אלכסנדר פון הומבולדט

פרידריך וילהלם היינריך אלכסנדר פון הוּמבּוֹלדט (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Heinrich Alexander Freiherr von Humboldt; 14 בספטמבר 1769 – 6 במאי 1859) היה חוקר טבע ומגלה ארצות גרמני שכונה בשמות רבים כמו "הנוסע הגדול". יחד עם קרל ריטר גאוגרף גרמני (פרוסי) הוא נחשב לאבי הגאוגרפיה המודרנית. תרם רבות לבוטניקה, לזואולוגיה, אקולוגיה ולתחומי מדע רבים אחרים.

מסעותיו, ספריו ומכתביו, והגישה הכללית שלו למדע ולמסעות השפיעו רבות על חוקרי ארצות מדענים ואינטלקטואלים בני דורו ואף בדורות לאחר מכן והוא השפיע בצורה עמוקה על דמויות מפורסמות במאה ה-19 כמו גתה, צ'ארלס דרווין, הנרי דייוויד תורו ועוד. הוא יצר זא'נר חדש של כתיבה על הטבע המשלב התפעמות פיוטית מהטבע מחד ומאידך תיאור מדויק שלו, דבר שבא לידי ביטוי ביצרות רבות של ממשיכי דרכו. הוא הוביל שינוי בהשקפת האדם על הטבע, לתפיסה הוליסטית ומתפייטת יותר מחד ומדעית יותר מאידך, והמשלבת את חשיבות הרגש והדמיון עם המחקר האמיפירי, כמו גם החשיבות של שילוב תהליכים רבים הקשורים זה בזה כמו גאולוגיה, אקלים, מגנטיות, אקולוגיה ועוד. הומבולדט נחשב מהמבשרים של ההשקפות של שמירת טבע וסביבתנות, והבנת חשיבות תלות האדם במערכות אקולוגיות (קיימות). על שמו קרויים מקומות רבים ביניהם זרם הומבולדט, שלחופי אמריקה הדרומית, על שמו קרויים גם מינרלים, מעל 300 צמחים וכמעט 100 בעלי חיים.

ילדות ולימודים
פון הומבולדט נולד ב-1769 בברלין שהייתה אז בממלכת פרוסיה בתקופת מלכותו של פרידריך השני. הוא היה בן למשפחה מיוחסת ועשירה. יורש העצר, הנסיך פרדיננד היה הסנדק שלו, אך למרות זאת הייתה לו ילדות אומללה. בגיל תשע נתייתם מאביו, קצין בחצרו של פרידריך הגדול. הוא ואחיו, לימים השר הפרוסי, הבלשן והפילוסוף וילהלם פון הומבולדט, גודלו בידי אימם באחוזת המשפחה בטגל שליד ברלין. אמו, מריה אליזבט, הייתה בת למשפחה עשירה והייתה מרוחקת רגשית מבניה. הבנים זכו לחינוך מן המעלה הראשונה בידי שורה של מורים פרטיים, הוגי דעות, חדורי רוח הנאורות. כילד לא לקחו ברצינות את תחומי העניין שלו בטבע ובנסיעות. אמו, שבה היה תלוי כלכלית, התעקשה שיהפוך לעובד מדינה. בניגוד לאחיו הוא נמשך לא רק ללימודים אלא גם למסעות וחקר הטבע. הוא היה נמרץ מאוד וחקר תחומים רבים. ב-1786 החל ללמוד מדעי הטבע באוניברסיטת גטינגן.

באביב 1790 נסע אלכסנדר פון הומבולדט ללונדון שם פגש את ג'וזף בנקס שהיה הבוטנאי של ג'יימס קוק וכיהן כנשיא החברה המלכותית. בשלהי 1790 הוא החל ללמוד כלכלה ופיננסים בהמבורג אולם שנא את הלימודים. תאוותו למסעות גרמה לו לתסכול רב ותוארה על ידי אחרים כאדם המחשב להתפוצץ. הוא השלים את לימודיו בגיל 21.

ב-1791 החל פון הומבולדט ללמוד באקדמיה למכרות בפרייברג. זו הייתה פשרה עם אמו – לימודיו יאפשרו לו לעבוד במשרד המכרות של פרוסיה אבל לימודיו יוכלו לספק את סקרנותו בתחום המדע והגאולוגיה. אחרי 8 חודשים סיים תוכנית לימודים שאחרים השלימו תוך 3 שנים. הוא נהג להשכים בבוקר ולצאת לסיורים במכרות. בגיל 22, שנחשב גיל צעיר מאוד לתפקיד, התמנה למפקח מכרות, ותפקידו אפשר לו לנסוע למקומות רבים ולחקור בתחום הגאולוגיה.

