מקור-חסידה

מַקּוֹר-חֲסִידָה (שם מדעי: .Erodium L'Hér) הוא סוג של צמחים עשבוניים ממשפחת הגרניים, הכולל חד-שנתיים, דו-שנתיים ורב-שנתיים, ולעיתים רחוקות בני-שיח. הסוג כולל 121 מינים, מהם 18 מצויים בישראל. מקור-חסידה וגרניון שייכים לאותה משפחה ונראים דומים במבט ראשון, אך נבדלים במאפיינים מורפולוגיים שונים (ראו בהמשך).

מיני מקור-חסידה הם צמחים בעלי שחלה עילית, עטיף כפול, עלי גביע ועלי כותרת מפורדים, ומספר איברי הפרח בכפולות של 5, כולל אבקנים ועמודי שחלה. פרי הסוג מתאפיין במבנה ייחודי בעל מקור מוארך. בעת הבשלתו, בדומה לכל משפחת הגרניים, הפרי נפרד לחמש פרודות, הניתקות מהעמוד המרכזי, שהוא המשכה של מצעית הפרח. כל פרודה מצוידת במבנה דמוי מקור, המסייע להפצת הזרעים.

במרבית המינים בישראל, המקור של הפרודה נושא זיפים פשוטים לאורכו ואינו בעל מבנה דמוי נוצה. הזיפים מסייעים לפרודה להיאחז בקרקע. אולם, בארבעה מינים מדבריים - מקור-חסידה שעיר, מקור-חסידה קירח, מקור-חסידה מעוצה, ומקור-חסידה מלבין - המקור מתפתח לנוצה בעלת שערות משי רכות וצפופות, המסייעת בהפצת הזרעים.

 תפוצה 
מיני מקור-חסידה נפוצים באזורים נרחבים בעולם, מאירואסיה ועד צ'אד שבאפריקה, וכן בצפון ודרום אמריקה ואף באוסטרליה. לסוג זה תפוצה גאוגרפית רחבה ומגוונת הכוללת אזורי אקלים ממוזגים וסובטרופיים באירואסיה, לצד אזורים טרופיים ויבשים בצפון אמריקה ובדרומה. כמו כן, הוא התפשט גם לאזורים קרים וארקטיים, כגון אלסקה, גרינלנד ולפלנד.

 האבחנה בין מקור-חסידה לגרניון 
ממוזער|פרודה של מקור-חסידה
מיני מקור-חסידה דומים למיני גרניון, אך ישנם שלושה מאפיינים המבדילים ביניהם:

 עירוק העלים – במקור-חסידה העורקים בטרף מסודרים בצורה מנוצה, בעוד שבגרניון העירוק דמוי כף יד.
 מספר האבקנים הפוריים – בשני הסוגים ישנם 10 אבקנים, אך בגרניון כל האבקנים פוריים ונושאי מאבקים, בעוד שבמקור-חסידה רק 5 מתוך 10 האבקנים נושאים מאבקים.
 התפתלות מקור הפרודות הבשלות - בשני המינים מקור הפרודות מתפתל בהבשלה, אולם בגרניון, ההתפתלות דומה לסליל של שעון, כלומר המקור נגלל כלפי מעלה, ואילו במקור-חסידה, ההתפתלות דומה לבורג, כלומר מקור הפרודות מתפתל בצורה הדוקה ונגלל.

 מקור השם 
ממוזער|מקור החסידה הצומח בפירנאים Erodium glandulosum
שמו העברי והלועזי של הסוג ניתן לו בשל הדמיון בין הפרי המוארך של הצמח למקורה של חסידה. השם המדעי Erodium נגזר מהמילה היוונית "ερωδιός" (Erodios), שפירושה "חסידה".

לעוף חסידה יש שם נרדף נוסף ביוונית: "πελαργός" (Pelargos), וממנו נגזר השם המדעי של הסוג פלרגון (Pelargonium). לעיון נוסף אודות שם משפחת הגרניים, ראו בערך גרניים.

