טקס הדלקת המשואות

ממוזער|השופטת מרים בן-פורת מדליקה משואה בערב יום העצמאות ה-40, 1988
ממוזער|טקס הדלקת המשואות לחגיגות ה-30 למדינת ישראל, בניהולו של יהודה אילן 1978
טקס הדלקת המשואות הוא הטקס הנועל את אירועי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנפגעי פעולות האיבה ופותח רשמית את חגיגות יום העצמאות למדינת ישראל. הטקס נערך ברחבת הר הרצל (בהר הרצל שבירושלים), שם נמצא קברו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל.

האישיות המרכזית בטקס היא יו"ר הכנסת, ובנוסף לו נוכחים גם ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, הרמטכ"ל, המפכ"ל, אנשי סגל דיפלומטי, משפחות שכולות, נכי צה"ל, אישים ומוזמנים אחרים. הטקס, שמועבר בשידור ישיר בערוצי הטלוויזיה והרדיו המרכזיים, נועד לשוות ליום זה אווירה מכובדת וחגיגית, ולצורך כך מקשטים את חלקת הקבר בתפאורה הכוללת את סמלי 12 שבטי ישראל, ומשתמשים בתאורה צבעונית, באמצעים אור-קוליים ופירוטכניים.

 הפקת הטקס וארגונו 
את הטקס מפיק המערך לטקסים ואירועים ממלכתיים מטעם ממשלת ישראל. בין השנים 1958 עד 1983 היה יהודה אילן האחראי על הפקת הטקס; בין השנים 2015 עד 2023 שימש בתפקיד זה מושיק אביב. כיום, אחראית על הפקת הטקס מנהלת המערך גלית והבה שאשו.

חלקו הצבאי של הטקס, שהורחב עם ביטול מצעד צה"ל, נוהל מ-1983 עד 2016 על ידי אלוף-משנה (במיל') דוד רוקני, ובשנת 2017 החליפו סגן-אלוף (במיל') שמעון דרעי, שהועלה לאחר מכן לדרגת אלוף-משנה.

מדי שנה מוקמים סביב הרחבה בהר הרצל שלושה יציעים זמניים לאורחי הטקס עבור כחמשת אלפים צופים.

 בחירת משיאי המשואות 
במרכז הטקס עומדת הדלקת 12 משואות, המסמלות את 12 השבטים. בכל שנה עוסק הטקס בנושא מרכזי אחר, כפי שנבחר על ידי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים. בין השנים 1951 ו-1959 משיאי המשואות היו נציגי הגלויות והעדות השונות מכל אזורי המדינה. כמה חודשים לפני יום העצמאות מתפרסמת באמצעי התקשורת הזמנה לציבור להציע מועמדים להדלקת המשואות, המייצגים בפועלם את הנושא השנתי של הטקס. ועדה ציבורית בראשה עומד מנהל מרכז ההסברה בוחנת את ההצעות ובוחרת את מדליקי המשואות לאותה שנה. הוועדה כוללת 8 או 10 חברים ובהם: נציג יושב ראש ועדת השרים, נציג הכנסת ונציג ראש הממשלה. הדלקת המשואות היא ביטוי להכרת תודה וכבוד למדליקי המשואות. הקריטריונים לבחירת מדליקי המשואות מעוגנים בתקנון בעל תוקף של החלטת ממשלה. על פי תקנון זה, משיאי המשואות חייבים להיות תושבי ישראל (אלא אם יושב ראש ועדת השרים הציע לוועדה מועמד שהוא תושב חוץ). אמות המידה לבחירת משיאי המשואות כוללות:
 פיזור גאוגרפי של המועמדים
 התפלגות על פי גילאים (מנוער עד "ותיקים עתירי מעש")
 מועמדים חילוניים, דתיים, גברים ונשים
 בני מיעוטים
 גיוון בתעסוקות של משפחות המועמדים
 ייצוג למגזרים חברתיים כגון התיישבות, תעשייה, יישובי פיתוח, יישובי ספר, פעילי חינוך
 ילידי הארץ וילידי התפוצות
 רגישות ל"מכאובים לאומיים" כגון השואה, שכול, טרור
 נציג צה"ל, נציג המיעוטים ונציג הדור הצעיר נכללים באורח קבע ברשימת המועמדים

מהלך הטקס
לטקס תבנית קבועה, אבל במהלך הטקס מוכנסים מדי פעם בפעם שינויים. את הטקס ניתן לחלק לשניים: החלק הטקסי-רשמי והחלק החגיגי.

החלק הטקסי
ממוזער|תרועת חצוצרות ליום העצמאות, 1951
תחילת הטקס
ממוזער|דגל יושב ראש הכנסת
ממוזער|אריה אורגד ושמירה אימבר בעמדת קרייני הרצף של הטקס
הטקס נפתח בשעה 19:45. תחילה נכנס משמר הכנסת לרחבת הטקס לקול תופי מצעד מתזמורת צה"ל, כדי לקבל את פני פמליית יושב ראש הכנסת. כניסת פמלייתו של יושב ראש הכנסת מתבצעת לקול תרועת הקשב המנוגנת על ידי שלושה נגני חצוצרה והנפת דגל יו"ר הכנסת.