פגישתו עם גתה
ממוזער|250px|טקסט=אלכסנדר, וילהלם פון הומבולדט, שילר, גתה ביינה|אלכסנדר וילהלם פון הומבולדט, פרידריך שילר, וגתה ביינה
ב-1794 ביקר אלכסנדר פון הומבולדט את אחיו וילהלם ומשפחתו שגרו בינה, שהייתה מרכז מחקר וספרות מפורסם. הם היו מיודדים עם המשורר פרידריך שילר שהיה חברו של גתה. במהרה יוהאן וולפגנג פון גתה הוזמן ליינה וגר בטירת הדוכס בסמוך לשאר החבורה. גתה היה באותו זמן המשורר הפופולרי ביותר בגרמניה, בשל יצירתו ייסורי ורתר הצעיר, אך בשלב זה של חייו, היה באמצע שנות ה-40 של, והיה מתוסכל וחסר השראה.

החבורה נפגשה מדי יום ונוצר קשר חזק בין גתה ואלכסדר. הומבולדט היה חוקר נלהב ו"כפה" על הנוכחים את מדעי הטבע. הם שוחחו על זואולוגיה, בוטניקה, הרי געש, כימיה וגלווניזם. גתה אמר על פון הומבולט כי "בשמונה ימים של קריאה בספרים אין האדם יכול ללמוד את כל מה שהוא מקבל ממנו בשעה אחת".

המפגש של הומבולדט עם גתה השפיע עמוקות על שניהם. גתה התרשם מאוד מהומבולדט ובילה איתו ימים רבים והם הפכו ידידים לכל ימי חייהם. הומבולדט חידש את העניין של גתה במדע (בתחומים כמו גאולוגיה, בוטניקה, ואופטיקה) והמפגש ביניהם הוביל אותם לחקירה משותפת של הקשרים בין טבע-אדם ודמיון ובפרשנות ל"ביקורת התבונה הטהורה" ושל ארסמוס דרווין הם חיפשו חוקים ותובנות ביחס ליצורים החיים והאדם. ידידו של גתה, שילר, חשש שהמפגש שלו עם הומבולדט יסיט אותו מדרכו הספרותית אולם התרחש דבר הפוך – גתה החל למזג את המדע וההשראה שלו ממנו ביצריתו. וולף טעונת כי הרומן המפורסם של גתה, פאוסט בפרצי כתיבה שחפפו את זמני הביקור של הומבולדט (בתקופות מאוחרות יותר), וכי רבים ראו בדמות הראשית ברומן – דוקטור פאוסט, איש אשכולות שמוכן לעשות הכל תמורת ידע אינסופי, את בן דמותו של הומבולדט. המפגש עם גתה השפיע עמוקות גם על הומבולדט, עד אז הוא התמקד בביצוע מדידות רבות, אך בעקבות המפגשים הוא הסיק כי כדי להבין את הטבע ואת החוקים המושלים בו יש צורך בדמיון כדי למצוא דפוסים שחבויים בקרב יצורים או תחומים שנראים במבט ראשון מרוחקים זה מזה.

הכנות למסע
בנובמבר 1797 נפטרה אמו של הומבולדט מסרטן. עד אז היה כבול לרצונתיה לראות אותו מתקדם בסולם הדרגות בבירוקרטיה של פרוסיה. מותה הפך אותו ואת אחיו לאנשים אמידים. אלכסנדר קיבל בירושה 100,000 טאלר. והוא כתב שהוא כה עשיר עד כי היה יכול "להתכסות בזהב". אך כל מרצו היה מכוון למסעות ומחקרים. הוא התפטר בתוך חודש מתפקדיו כמפקח מכרות והחל לתכנן מסע חקר רציני. הוא טייל ברחבי אירופה כדי ללמוד כל מה שניתן על בוטניקה, גאולוגיה, זואולוגיה ואסטרונמיה. פרסומיו הראשונים ורשת קשרים עם אישים שונים פתחו לו דלתות שונות. בתקופה זו זכה שסוג חדש של עץ מהודו יקרא על שמו – Humboldtia. הוא טיפס על האלפים כדי לחקור הרים וכדי שיוכל להשוותם להרים אחרים. בשנים 1796–1797 באוניברסיטאות בפרייברג, וינה, יינה ופריז.

אחרי כשנה של הכנות למסע הבין הומבולדט כי המצב הפוליטי באירופה יקשה עליו לצאת למסע. הוא ניסע להגיע ליעדים שונים כמו איי הודו המערבית או מצרים אך המלחמות בין המעצמות מנעו זאת ממנו. באפריל 1798 ביקר אלכסדר את אחיו וילהלם ומשפחתו בפריז. שם פגש את הבוטנאי אמה בונפלאן שהיה אז בן 25, חסון וצמא למסעות. בונפלאן היה במובנים רבים היפוכו של הומבולדט הנמרץ והמתלהב שכן היה שלו תמיד, והומבולדט החליט לצרף אותו למסעו. בסוף 1798 נואש הומבולדט מצרפת ונסע למדריד. הספרדים באותה תקופה נודעו לשמצה משום שלא נתנו לנוכרים לבקר במושבותיהם באמריקה. עם זאת הומבולדט היה מקושר וכריזמטי מאוד והצליח לדבר אל ליבו של המלך קרלוס הרביעי וקיבל היתר לבקר באמריקה הדרומית במאי 1799. חמישה ימים לאחר קבלת הדרכונים יצאו הומבולדט ובונפלאן ללה קורוניה, נמל בצפון מערב ספרד והפליגו משם על גבי הפריגטה פיסארו בתחילת יוני. הומבולדט לא נרתע מסכנות בדרך כמו אוניות הצי הבריטי. הוא לקח איתו 42 מכשירי מדע כולל מיקרוסוקופים, טלסקופים ועוד וכן צלוחיות וכלים לאכסון זרעים, דוגמיות אדמה, ספרים ליבוש צמחים ועוד. במכתביו הסביר שבכוונתו לערוך תצפיות רבות בדומה לנוסעים מדעיים שקדמו לו, כמו איסוף צמחים זרעים, מדידת גובהם של הרים ועוד. אולם המטרה האמיתית של המסע הייתה לגלות כיצד "כל כוחות הטבע שלובים ושזורים יחדיו" – מה טיב יחסי הגומלין בין האורגני לאי-אורגני.