השם "מקור-חסידה" הוצע לראשונה במילון ילקוט הצמחים (הערה 428) משנת 1930, בהתבסס על השמות הלועזיים. במילון זה, בהערה 412, הומלץ גם השם "מחט הרועים", שנגזר מהשמות הערבי והגרמני. לבסוף, השם "מקור-חסידה" אושר רשמית במילון צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים משנת 1946 (סעיף 348). השם הסופי, "מקור-חסידה", עם מקף וללא ה' הידיעה, נקבע בהתאם להחלטת האקדמיה ללשון העברית מיום 12 באפריל 1965.

 מורפולוגיה 
מקור-חסידה הוא צמח עשבוני חד-שנתיים, דו-שנתיים או רב-שנתיים או לעיתים רחוקות בן שיח.

הלוואים קיימים ופטוטרת העלה ארוכה.

העלים מסורגים או נגדיים, פשוטים, משוננים, מאונים או מנוצים. אורך הטרף עולה על רוחבו, והוא בעל עירוק מנוצה, כלומר, מעורק מרכזי מסתעפים לאורכו עורקים צדדיים דקים (בשונה מגרניון שהעלים שלו בעלי עירוק דמוי כף יד, כלומר העורקים בגודל דומה מסתעפים מנקודה אחת אל האונות העיקריות של העלה).

התפרחות דמויות סוכך בעלות עוקץ ניכר וחפים.

הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, נכונים או מעט בלתי נכונים (עלי הכותרת אינם שווים זה לזה באורכם). עלי העטיף והאבקנים עולים ישר ממצעית הפרח. איברי הפרח בכפולה של 5.

הגביע בעל 5 עלים שווים, מפורדים (ניתן לתלוש את העלים אחד אחד) אינם נושרים לאחר הפריחה ומשתייר בפרי.

הכותרת מורכבת מחמישה עלי כותרת מפורדים, המסודרים לסירוגין עם חמשת הצופנים, ונושרים לאחר הפריחה.

מספר האבקנים הוא 10, אך רק 5 מהם פוריים ונושאים מאבקים, בניגוד לגרניון, שבו כל 10 האבקנים נושאים מאבקים. חמשת האבקנים העקרים אינם נושאים מאבקים. המאבקים הם בני שתי לשכות, המשחררות את האבקה דרך חריץ אורך.

השחלה עילית, בת 5 עלי שחלה מאוחים היוצרים עמוד מרכזי (ציר) בהמשכה של מצעית הפרח. עמודי השחלה 5, מפורדים פחות או יותר ובקודקודם צלקות מגובששות.

הפרי הוא מפרדת בעלת מקור שאורכו גדול מגוף הפרי, וגביע משתייר. עם הבשלתו, הפרי נפרד לחמש פרודות בעלות מקור, הניתקות מהעמוד המרכזי, שהוא המשכה של מצעית הפרח. הפרודה היא יחידת התפוצה. חלקו העליון של המקור מכוסה בשערות משי רכות וצפופות או זיפים פשוטים, ארוכים בודדים והדוקים.

בראש הפרודה מצויות שתי גומות, גומה אחת בכל צד (לעיתים הגומות חסרות, למשל במקור-חסידה רומאי ובמקור-חסידה גזור). מתחת לכל גומה עוברים לרוחבה חריצים שמקבילים זה לזה או קמטים (לכל היותר שלושה, ולעיתים חסרים).

מקור הפרודות מתפתל וגלול בדמות בורג בעת ההבשלה. חלקו התחתון של המקור הארוך משתזר בצורה הדוקה כצורת בורג. בגרניון, המקור נגלל כלפי מעלה בהבשלה בצורת סליל של שעון.

הפרודות אינן נפתחות והן בעלות אחד או שני זרעים.

 התפתלות והשתרגות מקור הפרודה במקור-חסידה 
אחד המאפיינים הבולטים של פירות מיני מקור-חסידה הוא התפתלות והשתרגות של מקור הפרודה כבורג ואחריה התיישרות, תנועה מכנית מחזורית המתרחשת בעקבות ספיחת ואובדן מים. לתנועה זו תפקיד מרכזי הן בהפרדת הפרודות אחת מן השנייה ובהפצתן ואחר כך בהטמנתן בקרקע, והיא אחד המאפיינים המורפולוגיים והתפקודיים המובהקים של הסוג. על המנגנון ראו בפרק הבא.

