מיני-אלבום

מיני-אלבום (באנגלית: Extended play, ובראשי תיבות: EP או אי-פי), פירושו אלבום קצר. מיני-אלבום הוא תקליט או תקליטור שהוא ארוך מדי מכדי להיקרא סינגל מצד אחד, וקצר מדי בשביל להיקרא אלבום מצד שני. מיני-אלבום לרוב כולל כ-4 עד 8 רצועות מוזיקה ואורכו כ-15 עד 30 דקות. אומנם בעבר, במיוחד בימים שלפני המצאת התקליטור, הוציאו אמנים רבים אלבומים באורך מלא שהתאימו להגדרה המודרנית של המיני-אלבום. לעומת זאת, כיום ישנם מיני-אלבומים שהם ארוכים מספיק על מנת להיקרא גם "אלבומים" (לדוגמה, A Change of Seasons של Dream Theater שאורכו 57 דקות).

המונח "Extended play" תיאר במקור סינגלים שהתארכו אל מעבר לסטנדרט של סינגל, אך עם הזמן הפך למונח המתאר אלבומים שהם קצרים מן הרגיל, מעין חצי אלבומים. כיום הם בדרך כלל מוצאים לאור כפרומו לקראת אלבום עתידי, או כאסופה של שירים שלא התאימה לרוחו של אלבום שלם שיצא באותה התקופה. כיום הבחירה אם להגדיר אלבום קצר כמיני-אלבום היא בידי האמן. ישנן דוגמאות רבות למשמעות של הוצאת מיני-אלבום. כך למשל ישנם אמנים המעדיפים להגדיר אלבום קצר כמיני-אלבום, כדי שהוא ייראה משמעותי יותר בדיסקוגרפיה שלהם.

המונח נכנס לשימוש בתקופה שבה אלביס פרסלי פרץ לתודעת הציבור, ואף קיימת בדיחה מפורסמת על כך ש-EP הם ראשי התיבות של שמו. פרסלי שלט ללא עוררין במצעדי מכירות המיני-אלבומים הראשונים, כאשר הוא מגיע אל רשימת עשרת הגדולים עם 16 מיני-אלבומים שונים, מתוכם שישה הגיעו אל המקום הראשון, והאחרון שבהם נותר במקום הראשון 86 שבועות ברציפות. בתקופת המיני-אלבומים שלו מכר אלביס מעל 16.5 מיליון יחידות, יותר מכל להקה או אמן אחר בהיסטוריה.

אליס אין צ'יינס היא הלהקה הראשונה בהיסטוריה שמיני-אלבום שלה, Jar of Flies מ-1994, הגיע למקום הראשון במצעד המכירות של בילבורד. המיני-אלבום השני שהגיע למקום ראשון במצעד המכירות של בילבורד היה הפרויקט מאש-אפ המשותף של לינקין פארק ו-Jay-Z משנת 2004. בשנת 2011, יצא המיני-אלבום השלישי שהגיע למקום ראשון במצעד המכירות של בילבורד - אלבומם של אמינם ורויס דה  Hell: The Sequel עם 171,000 מכירות בשבוע הראשון.

קישורים חיצוניים

*
קטגוריה:סוגי אלבומים