המסע לאמריקה הלטינית
300px|ממוזער|טקסט=מסעו של פון הומבולדט לדרום אמריקה|מסעו של פון הומבולדט לדרום אמריקה
ב-1799 יצא עם ידידו הטוב בונפלאן למסע בן חמש שנים במושבות ספרד באמריקה. תחילה עברו באיים הקנריים, (שם קבע כי העץ דרקון אלף השנים הוא בן 6,000 שנים, קביעה שנתנה לו את שמו) ומשם לוונצואלה. שם החלו מסע ממושך.

חקירות על ברוא יערות
בפברואר 1800 יצא הומבולדט יחד עם בונפלאן, משרת בשם חוזה, וארבעה פרדים מקרקס. לאחר כשבוע הגיע לאגם ולנסיה. האגם שכן בלב עמק חקלאי. הנוף במקום היה אידילי אולם תושבי המקום היו מודאגים בשל ירידת מפלס מי האגם. המקומיים חשבו שהדבר נגרם עקב מוצא תת-קרקעי שמנקז את מי האגם אולם הומבולדט חשב אחרת. הוא השווה את שיעור ההתאיידות מהאגם לנהרות ואגמים אחרים בעולם והגיע למסקנה כי בירוא היערות מסביב לאגם והטיית המים להשקיית גידולים היא זו שגרמה לירידת המפלס בו. בעלי המטעים היטו נחלים לשם השקיה וכן כרתו עצים כדי לברא אדמה לגידולים, ודבר זה גרם לאובדן סבך הצמחייה התחתון שהיה ביער וכלל טחב, שיחים ושורשים – דבר זה הוביל להיווצרות אדמה חשופה שאינה מסוגלת לאגור מים. דבר זה גרר ירידה בפוריות החקלאית של האדמה ובעלי המטעים נאלצו לנוע הלאה. הומבלדט היה אחד הראשונים שהבין שהדבר הוביל לתוצאות הרסניות לטבע ולאדם. הוא הבין כי היערות בעבר הגנו על האדמה וכך הפחיתו את ההתאיידות.

"כאשר משמידים יערות, כפי שעושים בעלי מטעים בכל רחבי אמריקה, בפזיזות ובלי שיקול דעת, המעיינות מתייבשים לגמרי או נעשים שופעים פחות. אפיקי הנהרות הנשארים יבשים במשך חלק מהשנה, הופכים לנתיבי שיטפון כשיורדים גשמים גדולים במקומות הגבוהים. העשבייה והטחב נעלמים עם השיחים בצלעות ההרים, ודבר אינו בולם עוד את שטף מי הגשם: תחת שיתווספו אט-אט למפלסי הנהרות בסינון הדרגתי, הם חורשים תלמים בצלעות ובגבעות ברדת ממטרים כבדים, זורמים על העפר שנעשה תחוח וגורמים להצפות פתאומיות העושות שמות בארץ."

עצים היו נחוצים לתעשייה, לבניית אוניות ולדלק במאות ה-17, 18 בדומה לחשיבות הנפט בימנו. ג'ון איוולין הזהיר מפני התמעטות העצים וכך גם ג'ון ברטרטם ופרנקלין (שהמציא אח חסכונית יותר). ז'אן בטיסט קולבר העביר חוק לצמצום הכריתה והגברת הנטיעות, אולם כל אלה עשו זאת עקב שיקולים כלכליים. הומבלדט היה הראשון שהבין את חשיבות היערות לאדם והזהיר כי ברוא יערות עלול לגרום נזק לדורות הבאים. בהמשך הוא תיאר תופעה דומה גם במקומות שונים כמו פרו או רוסיה. הוא הבהיר כי ברוא היערות עלול לגרום פגיעה באדמות ובאקלים. לפי וולף דעות אלה הובילו לכך שהומבולדט בלא ידיעתו הפך לאבי התנועה הסביבתית.