המבנה האנטומי המיוחד של המקור גורם לכך שעם התייבשותו מסתלסל חלקו התחתון ומשתזר סביב עצמו כעין בורג או קפיץ. התפתלות זו הופכת לאנרגיה אלסטית המאפשר היפרדות הפרודות ולאחריה העפתן למרחק מסוים מצמח האם.

מקור הפרודה אינו אחיד לאורכו. חלקו התחתון של המקור הארוך משתזר בצורה הדוקה, והוא החלק הפעיל ביותר מבחינה היגרוסקופית. החלק העליון של המקור, הקרוי זרוע, אינו מתפתל כלל. גם בעת הרטבה אין המקור מתיישר לחלוטין; היישור מתרחש במסגרת המבנה הקיים, וחלק מן הפיתולים נותרים בהתאם לאופן ההשתרגות ולמגבלות המבניות של המקור.

ניתן להדגים את פעולת המנגנון בניסוי פשוט המזרז את התהליך: אם מניחים פרודה בתוך מים, נראה שלאחר זמן מה המקור שלה מתיישר. אם מוציאים אותה מן המים ומייבשים אותה באוויר יבש, המקור חוזר ומתלפף ומסתובב בצורת בורג. אם לוקחים פרודה רטובה ונועצים אותה בקרקע רכה, כאשר המקור פונה כלפי מעלה ומגורת הזרע כלפי מטה, וסמוך לה תוקעים מקל או מניחים אבן כך שנמנעת מזרועו של המקור תנועת סיבוב חופשית — ניתן לראות כיצד גוף הפרודה חודר לקרקע ומעמיק בה בתנועת קדיחה, כמעין מקדח.

תהליך זה מתרחש גם בתנאי טבע. במזג אוויר לח מתיישר מקור הפרודה, ואילו באוויר חם ויבש הוא שב מתפתל. כאשר קצה המקור נאחז במעצור כלשהו, כגון אבנים או רגבי אדמה, תנועת ההתפתלות גורמת לפרודה לקדוח בקרקע ולחדור לתוכה. שערות הקשיחות שעל גוף הזרע מופנות כלפי מעלה; בעת חדירת הפרודה לקרקע הן נצמדות אל גוף הפרודה ואינן מפריעות לפעולת הקדיחה. לעומת זאת, כאשר המקור חוזר ומתפתל עם התייבשותו, שערות אלה מקבעות את הפרודה ומונעות מן הפרודה לעלות שוב אל פני הקרקע. מכיוון שלחות האוויר משתנה לסירוגין, הרי שבכל מחזור של הרטבה מתווספת חדירה נוספת של הפרודה לקרקע, וכך היא מעמיקה בהדרגה.

מנגנון זה מאפשר למיני מקור-חסידה לשלב בין הפצה למרחק קצר לבין הטמנה פעילה של הפרודה בקרקע, ובכך להגדיל את סיכויי הנביטה וההתבססות של הצאצאים בסביבה משתנה.

 המנגנון ההיגרוסקופי של מקור הפרודה 
גוף היגרוסקופי הוא גוף הסופח באופן פאסיבי מים או אדי מים מן האוויר או מסביבה לחה. ספיחה זו עשויה להעלות את תכולת המים של הגוף, אך רק כאשר היא מלווה בתפיחה בלתי-אחידה של הרקמות היא גורמת גם לשינוי נפח, לעיוות, לשינוי צורה ואף לתנועה ניכרת.

כך, דפנות התאים המתים במקור הפרודה של מקור-חסידה הן היגרוסקופיות: הן סופחות מים ומגיבות בתפיחה. אולם מכיוון שבמקור קיימות רקמות שונות, בעלות כושר ספיחה שונה ולעיתים גם כיוון מבני שונה, התפיחה אינה אחידה. תפיחה בלתי-אחידה זו יוצרת לחצים מכיוונים שונים ועיוות מכני פנימי בגוף, הבא לידי ביטוי בשינוי צורתו ובהתפתלותו, ובמקביל בצבירת אנרגיה אלסטית ברקמות המקור.

