דייוויד מאמט

דייוויד אלן מאמט (באנגלית: David Alan Mamet; נולד ב-30 בנובמבר 1947) הוא מחזאי זוכה פרס פוליצר, תסריטאי, סופר, במאי ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי.

 ביוגרפיה 
מאמט נולד בפלוסמור (Flossmoor), פרוור של שיקגו, אילינוי, למשפחה יהודית, שמוצאה ברוסיה. אביו היה עורך דין שהתמחה בדיני עבודה ואמו הייתה מורה במקצועה. גירושיהם, כשהיה בן 11, השפיעו עליו קשות. כעבור זמן נישאה האם בשנית, זאת גילה רק לאחר שחזר מחופשה עם אביו, ומצא את אימו עם גבר חדש. האב החורג התגלה כאלים ובגיל 15 עבר להתגורר עם אביו הביולוגי.

כנער השתתף בתסכיתי רדיו ואחר כך התחיל לעבוד מאחורי הקלעים בתיאטרון בשיקגו ומדי פעם קיבל תפקידים קטנים. הוא למד משחק ותיאטרון במכללת גודארד במדינת ורמונט.

 קריירה בתיאטרון
בשנת 1972 כתב וביים את המחזה הראשון שלו "וריאציות על ברווזים" , וב-1974 כתב את המחזה "סטיות מיניות בשיקגו", שניהם הוצגו לראשונה במכללת גודארד בה למד. בתקופה זו כדי להתפרנס עבד כנהג מונית, מכר שטיחים ועסק בתיווך נדל"ן. אחר כך הוצגו המחזות שכתב גם בתיאטראות אוף ברודוויי בניו יורק וזכו להצלחה.

בשנת 1977 זכה לפרסום רב עם העלת המחזה "אמריקן בפאלו". מחזה על שלושה נוכלים קטנים הנמצאים בחנות חפצים משומשים ומתכננים לגנוב אוסף מטבעות, אבל מה שהם בעצם רוצים זה להערים זה על זה. מאז הועלה שוב ושוב, בין היתר עם רוברט דובאל (ב-1977) ועם אל פאצ'ינו (ב-1981). בגרסה הקולנועית ב-1996 כיכבו דסטין הופמן ודניס פרנץ. בישראל עלה המחזה ב-1984 בתיאטרון בית ליסין, בשיתוף התיאטרון הצועני של משה איבגי, עם יוסף שילוח בתפקיד הראשי, המחזה עלה שוב ב-1988 בתיאטרון הסימטה.

מאמט המשיך וכתב עוד עשרות מחזות במהלך השנים והוא זכה למעמד בולט בתיאטרון האמריקאי המודרני. בשנת 1984 זכה בפרס פוליצר על כתיבת המחזה "גלנגרי גלן רוס". בשנת 1988 כתב את המחזמר "זרז את המחרשה", שעלה בברודוויי בכיכובה של מדונה, ואחר כך גם בווסט אנד בלונדון.

מחזותיו הוצגו בישראל פעמים רבות, בין השאר: ב-1980 עלה בתיאטרון באר שבע המחזה "חיים בתיאטרון" בבימויו של יורם פאלק ובכיכבו של נתן דטנר. ב-1988 הוצגו בתיאטרון הסימטה, בבימויו של יורם פורת כמחזה בשני חלקים: "סטיות מיניות בשיקגו" ו״וריאציות על ברווזים". ב–1995 הוצג בתיאטרון הקאמרי מחזהו "אוליאנה" בבימוי איציק ויינגרטן, ב–2011 הוצג בתיאטרון החאן מחזהו "נדל"ן" בבימוי גדליה בסר. הבמאי משה נאורס ביים בתיאטרון חיפה שלושה ממחזותיו: "המקום ממנו באתי" ב–2009, "גזע" ב–2012 ו"גלנגרי גלן רוס: מכונת הכסף" ב-2016.

 קריירה קולנועית
עבודתו הקולנועית הראשונה של מאמט הייתה כתסריטאי, ולאחר מכן החל גם לביים את התסריטים שכתב. התסריט הראשון של מאמט היה עבור המותחן הארוטי "הדוור מצלצל פעמיים" משנת 1981, המבוסס על ספר מאת ג'יימס מ. קיין. שנה לאחר מכן היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר על הדרמה המשפטית "פסק הדין".