מודעות להרס הטבע
מסעותיו של הומבולדט הובילו אותו לימים למסקנה התקדימית כי "כל הדברים הם פעולות גומלין ותגובות הדדיות". וכן כי פעילות האדם עלולה לגרום לנזק סביבתי ניכר. הוא למד זאת באמצעות צפייה בהשפעות כריתת היערות על אגם ולנסיה ועל פוריות האדמות סביבו, והוא ראה זאת גם בתחומים אחרים – מסיונרים האירו את הכנסיות שלהן באמצעות שמן שהופק מביצי צבים, אולם הדבר הוביל להתמעטות אוכלוסיית הצבים, הוא הזהיר גם כי שלייה מוגזמת של פנינים בחוף וונצואלה מפחיתה את מרבצי הצדפות.

הומבולדט נטש בהדרגה את ההשקפה האנתרופוצנטרית, ששמה את האדם במרכז הבריאה ואשר משלה בכיפה במשך אלפי שנים כאשר אנשים תארו את יחס האנושות אל הטבע. החל מאריסטו שכתב כי "הטבע יצר את כל הדברים במפורש למען האדם", ועד קארולוס לינאוס שקבע ב-1749 כי "כל הדברים נוצרו למען האדם". בהשפעת ספר התנ"ך (בין היתר בראשית א' כ"ח) האמינו כל האנשים בתקופת הומבולדט כי אלוהים ייעד את האדם לשלוט בטבע. במאה ה-17 כתב בייקון כי "העולם נברא לאדם". דקארט קבע כי בעלי החיים הם "אוטומטונים- חסרי כוח בינה, נחותים מבני האדם שהם "אדוני הטבע ובעליו".

במאה ה-18 רווח בקרב ההוגים המערביים הרעיון לפיו ניתן לשכלל את הטבע באמצעות עבודת האדמה. החשיבה המערבית דגלה בכך ששדות חקלאיים, ברוא יערות וכפרים הופכים את הישימון הפראי לנוף פורה ונעים. לפי תפיסה זו יערות בראשיתיים של העולם החדש היו לדעתם "שממה פראית" שצריך לכבוש, להשליט סדר בתוהו ובוהו, ובכך להפוך דבר רע לטוב. לדוגמה ב-1748 כתב מונטסקייה כי האנושות "הפכה את הארץ ראויה יותר למשכנה" – גנים ושדות מרעה היו האידיאל שהוגי הדעות חשבו עליו. אלכיס דה טוקוויל כתב ב-1833 כי "רעיון ההרס" – כריתת יערות אמריקה בגרזינים הוא שהעניק לנוף את "החינניות הנוגעת ללב שלו". יו וילאמסון, רופא ופוליטיקאי מקרוליינה הצפונית פרסם ב-1770 מאמר בזכות ברוא יערות שכן הדבר הועיל לדעתו לאקלים. אחרים הציעו לכרות עצים כדי לייבש ביצות. וההסכמה הכללית הייתה כי "כיבוש השממה" הוא "היסוד לרווחים לעתיד". הרוזן דה ביפון תיאר את יערות העד כמקום מתועב מלא עצים נשחתים, צמחים טפילים, חרקים ארסיים, עלים נרקבים ושלולית מים עכורות. את הישימון הוא תיאר כ"עיוות". השקפתו עיצבה את דעת הקהל. היופי זוהה עם התועלת לאדם. על האדם התרבותי היה לנצח את הטבע הלא תרבותי ולאלף אותו. ביפון כתב כי "כיבוש הטבע הוא היפה".

אל מול כל זאת הומבולדט היה הראשון להבין כי ראיית עולם זו שגויה שכן האדם תלוי בהמשך תפקודו של העולם הטבעי. הוא הזהיר באופן תקדימי כי על האדם להכיר את כוחות הטבע שנשזרים אחד בשני כחוטים שונים במעשה רקמה. הוא כתב כי "האדם יוכל לפעול על הטבע ולהפקיע את כוחותיו לשימושו, רק אם יבין את חוקיו". הוא גם הזהיר כי האנושות עלולה להרוס את הסביבה וכי התוצאות עלולות להיות הרות אסון.

מסע לגילוי חיבור האמזונס אל אורינוקו
במשך שנה וחצי סיירו בג'ונגל של האורינוקו, בסירות עץ וברגל. בין השאר, חקר פון הומבולדט את הנהר יוצא הדופן קסיקיארה. נהר זה מתפצל לשניים: צד אחד נשפך לאורינוקו, בעוד הצד השני לנהר ריו נגרו, ולפיכך לאמזונאס. במשך שנים כינו את הנהר הזה "הנהר הזורם לשני כיוונים", ויש סברו שהוא בעצם תעלה. הומבולדט, בזמן שהותו בוונצואלה, גילה את האמת על נהר זה.