האנרגיה האלסטית המשתחררת מתבטאת תחילה בהתפתלות וסיבוב של מקור הפרודה עצמו. אולם כאשר קצה המקור נאחז במעצור ואינו יכול להסתובב עוד, מועברת התנועה לגוף הפרודה, והפרודה כולה מסתובבת ומתקדמת בקרקע כמעין מקדח. תהליך זה יכל להתקיים במחזוריות פעם ספיחה ותפיחה ופעם אובדן מים והצטמקות.

מיני מקור-חסידה הגדלים בישראל

מקור-חסידה ארוך
ממוזער|200px|מקור חסידה ארוך (Erodium ciconium), ליד בארי
מקור-חסידה ארוך (Erodium ciconium) - צמח חד-שנתי בעל "מקור" ארוך המעניק לו את שמו. גדל על הכרמל, ברמות מנשה, לאורך מישור החוף וכן בערוצי נחלים ועל קרקעות חוליות בצפון הנגב ובמדבר יהודה, פורח בחודשים מרץ עד מאי ופרחיו גדולים ותכולים.

מקור-חסידה גדול
מקור-חסידה גדול (Erodium gruinum) מתייחד בפרחיו הגדולים בעלי הגוון התכול, המייחדים אותו ממינים אחרים של מקור-חסידה שצבעם, כאמור, על פי רוב ורוד או סגול. עם זאת, קיימים עוד שני מינים בצבעים דומים: מקור-חסידה ארוך ומקור חסידה מלבין.

הצמח חד-שנתי, גובהו כ-20 ס"מ, ולרוב הוא שרוע על הקרקע. קוטר הפרחים נע בין 20 ל-24 מ"מ, והם משנים את כיוון פריחתם במהלך היום לעבר השמש. תקופת הפריחה חלה בין פברואר לאפריל. הפרי בעל מקור גדול מאוד ביחס למינים האחרים, כ-11 ס"מ אורכו. מקור-חסידה גדול נפוץ ברחבי החבל הים תיכוני בשדות פתוחים ובמקומות עזובים.

מקור-חסידה גזור
ממוזער|מקור-חסידה גזור, תקריב פרח ואבקנים
מקור-חסידה גזור (Erodium cicutarium) – ראו ערך מורחב – ניתן לזהותו על פי עליו הגזורים, השסועים עד לעורק הראשי של העלה ומחולקים לאונות רבות וצרות.

המין נפוץ מאוד בחבל הים-תיכוני, בעיקר בצידי דרכים ובמקומות עזובים. תקופת הפריחה נמשכת מפברואר עד מאי.

מקור-חסידה חלמיתי
מַקּוֹר-חֲסִידָה חֶלְמִיתִי (Erodium malacoides) צמח עשבוני חד-שני או דו-שנתי ניתן לזהותו על פי עליו הפשוטים (שאינם גזורים), הדומים לעלי חלמית. שפת העלה משוננת או משונשנת ולעיתים רחוקות בעלת אונות אשר אורכן קצר מרוחבן. אורך המקור 3 עד 4 ס״מ, אורך הפרודה 5 מ״מ. בראש הפרודה מצויות 2 גומות, אחת בכל צד, ומתחת לכל אחת מהן עובר חריץ עמוק, כאשר גם הגומות וגם החריצים לרוב מכוסות שערות בלוטיות דלילות.

מקור-חסידה חלק
מקור-חסידה חלק (Erodium alnifolium) הוא צמח עשבוני חד-שנתי נדיר, הנחשב לאפיזודי. הוא זוהה בוודאות בפריחה רק בשנת 2018. אורך הפרודה 4 מ״מ ואורך המקור 2 עד 3 ס״מ. אורך הפרח מגיע עד 6 מ"מ. עלי הגביע בעלי קצה מעוגל עם קבוצת זיפים ארוכים. האוכלוסייה הידועה כוללת כמאה פרטים בגבעה חולית קטנה בשרון. הוא גדל בעיקר בקרקעות חוליות. פריחתו מסוף פברואר ועד תחילת מאי.