בשנת 1986 עובד המחזה שכתב "סטיות מיניות בשיקגו" לסרט בשם "הרומן של אתמול בלילה", בכיכובם של רוב לאו, דמי מור, ג'יימס בלושי ואליזבת פרקינס; אך מאמט לא היה מעורב בכתיבת התסריט שלו.

בשנת 1987, מאמט ביים לראשונה סרט קולנוע, "שם המשחק",עם תסריט שכתב. עליו זכה בפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה. באותה שנה גם כתב את התסריט לסרט שובר הקופות "הבלתי משוחדים".

הוא גם כתב את התסריטים ל"הופה" (1992), "הקצה" (1997), "לכשכש בכלב" (1997), "רונין" (1998) ו"חניבעל" (2001). הוא היה מועמד שני לפרס האוסקר על "לכשכש בכלב".

סרטים נוספים שכתב וביים מאמט כוללים את: "דברים משתנים" (1988), "מחלק רצח" (1991) (מועמד לדקל הזהב בפסטיבל קאן 1991 וזכה בפרס "תסריטאי השנה" עבור מאמט מטעם פרסי חוג מבקרי הקולנוע של לונדון), "אוליאנה" (1994) המבוסס על מחזה שלו על סטודנטית שמאשימה את המרצה שלה בהטרדה מינית, "העוקץ הספרדי" (1997), "כבודו של ווינסלו" (1999), "סטייט פינת מיין" (2000), "השוד" (2001), "ספרטן" (2004), "חגורה אדומה" (2008), וסרט הטלוויזיה הביוגרפי על המפיק פיל ספקטור משנת 2013.

ב-1991 היה אורח הכבוד של פסטיבל הקולנוע ירושלים וסרטו "מחלקת רצח" פתח את הפסטיבל. ב-2002 שוב היה אורח פסטיבל הקולנוע ירושלים, ושוב ב-2014. ב-2024 היה אורח הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטיות וסטודנטים תל-אביב.
קריירה ספרותית
מאמט מרבה לכתוב פרוזה, ספרות עיונית פולמוסית ומאמרי עיתונות; ספרו "פסח" (משנת 1995), העוסק בתולדותיה של משפחה יהודית מיוסרת, תורגם לעברית על ידי לאה ששקו בשנת 2001, ויצא בהוצאת גוונים.

ב-2005 הוציא לאור ספר ובו 120 קריקטורות שיצר.

ב-2007 הוציא לאור את ספרו "במבי נגד גודזילה: מאחורי הקלעים של עולם הסרטים", מבחר של מאמרים שפרסם בעיתון "הגרדיאן" על תעשיית הקולנוע; הוא תורגם לעברית על ידי רן לוי בשנת 2010 וראה אור בהוצאת עם עובד.

חיים אישיים
בשנים 1977–1990 היה נשוי לשחקנית האמריקאית לינדזי קראוס, אשר כיכבה בסרטו הראשון, "שם המשחק". למאמט שני ילדים מנישואין אלה, אחת מהן היא השחקנית זושה מאמט, שחקנית שכיכבה בסדרות מד מן ובנות. מ-1991 הוא נשוי לשחקנית הבריטית רבקה פידג'ן, הצעירה ממנו ב-18 שנים. פידג'ן שיחקה באחדים מסרטיו ובהם "העוקץ הספרדי", "סטייט פינת מיין", "אוליאנה" ו"מרדף". לזוג שני ילדים.
 דעותיו 
מאמט הביע מרבית ימיו דעות פרוגרסביות, אך לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 החל נוטה יותר ויותר שמרני, בד בבד עם הזדהותו ההולכת וגוברת עם ישראל. בעקבות נישואיו השניים גילה מחדש את יהדותו, לאחר שאשתו ביקשה להתגייר ולערוך חתונה יהודית. באותה שנה ביקר לראשונה בישראל ושהה כחודש בירושלים. בספרו "המידע הסודי בדבר התפוררות התרבות האמריקאית" (2011) הוא מתאר את מעברו זה, האישי - אידאולוגי, מצידה השמאלי של המפה הפוליטית - חברתית האמריקאית, לצידה הימני, תומך במועמדותה של שרה פיילין לנשיאות ארצות הברית. בריאיון ל"Financial Times" ביוני 2011 הוא טען שהממסד הספרותי הבריטי כתב וכותב מחזות, ספרים ומאמרים ה"מלאים בזוהמה אנטי יהודית". לדבריו "בריטים רבים היו רוצים שישראל תיעלם מהמזרח התיכון רק משום שכל מיני אנשים טוענים טענות מפוקפקות בנוגע לזכויות שלהם על המקום הזה". בספרו "הבן המרושע" (2006) הוא מתאר את השנאה העצמית של היהודים, המגיעה לדעתו לעיתים עד כדי אנטישמיות.