חציית האנדים וטיפוס על צ'ימבורסו
ממוזער|250px|טקסט=אלכסנדר פון הומבולדט ואמה בונפלאן למרגלות הר הגעש צ'ימבורסו|אלכסנדר פון הומבולדט ואמה בונפלאן למרגלות הר הגעש צ'ימבורסו
מוונצואלה נסעו פון הומבולדט וידידו להוואנה בירת קובה, ומשם לנמל קרטחנה ובמעלה נהר מגדלנה אל בוגוטה, בירת קולומביה. מקולומביה המשיכו אל אקוודור של ימינו, שם נכשל הומבולדט בניסיונו לכבוש את פסגת הר הגעש צ'ימבורסו, שגובהו 6,268 מטרים. פון הומבולדט האמין שזהו הר הגעש הגבוה בעולם. הוא סירב לוותר גם כשכל התנאים היו לרעתו: מורה הדרך נטש אותו ואת חבריו, ערפל כבד הכה בהם, פון הומבולדט חלה במחלת גבהים, ובגובה 5,800 מטר החלה סופת שלגים. בצער רב הוא נאלץ לחזור על עקבותיו ולזנוח את רעיון הטיפוס על פסגת ההר. ברם, ההר לא נכבש ב-80 השנים הבאות, אז העפיל לפסגתו האלפיניסט אדוארד וימפר.

שמאל|ממוזער|200px|פסל "אלחנדרו דה המבולדט" המוצב באוניברסיטת הוואנה, קובה

מאקוודור נסעו פון הומבולדט ובונפלאן דרומה לפרו. הם עברו בעיר טרוחיו ובלימה בירת פרו, ומשם לעיר קייאו, תחנתם הדרומית ביותר במסע, לשם הגיעו כדי לערוך תצפית אסטרונומית.

מסע במקסיקו
מקייאו בתחילת 1804 הם הפליגו למקסיקו, שם חקרו את הר הגעש פופוקטפטל, ההר השני בגובהו במקסיקו. בין היתר הם חקרו מערכת ניקוז מים באזור מקסיקו סיטי ולצורך כך הגיעו לאזור טקיסקיאק. אחרי שנה במקסיקו.

מפגש עם תומאס ג'פרסון בארצות הברית
לאחר חמש שנות מסע היה אמור הומבולדט לחזור לאירופה, אבל הוא שינה את תוכניתיו והחליט לבקר למספר שבועות בארצות הברית כדי להפגש עם נשיא ארצות הברית השלישי, תומאס ג'פרסון. במאי 1804 הוא נחת בפילדלפיה שמנתה אז 75,000 תושבים. הוא כתב מכתבים אל ג'פרסון ואל שר החוץ ג'יימס מדיסון. קונסול ארצות הברית בקובה כתב גם הוא אל מדיסון כדי לקדם את הפגישה בגלל המידע רב הערך שהיה להומבולדט על מקסיקו. ב-2 ביוני נפגש עם ג'פרסון והשניים דנו בנושאים רבים הקשורים ליבשות אמריקה, במיוחד בנוגע למקסיקו שבה היה לארצות הברית עניין רב וידע מועט מאד. הם המשיכו להפגש בשבוע שלאחר מכן והומבולדט עדכן את ג'פרסון וממשלתו במידע רב בנושא כולל מפות, טבלאות וסיכום של 19 עמודים של סיכומי המחקרים שלו. בנוסף הוא וג'פרסון דנו בנושאים רבים הקשורים במדע, אקולוגיה, אימפריאליזם ופוליטיקה. הומבולדט התנגד לקולוניאליזם ולניצול דרום אמריקה והבהיר כי המשך מדיניותה של ספרד במושבותיה יביא לאסון סביבתי וחברתי. הומבולדט התלהב מארצות הברית הצעירה והדמוקרטית אבל הסתייג מהעבדות שהייתה בה. בסוף יוני 1804 הפליג הומבולדט מארצות הברית לצרפת.

מגורים בפריז ופרסום ספריו
החל מ-1808 התגורר הומבולדט בפריז, שם הוציא לאור את מחקריו ב-33 כרכים. לכלל מחקריו קרא בשם "מסע לגלילות המשווניים של היבשת החדשה". הוא זכה לפרסום רב וספריו השפיעו על מדענים רבים ביניהם לייל ודרווין. הוא גם פגש את סימון בוליבר הצעיר וכתביו השפיעו על החלטתו לשחרר את דרום אמריקה מהכיבוש הספרדי. לאחר שבוליבר פנה לדרום אמריקה כתב פון הומבולדט ספרים ביקורתיים על הקולוניאליזם הספרדי במושבות. מגוריו בפריז היו לצנינים בעיני המלך הפרוסי ובעיני אחיו שהפך עם הזמן לשר החינוך – וזאת בגלל המצב המלחמתי בין צרפת לפרוסיה, עם זאת הומבולדט שנא את הקור של החורף הגרמני ואהב לשבת בפריז שהייתה מרכז המחקר האירופאי. הוא נהנה מפרסום רב ברחבי אירופה. נפוליאון שהפך לקיסר צרפת לא אהב את הומבולדט וניסה לסלקו מארצו אבל בגלל הפופולריות הרבה שלו בצרפת גירוש זה נמנע. הומבולדט היה מרצה מבוקש ברחבי פריז והשפיע על מדענים רבים שפעלו שם.