 מקור-חסידה יפה 
מקור-חסידה יפה (Erodium botrys) - צמח עשבוני חד-שנתי נדיר, ים-תיכוני הגדל לאורך מישור החוף. קוטר הפרח 1.5 עד 2 ס"מ. צבע הכותרת סגול-ארגמן.

מקור-חסידה מדברי
ממוזער|מקור-חסידה מדברי במרוקו
ממוזער|מקור-חסידה מדברי במרוקו
מקור-חסידה מדברי (Erodium touchyanum) הוא צמח מדברי חד-שנתי נמוך יחסית, שגובהו נע בין 5 ל-9 ס"מ מעל פני הקרקע. גבעוליו שרועים על הקרקע או גדלים באלכסון. מין זה מתאפיין בשערות בלוטיות, הגורמות לגרגרי חול להידבק אליו, וכן בשערות פשוטות. עליו גזורים, ופרחיו בקוטר 6 עד 10 מ"מ. הוא פורח מינואר עד אמצע אפריל.

תחום התפוצה הטבעי של מקור-חסידה משתרע באיים הקנריים ומצפון אפריקה ועד איראן. זהו צמח חד-שנתי, הגדל בעיקר באזורי מדבר וחורש יבש.

מקור-חסידה מדברי נפוץ בדרום המדברי של ישראל, בעוד מקור-חסידה גזור גדל בצפון הארץ. בשל הדמיון הרב ביניהם, יש הסבורים כי הם למעשה תת-מינים של אותו מין.

מקור-חסידה מלבין
ממוזער|מקור-חסידה מלבין בירדן
ממוזער|מקור-חסידה מלבין
מקור-חסידה מלבין (Erodium oxyrhinchum subsp. bryoniifolium) גדל באזורים יבשים במיוחד בנגב. זירי האבקנים שעירים. שמו ניתן לו בשל הגוון של עליו. פרחיו בצבע תכול-חיוור שפורחים בבוקר למשך שעות ספורות בלבד. זירי האבקנים שעירים. מקור הפרודה מכוסה שערות ארוכות, רכות ודומה לנוצה. לרוב, זהו צמח חד-שנתי, אך בתנאים מסוימים – בהתאם לשכיחות המשקעים באזור – ניתן למצוא גם פרטים דו-שנתיים.

 מקור-חסידה מעוצה 
מקור-חסידה מעוצה (Erodium arborescens) הוא בן-שיח בעל שורשי אגירה עבים. לרוב הוא עשבוני רב-שנתי, פרטים נדירים גדולים במיוחד מפתחים בסיס מעוצה. ניתן לזהותו על פי עליו השלמים והקירחים (חסרי שערות וללא אונות).

מין זה דומה מאוד למקור-חסידה שעיר (Erodium crassifolium), וגדל באותו בית גידול. עם זאת, ניתן להבחין ביניהם בקלות: למקור-חסידה מעוצה יש עלים שלמים וקירחים, ואילו למקור-חסידה שעיר יש עלים מחולקים לאונות עמוקות והם לרוב מכוסים בשערות צפופות.

תקופת הפריחה חלה מסוף פברואר ועד תחילת אפריל. המין נפוץ באזורי מדבר קיצוניים ובקרקעות סלעי גיר.

מקור-חסידה מפוצל
ממוזער|250px|מקור-חסידה מפוצלמקור-חסידה מפוצל (Erodium laciniatum) הוא צמח חד שנתיים תיכוני, שלרוב שרוע על הקרקע. הגבעולים ללא שערות בלוטיות. שמו ניתן לו בשל עליו המחולקים או השסועים לאונות גדולות ועמוקות אשר שפתן משוננת או שסועה, אם כי קיימות אוכלוסיות שבהן העלים כמעט שלמים. ניתן לזהותו בבירור לפי עלי לוואי גדולים בבסיס כל עלה, וכן עלי לוואי נוספים במפרקי הגבעול. פרחיו הסגולים נפתחים בבוקר אך נושרים כבר בצוהריים. עלי הגביע מסתיימים בחוד קטן בקודקודם, אך ללא זיף. 

