פלביוס אאטיוס

פלאביוס אאטיוס (לטינית: Flavius Aëtius; בערך 391–454 לספירה) היה מגיסטר מיליטום, פטריקיוס ואישיות מרכזית באימפריה הרומית המערבית בשלהי העת העתיקה. הוא זכור במיוחד כמי שהביס את אטילה ההוני בקרב במישורים הקטאלונים.

אאטיוס נולד בדורוסטורם (סיליסטרה שבבולגריה בימנו). בשירות האימפריה המערבית, הגיע למשרת מגיסטר אקוויטום ואחר כך רוזן אפריקה. הוא שהה מספר שנים בחצרו של אלאריק הראשון, מלך הוויזיגותים (כנראה 405–408) וכן אצל ההונים. הוא למד את שיטות המלחמה של שבטים אלו, דבר שהועיל לרומא מאוד בהתגוננות מפניהם מאוחר יותר, כאשר ניצל אאטיוס היטב את הידע שרכש. 

בשנת 425 הנהיג אאטיוס צבא שמנה כ-60,000 לוחמים הונים במטרה לתמוך ביואנסוס, הטוען לכתר הקיסרי, אך הגיע לרוונה שלושה ימים לאחר תבוסתו והוצאתו להורג של יואנסוס. חרף כישלונו, העוצמה הצבאית המרשימה שהפגין אאטיוס אפשרה לו להתנהל מעמדת כוח מול גאלא פלקידיה, אמו של הקיסר-הילד ולנטיניאנוס השלישי ששימשה כעוצרת הממלכה. בזכות הגיבוי ההוני רחב ההיקף שעמד לרשותו, עלה בידו להבטיח לעצמו מחילה מלאה על תמיכתו במורד, ואף לזכות במינוי היוקרתי של מגיסטר מיליטום לאזור גאליה.

בגאליה הביס אאטיוס את הוויזיגותים בארל ואילץ אותם לסגת לאקוויטניה. לאחר מכן חיזק את גבול הריין והגן על נורקיום מפני התקפות השבטים הגרמאנים. הוא הסית את פלקידיה להכריז על בוניפקיוס, רוזן אפריקה, כמורד בקיסר, אך בסופו של דבר חזר בוניפקיוס להיות מועדף עליה, לא לפני שעורר מהומות באפריקה וקרא לעזרתו את הוונדלים מהיספניה, וב-432 נקרא חזרה לאיטליה והוענק לו תואר פטריקיוס. אאטיוס, מאמין שפלקידיה החליטה להיפטר ממנו, יצא נגד בוניפקיוס ונלחם נגדו בקרב ליד רימיני בקרב שנקרא גם קרב רוונה. על אף שבוניפקיוס ניצח בקרב זה הוא נפצע פצעי מוות ומת מספר חודשים מאוחר יותר. אאטיוס נמלט לדלמטיה ובעזרתם של ההונים שתוגמלו באדמות הוחזר לכוח על ידי פלקידיה ב-433.

משנת 433 ועד ל-450 היה אאטיוס האישיות המרכזית במערב, תוך שהוא מנשל את גאלא פלקידיה מכוחה על ידי הטיית הגנרלים לצידו. ב-436 הבורגונדים ניסו לנצל את התסיסה שעוררו הבגאודאי כדי לתפוס עוד אדמות, אאטיוס הגיב בקריאה להתערבות ההונים ועשרים אלף בורגונדים נהרגו. בשנים שבין 440 ל-450 הוא היה עסוק בעיקר בבעיות בגאליה ובספרד. ב-443 הוא ישב את הבורגונדים הנשארים בסבויה.

הפלישה של אטילה ההוני לגאליה בשנת 451 אילצה את אאטיוס לבצע תפנית אסטרטגית חדה ביחסיו עם השבטים הגרמאנים. בעוד שבעבר נשען המצביא הרומי על שכירי חרב הונים כדי לדכא את המרידות הגרמאניות, האיום המשותף מצד ההונים הוביל ליצירת ברית יוצאת דופן בינו לבין יריביו לשעבר. הגרמאנים, שחשו סכנה קיומית מצד המוני ההונים, נעתרו לקריאתו של אאטיוס ויצרו קואליציה צבאית רחבה שהתייצבה לצד הכוחות הרומיים המדולדלים. שיאו של העימות התרחש בקרב במישורים הקטאלונים, הידוע גם כקרב שאלון, שם התנגשו הצדדים במערכה עקובה מדם ששינתה את פני ההיסטוריה האירופית. על אף המחיר הכבד ששילמו בעלי הברית, ובראשם נפילתו בקרב של תאודוריד הראשון מלך הוויזיגותים, עלה בידם לבלום את התקדמות ההונים ולהנחיל לאטילה תבוסה משמעותית. ניצחון זה אילץ את כוחותיו של אטילה לסגת אל מעבר לנהר הריין, ובכך הוסר האיום המיידי על גאליה והובטחה הישרדותה של התרבות הרומית-גרמאנית באזור זה לעוד תקופה קצרה.

אף על פי שבנו של אאטיוס היה מאורס לבתו של הקיסר ואלנטיניאנוס השלישי, הקיסר לא חדל לחוש מאוים ממעמדו של אאטיוס וחשד כי הוא חוטר תחתיו במטרה לתפוס את כס הקיסרות. חששות אלו הובילו את ואלנטיניאנוס לרצוח את אאטיוס במו ידיו ב-21 בספטמבר 454, מעשה שהתברר כגורלי עבור שלטונו שלו. זמן קצר לאחר מכן, במרץ 455, נרצח הקיסר בידי מקורביו של אאטיוס כנקמה על מות מפקדם. בעת ההתנקשות בקיסר, נמנעו רוב החיילים ששהו בסביבתו מלהתערב או להושיט לו עזרה, שכן נאמנותם הייתה נתונה לאאטיוס.

קישורים חיצוניים


קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:ילידי 390
קטגוריה:נפטרים ב-454