במשך שנים ניסה הומבולדט לקבל אישור מחברת הודו המזרחית לבצע מסע מחקר בהודו, כדי לחקור את ההרים שם ולהשלים את מחקריו. למרות קשריו הרבים בחברה המלכותית ובחברה הבריטית, אישור כזה לא ניתן להומבולדט כנראה בגלל חשש מביקורת חברתית שלו על הקולוניאליזם בהודו.

עם הזמן התרוקן הונו של הומבולדט בגלל הוצאותיו הרבות על מסעות וכן בגלל ההוצאה הגדולה על פרסום ספריו וכן תמיכה במדענים שונים. במשך שנים הוא קיבל קצבה מהמלך הפרוסי. כמו כן השהייה בפריז הפכה לפחות ופחות מושכת – לאחר הדחת נפוליאון השתרר משטר נוקשה שדגל בצנזורה שמרנית נוצרית. בעקבות דרישה הולכת ומתחזקת מצד מלך פרוסיה חזר הומבולדט לברלין. הוא שרת שם בחצר המלך, וכמעט לא היה יכול לעסוק במחקריו ופרסומיו. עם זאת תוך זמן קצר הוא החל בפעילות חינוכית של מתן הרצאות לקהל הרחב, שניתנו בחינם ואפשרו גם כניסה לנשים, מה שלא היה מקובל. הרצאות אלו היו מבוקשות מאוד ומשכו מאות בני אדם. הוא כיסה בהם נושאים רבים בצורה שהדהימה את שומעיו.

מסעו לרוסיה
300px|ממוזער|טקסט=מסע הומבולדט ברוסיה|מסע הומבולדט ברוסיה
ב-1829 נסע עם פרופסור כריסטיאן גוטפריד אהרנברג ועם חוקרים מרוסיה למסע משותף בהרי אורל, הרי אלטאי והים הכספי. הומבולדט הדהים את מארחיו כאשר גילה להם איפה וכיצד אפשר למצוא יהלומים במכרות שכללו פלטינה וזהב. עם זאת עיקר מטרת מסעו הייתה לבצע מחקרים בגאולוגיה בוטניקה והשוואת מחקרים בתחומים שונים באזור עולם נוסף ובמיוחד בהרי אלטאי.

את המסע הוא פרסם בספר בן 3 כרכים בשם "אסיה התיכונה". שני ספרים אלה נכתבו בצרפתית ויועדו לבעלי ידע מדעי; לעומת זאת, ספריו בגרמנית "מחזות הטבע" ו "הקוסמוס" יועדו לכל בעלי השכלה בסיסית באשר הם.

פון הומבולדט נפטר ב-6 במאי 1859 בגיל 90 – גיל מופלג, בהתחשב במסעות שערך באזורים מן המסוכנים ושורצי המחלות ביותר שבעולם.

תרומתו למדע
הכרונולוגיה של פרסומי הומבולדט עדיין אינה נהירה כיום. אפילו הומבולדט עצמו לא ידע בדיוק מה פורסם, מתי ובאיזו שפה. פון הומבולדט נחשב עד היום לאחד מגדולי חוקרי הטבע. מסעותיו ומחקריו תרמו לתחומים רבים מספור של המדע, בהם: פיזיקה, כימיה, גאולוגיה, גאוגרפיה, מינרלוגיה, וולקנולוגיה, בוטניקה, גאובוטניקה, זואולוגיה, קלימטולוגיה, אוקיינוגרפיה, אסטרונומיה, כלכלה, אתנוגרפיה ודמוגרפיה.

פרסומיו הנוגעים לאמריקה הלטינית הפכו לסדרה בת 34 כרכים בשם "מסע לאזורים האקווינוקטיים של היבשת החדשה". מתוך סדרה זו מספר ספרים הפכו לרבי מכר שהשפיעו על מדענים והוגי דעות רבים. ביניהם "מראות הטבע" שכלל תיאור מדעי לצד תאורי נוף פיוטיים ומרגשים ו"סיפור אישי" שהיה שילוב של ספר מסעות וספר מדעי ותיאר את מסעם של הומבולדט ובונפלאן באמריקה הדרומית. ספר רב מכר נוסף היו שני הכרכים הראשונים של ספרו "קוסמוס". ספרים משפיעים אחרים כללו את "מסה פוליטית על ממלכת ספרד החדשה", "מסה פוליטית על האי קובה", "מראות הקורדיירה ואתרי פאר של העמים הילידיים של אמריקה", ו"מסה על הגאוגרפיה של הצומח".

הומבולדט ידוע רבות בזכות זרם הים שגילה וקרוי על שמו, סמוך לחופי אמריקה הדרומית. בנוסף לכך, היה פון הומבולדט פילוסוף והוגה דעות ידוע; הוא הוקיע בחריפות את העבדות, ותמך בשוויון זכויות לכל אדם באשר הוא.