אורך הגביע בפרי בין 7 ל-8 מ"מ לעיתים רחוקות 9 מ"מ לעומת מקור-חסידה ארוך שאורכו 13 מ"מ. אורך מקור הפרודה 5 עד 6 לעיתים רחוקות 3 או 8 ס"מ.

המקור של הפרודה נושא זיפים פשוטים. מתחת למקור יש לפרודה שתי גומות, גומה בכל צד שמתחתיה אין חריצי רוחב.

מקור-חסידה מפוצל הוא המין הנפוץ ביותר בנגב ובמישור החוף, ופורח מסוף פברואר ועד תחילת מאי.

 מקור-חסידה מצוי 
ממוזער|עלה מנוצה של מקור חסידה מצוי בקריית השרון, נתניה
מקור-חסידה מצוי (Erodium moschatum) הוא צמח חד-שנתי, ולעיתים דו-שנתי, ממשפחת הגרניים. גובהו נע בין 10 עד 50 ס"מ, וגבעוליו, כמו גם עוקצי התפרחות, מכוסים בשערות לבנות, אך הם אינם צמירים. העלים מנוצים פעם אחת, ועלעליהם משוננים או שסועים ומרוחקים זה מזה. הפיטם שבראש עלי הגביע חסר זיפים שאורכם כאורך הפיטם. אורך המקור אינו עולה על 3 עד 4 ס"מ, ואורך גוף הפרודה 4 עד 5 מ"מ – תכונות המבדילות אותו ממינים קרובים כמו מקור-חסידה גדול ומקור תל אביב, שפריים ארוך יותר. בתוך הגומה שבראש הפרודה מצויות שערות בלוטיות, ומתחתיה עובר חריץ רוחבי יחיד.

הצמח שכיח מאוד הן בבתי גידול טבעיים, כגון בתה ושדות, והן בבתי גידול מופרעים, כגון צידי דרכים, גינות ומעזבות, בכל אזורי ישראל, למעט המדבר. תקופת הפריחה העיקרית נמשכת מסוף ינואר ועד סוף אפריל. עם זאת, ניתן למצוא פרטים בודדים פורחים כבר בסוף נובמבר, ואף פירות ירוקים בתחילת דצמבר. ראו ערך מורחב.

 מקור-חסידה מצרי 
מקור-חסידה מצרי (Erodium neuradifolium) - צמח עשבוני מדברי חד-שנתי. ראו ערך מורחב.

 מקור חסידה נגבי 
מקור חסידה נגבי (Erodium guttatum) הוא צמח עשבוני רב-שנתי נדיר הגדל בירדן.

 מקור-חסידה קירח 
מקור-חסידה קירח (Erodium glaucophyllum) הוא צמח רב-שנתי לא מצוי, קירח א או מקריח. השורשים מעובים.

 מקור-חסידה קצר-פרי 
מקור-חסידה קצר-פרי (Erodium brachycarpum) הוא צמח חד-שנתי שעיר, בעל גבעולים זקופים או אלכסוניים, המכוסים שעירות זיפנית לבנה, וגובהם נע בין 10 ל-40 ס"מ. הצמח מתאפיין בשושנת עלים בבסיסו, כאשר עלי הגבעול גזורים יותר ושונים מעלי השושנת. הפרחים בצבע ורוד עד סגול, ועלי הכותרת שלהם באורך של כ-8 מ"מ. הפרי באורך של כ-8 ס"מ, פרודותיו בעלות גומות עם שערות דלילות, ומתחת לכל גומה נמצא חריץ בודד.

בישראל, מקור-חסידה קצר-פרי גדל ברום של 700 עד 1,000 מטרים, בעיקר ברמת הגולן, מאזור יער אודם ועד גבעת אורחה, וכן ברמת דלתון שבגליל העליון. תפוצתו העולמית משתרעת סביב אגן הים התיכון, כולל מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה, האיים הקנריים, ספרד, צרפת וטורקיה. בנוסף, הוא מופיע כמין גר בארצות הברית, אוסטרליה ומקומות נוספים.

מקור-חסידה קצר-פרי פורח בישראל בין מרץ לאפריל. הוא גדל בקרקעות כבדות, שדות בור, צידי דרכים, חורשים פתוחים, יערות אורנים ושטחים מופרעים.

