוצא ב-22 באוגוסט 2006 תחת חתימה ובהמשך נחשף ב-28 באפריל 2008. נטגנדה היה נמלט, עד שהסגיר את עצמו לשגרירות ארצות הברית ברואנדה ב-18 במרץ 2013.
 התובע נ' קליקסט מברושימנה 
התובע הגיש בקשה לצו מעצר של קליקסט מברושימנה ב-20 באוגוסט 2010 והוא הוצא תחת חתימה ב-28 בספטמבר 2010.
מברושימנה נעצר על ידי הרשויות הצרפתיות בפריז ב-11 באוקטובר 2010. הוא הועבר למרכז המעצר של בית הדין בהאג. שימוע אישור האישומים שלו התקיים בין 16 ל-21 בספטמבר 2011.
ב-16 בדצמבר 2011, השופטים של לשכת המשפט המקדמית I ברוב של 1–2 סירבו לאשר את האישומים והורו לשחרר את מברושימנה ממעצר. השופטת סנג'י ממסנונו מונגנג, השופטת הנשיאה, חלקה על דעת הרוב.

 לקריאה נוספת 
Gaskins, Richard (2022). The Congo Trials in the International Criminal Court (2 ed.). Cambridge University Press.
 קישורים חיצוניים 
Situation in the Democratic Republic of the Congo  – International Criminal Court

 הערות שוליים 

קטגוריה:חקירות בית הדין הפלילי הבין-לאומי