פרסום והשפעה
בזכות מסעותיו הנועזים, מחקריו פורצי הדרך, כתיבתו ששילבה רגש עם עובדות מפתיעות ורבות, הומבלדט זכה לבולטות רבה. ספריו זכו לפרסום רב בקרב האליטה ובקרב הקהל הרחב, תחילה בארצות אירופה ולאחר מכן גם בדרום אמריקה ובצפון אמריקה. עוד בימי חייו זכה פון הומבולדט לתשבחות ומחמאות להן זכו מעטים בלבד בדורו. הוא כונה "קולומבוס השני", "מגלה אמריקה מחדש", "נסיך המדע" ו"אריסטו החדש". הוא הושווה לגתה ולנפוליאון, שאת שניהם הכיר, ונחשב עד היום לאחד מגדולי מגלי הארצות וחוקרי הטבע.

בימי חייו טיפח הומבלדט מדענים צעירים רבים, בצרפת ובפרוסיה, ועמד בקשר מכתבים עם רבים אחרים. ספריו השפיעו על הוגים רבים בימי חייו ובדור או שניים לאחר מכן. להלן מספר דוגמאות בולטות:

הומבולדט השפיע בצורה עמוקה על צ'ארלס דרווין הצעיר. דרווין למד תחומים שונים כמו רפואה ותאולוגיה אולם עיקר תשומת ליבו הייתה מוקדשת לחקר הטבע - במיוחד היבטים הנוגעים לביולוגיה וגאולוגיה. כאשר גילה את ספריו של הומבולדט הוא הושפע מהם מאוד והחליט כי עליו לצאת למסע חקר דומה. בהשפעת דודו הסכים אביו לאפשר לו להצטרף למסע הביגל, במסע מסביב לעולם ולשלם על מסע זה. דרווין לקח איתו למסע את ספרו של הומבולדט ושאף להגיע למקומות שבהם ביקר וכמותו - לאסוף ממצאים מדעיים ותצפיות. בתחילה גם סגנון כתיבתו היה דומה לזה של הומבולדט. כתביו של דרווין מכילים מאות אזכורים להומבולדט. הומבולדט סבר, כי אם היבשה והים נעים עם הזמן ועם יש שינוים באקלים אזי גם האורגניזמים חייבים גם הם להשתנות עם הזמן. גישה זו הייתה מנוגדת לדעה הנפוצה שראתה במינים החיים קבועים מאז ימי בראשית. דרווין חשב גם הוא כי המינים משתנים וכי יש להסביר כיצד שינוי זה מתרחש. הומבולדט הראה כי יצורים שונים - במיוחד צמחים - מכילים מינים קרובי משפחה כאשר אלו חיים בסביבות שונות, ובין סביבות אלה מפרידים אוקיינוסים או רכסי הרים (מחסום אבולוציוני). מדענים כמו לייל הסבירו כי דבר זה נגרם משום שאלוהים יצר צמחים שארי משפחה בכמה "מרכזי בריאה", אולם דרווין אסף דוגמאות, רבות מהן מ"סיפור אישי" של הומבולדט, וחיפש הסבר להגירת מינים על פני מקומות שונים בגלובוס, הוא גם החל להתעניין ברעיון של אב קדמון משותף בהשראת הערותיו של הומבולדט בנושא. כאשר חזר דרווין ממסעו ופרסם את ספרו הראשון שתיאר את מסע הביגל, הספר הפך לרב מכר וזכה גם להערכתו של הומבולדט. דרווין התרגש מכך מאוד ושמח בהמשך להפגש עם הומבולדט.

ספרו של הומלבדט "קוסמוס" כינס מידע ממדענים רבים. הכרך הראשון עסק במדעי הטבע "בעולם החיצוני". הכרך השני כלל התבוננות "בעולם הפנימי" - בזרמים שהעולם החיצוני "מטביע ברגשות" הוא כלל היסטוריה של המין האנושי והיסטוריה של המדע. שני כרכים אלה יועדו לקהל הרחב והיו רבי מכר. הספר תורגם לשפות שונות ביניהם לאנגלית - בגלל הביקוש הרב הייתה "מלחמה" בין מתרגמים וכך תוך 4 שנים מהוצאתו תורגם הספר לאנגלית בשלוש הוצאות שונות. באנגליה לבדה נמכר הספר ב-40,000 עותקים עד 1849 ועוד אלפים נמכרו בארצות הברית. עד לתקופה זו מעט אמריקאים נחשפו לעבודתו של הומבולדט אולם קוסמוס שינה זאת באופן משמעותי. הספר השפיע על אמנים והוגי דעות אמריקאים. המשורד ראלף וולדו אמרסון כתב "הומבולדט הנפלא, עם המרכז הרחב והכנפיים הפרושות שלו צועד כמו צבא ואוסף בלכתו את כל הדברים". מחבר נוסף שהתרשם מהומבולדט היה אדגר אלן פו, ששירו "יורקה" (1848) היה תגובה ישירה ל"קוסמוס" והוקדש להומבולדט. משורר נוסף שהושפע מהומבולדט היה וולט ויטמן שקרא את קוסמוס בזמן שכתב את אסופת שיריו "עלי עשב" וכתב גם שיר בשם "קוסמוס" ותיאר את עצמו כ"קוסמוס" בשירו "שיר על עצמי". הספר קוסמוס השפיע על שני דורות של מדענים אמנים משוררים וסופרים אמריקאים.