 מקור-חסידה רומאי 
מקור-חסידה רומאי (Erodium acaule) הוא צמח עשבוני רב-שנתי נדיר הגדל באזורים ממוזגים. מין זה חסר גבעולים, וממרכז שושנת העלים יוצאים עוקצי תפרחת חסרי עלים. עלי השושנת מסורגים, גזור פעמיים, שם העלעלים משוננת. פרחיו ורודים.

מקור-חסידה שעיר
מקור-חסידה שעיר (Erodium crassifolium) הוא פרחיו של מין זה גדלים קרוב לקרקע, עליו מחולקים לאונות עמוקות ולרוב הם מכוסים שערות צפופות. הפרחים בצבע לילך ומרכזם סגול כהה. הפרח פורח לאורך שעות האור. הוא נפוץ באזורי המדבר ובעיקר במדרונות. ניתן לראות את הקבוצות הגדלות בצפון מדבר יהודה אשר חסרות שערות על העלים כזן מיוחד.

מקור-חסידה תל אביבי
מקור-חסידה תל אביבי (Erodium telavivense) הוא מין חד-שנתי אנדמי בארץ ישראל, הוא קרוב מאוד בתכונותיו למקור-חסידה גדול, אך נבדל ממנו בכיסוי של שערות בלוטיות על גביו. ניתן למוצאו באזור מישור החוף.

מקור-חסידה תמים
מקור-חסידה תמים (Erodium subintegrifolium) הוא צמח חד-שנתי ים-תיכוני נדיר, הגדל על קרקעות חול וכורכר פריך במישור החוף של ישראל. הוא בלעדי לישראל (אנדמי) ונמצא בסכנת הכחדה בשל פגיעותו מפיתוח עירוני וזחילה אורבנית, המאיימים על בתי הגידול שבהם הוא מצוי.

מקור-חסידה תמים מאופיין בעלים פשוטים, לרוב תמימים או משוננים קלות, ללא אונות משמעותיות, תכונה המבדילה אותו מהמין הקרוב מקור-חסידה מפוצל (Erodium laciniatum), שלו עלים שסועים וגזורים. על פני העלים פזורות בלוטות זהובות. הגבעולים שעירים, אבל ללא שערות בלוטיות. בנוסף, פרחיו גדולים יותר בהשוואה למקור-חסידה מפוצל.

התפרחות דמויות סוכך, ומכילות 3 עד 7 פרחים ורודים-לילכיים (סגול בהיר). עלי הגביע שעירים, באורך 6 עד 8 מ"מ, ובקודקודם חוד קצר הנושא 1 עד 3 זיפים זקופים. קוטר הכותרת מגיע ל-1.5 ס"מ. הפרי הוא מפרדת, והפרודות באורך 6 עד 7 מ"מ, עם מקור באורך 5 עד 8 ס"מ שנושא זיפים בודדים לאורכו, ומתחת לגומה אין חריץ – מאפיין ייחודי המבדיל אותו ממינים קרובים נוספים.

נביטתו בתחילת החורף ופריחתו מתרחשת בין סוף פברואר לאפריל והפצת הזרעים מאמצע מאי.

מקור-חסידה תמים נפוץ בעיקר בשרון ומישור החוף הדרומי, עם מספר אתרים נוספים בחוף הכרמל ובנגב הצפוני (רוחמה). תפוצתו כמעט רציפה מבנימינה ועד גבעת ברנר, עם ריכוזים באזור דור ומעגן מיכאל. הוא גדל בבתי גידול חוליים, בגבעות כורכר ובקרקעות חמרה חולית וסיינית.

מקור-חסידה תמים נמצא בסכנת הכחדה, בשל פיתוח עירוני נרחב במישור החוף. הצמח אינו מוגן בשמורות רבות, ולכן קיימת חשיבות להכרזה על אזורי מחייתו כשמורות טבע מוכרזות, במטרה להגן עליו ולמנוע את המשך הצמצום באוכלוסיותיו.

 תמונות 

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אייטון
קטגוריה:גרניים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לואי ל'אריטייה דה ברוטל