 פילמוגרפיה נבחרת 
הדוור מצלצל פעמיים (1981)
פסק הדין (1982)
שם המשחק (1987)
הבלתי משוחדים (1987)
דברים משתנים (1988)
מחלק רצח (1991)
גלנגרי גלן רוס (1992)
אוליאנה (1995) - מבוסס על המחזה שלו באותו שם
העוקץ הספרדי (1997)
לכשכש בכלב (1997)
על הסף (1997)
לנסקי (1999) - תסריטאי - סרט טלוויזיה של HBO
כבודו של ווינסלו (1999) - במאי ותסריטאי
Lakeboat (2000) - תסריטאי
סטייט פינת מיין (2000)
חניבעל (2001) (תסריטאי)
ספרטן (2004)
חגורה אדומה (2008)
מרטי סופרים (2025) - שחקן
The Prince  (TBA) - תסריטאי
ספריו
באנגלית
 Writing in Restaurants (1987)
 Some Freaks (1989)
 On Directing Film (1991)
 The Cabin: Reminiscence and Diversions (1992)
 The Village (1994)
 A Whore's Profession (1994)
 Make-Believe Town: Essays and Remembrances (1996)
 The Old Religion (1997)
 Three Uses of the Knife (1998)
 True and False: Heresy and Common Sense for the Actor (1999)
 The Chinaman (1999)
 Jafsie and John Henry: Essays (1999)
 Wilson: A Consideration of the Sources (2000)
 South of the Northeast Kingdom (2002)
 Five Cities of Refuge: Weekly Reflections on Genesis, Exodus, Leviticus, Numbers, and Deuteronomy (עם לורנס קושנר) (2003)
 The Wicked Son|The Wicked Son: Anti-Semitism, Self-hatred, and the Jews (2006)
 Bambi Vs. Godzilla: On the Nature, Purpose, and Practice of the Movie Business (2007)
 Theatre (2010)
 The Trials of Roderick Spode (The Human Ant) (2010)
 The Secret Knowledge: On the Dismantling of American Culture (2011)
 Three War Stories (2013)
 Chicago (2018)
 The Diary of a Porn Star by Priscilla Wriston-Ranger: As Told to David Mamet With an Afterword by Mr. Mamet (2019)
 Recessional: The Death of Free Speech and the Cost of a Free Lunch (2022)
 Everywhere an Oink Oink: An Embittered, Dyspeptic, and Accurate Report of Forty Years in Hollywood (2023)

בתורגם לעברית
 פסח, תרגמה: לאה ששקו, תל אביב, גוונים, 2001
 במבי נגד גודזילה: מאחורי הקלעים של עסקי הסרטים, תרגום: רן כהן, עריכה: אייל דותן, עם עובד, 2010
 שיקגו, תרגום: יואב כ"ץ, הוצאת סימנים וידיעות ספרים, 2020

 לקריאה נוספת 
 מאמט, דייוויד, שלושה שימושים לסכין, רמת השרון: אסיה, תשע"ז 2016. 

 קישורים חיצוניים 







הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי אילינוי
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מחזאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת גודארד
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:נאו-קונסרבטיבים
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: דרמה
קטגוריה:זוכי פרס גילדת הכותבים של אמריקה: מפעל חיים: פרס לורל להישג תסריטאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947