אחד האנשים שהושפעו עמוקות מהומלבדט היה הנרי דייוויד תורו. כאשר תורו חזר מהבקתה שבה הוא חי במשך שנתיים הוא ניסה לכתוב עליה ספר אולם הספר היה כישלון חרוץ. בהשראת הומבולדט החל תורו למדוד ולראות את עולם הטבע בצורה בוחנת ועמוקה יותר, דבר שסייע לו גם להגיע למקומות נפשיים עמוקים יותר, לבסוף לעבות ולהעמיק את ספרו המפורסם וולדן - חיים ביער.

הנצחה
שמו של הומבולדט מונצח במקומות רבים ברחבי כדור הארץ ולמעשה יותר מקומות קרויים על שם הומבולדט מאשר על שמו של כל אדם אחר ביניהם זרם הומבולדט סמוך לחופי אמריקה הדרומית ליד צ'ילה ופרו. בנוסף יש עשרות פארקים, הרים ואנדרטאות על שמו באמריקה הלטינית הכוללים את סיירה הומבולדט במקסיקו, ופיקו הומבולדט בוונצואלה. על שמו קרויה גם עיירה בארגטינה, נהר בברזיל, מפרץ בקולומביה וגייזר באקוודור. כף הומבולדט וקרחון הומבולדט קרואים על שמו ונמצאים בגרינלנד. רכסי הרים על שמו קיימים גם בצפון סין, בניו זינלנד, בדרום אפריקה ובאנטארקטיקה. באמריקה הצפונית קרויים על שמו 13 עיירות, ארבע נפות, וכן הרים, מפרצים, אגמים ונהר. הפארק המדינתי רדווד הומבולדט ופארק הומבולדט בשיקגו ובבאפלו.

על שמו של הומבולדט קרויים כמעט 300 צמחים ומעל 100 בעלי חיים כולל חבצלת הומבולדט הקליפורנאית, פינגווין הומבולדט הדרום אמריקאי, הדג אורנן נקוד החי בזרם הומבולדט. כמה מינרלים קרויים על שמו של הומבולדט כולל הומבולדטיט והומבולדטטין.

האסטרואיד 54 Alexandra  שהתגלה ב-1858 על ידי הרמן גולדשמידט נקרא על שמו. היה זה האסטרואיד הראשון שנקרא על שם אדם (גבר) ולא דמות מהמיתולוגיה. גם בירח יש אזור על שמו - ים הומבולדט.

קרן אלכסנדר פון הומבולדט בגרמניה, עוסקת בעידוד המדע. היא מעניקה את פרס הומבולדט למחקר (בגרמנית: Humboldt-Forschungspreis), המוכר גם כ"פרס הומבולדט", ומוענק למדענים וחוקרים בעלי שם עולמי מחוץ לגרמניה, כהוקרה על הישגיהם המחקריים לאורך חייהם. קרן הומבולדט מעניקה גם פרסים ומלגות נוספים, ובהם גם פרופסורת אלכסנדר פון הומבולדט — הפרס היוקרתי ביותר למחקר בגרמניה. על שם שני האחים, וילהלם פון הומבולדט ואלכסנדר פון הומבולדט נקראת אוניברסיטת הומבולדט של ברלין.

לקריאה נוספת
 אנדריאה וולף, המצאת הטבע – הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, הגיבור האבוד של המדע, תרגם עמנואל לוטם, הוצאת שוקן, 2017.
 דניאל קלמן, מודדים את העולם, ספרי עליית הגג ומשכל, תרגום מגרמנית: יפתח הלרמן-כרמל ועדינה שטרן, 2009.
 חיים זעליג סלאנימסקי, אות זיכרון לאלכסנדר פֿאן הומבאלד ביום מלאת לו שמונה ושמונים שנה. בערלין, בהוצאת הגבירים פֿייט ושותפו, התרי"ח. 100 עמ'. העתקה דיגיטלית באתר "מאגרים" של האקדמיה ללשון העברית, ב-פרויקט בן-יהודה וב־. עותק סרוק באתר Internet Archive.

קישורים חיצוניים

 רחל אליאור,אלכסנדר פון הומבולדט הגיבור האבוד של המדע, יוני 2019
 אתר קרן הומבולט 
 המצאת הטבע - הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, הגיבור האבוד של המדע''', תרגם עמנואל לוטם, הוצאת שוקן, 2017
 ;



 ניב גולדשטיין, אלכסנדר פון הומבולדט – האיש שהקיף בתבונתו עולם ומלואו (חלק א'), הפודקאסט "יחידים במינם"!, 14 בינואר 2021





הערות שוליים

*
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בארצות הברית
קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:מגלי ארצות גרמנים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:גרמנים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:גאוגרפים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:ברלין: אישים
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:מעוטרי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי עיטור ולדימיר הקדוש
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1769
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1859