לאחר שהפמליה מתיישבת במקומה, מגיע מפקד הטקס ומבקש את רשות יו"ר הכנסת להמשיך בטקס. כשניתן האישור תופס משמר הכנסת את מקומו. את תפקיד מפקד הטקס ממלא קצין מפיקוד העורף אשר מגויס מדי שנה למילואים במיוחד לצורך כך. מאז 1983 ועד 2016 מילא את התפקיד אלוף-משנה דוד רוקני, והחל משנת 2017 ממלא את התפקיד אלוף-משנה (במיל') שמעון דרעי.

תחילת הטקס בתרועת אבל והקראת תפילת יזכור, בנוסח מיוחד לחללי מערכות ישראל. את התפילה, כמו גם את קטע התנ"ך, הקריא עמיקם גורביץ' במשך שנים רבות. בעשור השני של המאה ה-21, מקריאים את תפילת יזכור אישים שונים הקשורים לפעולות צבאיות וביטחוניות שאירעו בחודשים שקדמו למועד הטקס. לאחר מכן בשעה 20:00 בדיוק, מונף דגל ישראל מחצי התורן לראש התורן לקול תרועת הנפת הדגל, דבר המסמל את המעבר מיום הזיכרון ליום העצמאות. לאחר הנפת הדגל מושר לרוב שיר נוגה המלווה בריקוד הקשור עדיין ביום הזיכרון. לאחר מכן מוקראים פסוקי תנ"ך הקשורים בנושא המרכזי ומוצג קטע מוזיקלי נוסף הקשור לכך. בסיום קטע היזכור וקטע התנ"ך עולה יו"ר הכנסת לשאת את דברי ברכתו. זהו הנאום היחיד המושמע בטקס, למעט בשנים מסוימות בהן ראש הממשלה נואם נאום אשר הוקלט מראש (כדוגמת שנת היובל ושנת השישים למדינה), ולמעט השנים האחרונות בהם השרה מירי רגב הייתה אחראית על הטקס, בהם היא דרשה להוסיף נאום של ראש הממשלה בנימין נתניהו. בסיום נאומו מתכבד יו"ר הכנסת להשיא את המשואה המרכזית (אשר אינה נכללת בסך 12 המשואות).

את שידור הטקס ברדיו הנחו שנים רבות עד שנת 2014 הקריינים שמירה אימבר ואריה אורגד.

החל משנת 2015 מנחה את הטקס נעמי רביע.

בין השנים 2015-2023 הנחה את הטקס יגאל רביד.

בשנת 2024 הנחה את הטקס שיבל כרמי מנסור ובשנת 2025 עילם איסמאילוב.

מעמד השאת 12 המשואות
12 המשואות מושאות בזו אחר זו על ידי הנציגים הנבחרים. בשנים האחרונות מלווים את מעמד הדלקת המשואות זוג שחקנים אשר מציגים את משיאי המשואות ואת פועלם. בסיום הצגתו קורא משיא המשואה (לעיתים, משואה מודלקת על ידי שני אנשים): "אני פלוני, יליד (מקום הולדתו) בן אלמוני ואלמונית, מתכבד להשיא משואה זו של יום העצמאות ה-(מספר שנות קיום המדינה) של מדינת ישראל לכבוד..." כל משיא מקריא שלושה משפטים המתחילים ב"לכבוד". הנאום מסתיים במילים "ולתפארת מדינת ישראל!". את הדלקת המשואות מלווה תזמורת צה"ל ביחד עם להקות זמר בשיר "אנו נושאים לפידים" ובשירים ישראליים נוספים. בסיום הדלקת כל המשואות מנחי הטקס מכריזים: "גבירותי ורבותי, שתים עשרה משואות כנגד שנים עשר שבטי ישראל!". בשנים האחרונות נוסף קטע עם סיום הדלקת המשואות בו מוזמנים המשיאים לשיר יחד עם להקות הזמר שיר ומוגש להם זר פרחים.

החלק החגיגי
תרגילי הסדר
ממוזער|דגלני צה"ל, משטרה, מג"ב וכבאות בטקס יום העצמאות בהר הרצל.
בתום הדלקת המשואות נערכים תרגילי סדר, על ידי חוליית דגלנים המורכבת מכוח משותף של חיילי צה"ל מהחילות השונים וכן דגלנים ממשטרת ישראל ומערך הכבאות. מספר הדגלנים המשתתפים בתרגילי הסדר הוא כמספר שנות המדינה באותה השנה. מפקד הטקס מצעיד את חוליית הדגלנים לרחבת הטקס, בליווי תזמורת צה"ל המנגנת שירי לכת שונים. במהלך תרגילי הסדר הדגלנים יוצרים מבנים מרשימים בתיאום ודיוק רב, המסמלים דברים שונים וקשורים ברובם לנושא הטקס המרכזי. בין היתר הם יוצרים מגן דוד, אותיות או ספרות המסמלות את מספר שנות קיום המדינה ואת מנורת שבעת הקנים. במספר מופעים השתלבו ביצירת המבנים קבוצות נוספות כגון ילדי להקות מחול או 120 חיילים נוספים – מצטייני הנשיא לאותה השנה.

בסיום תרגילי הסדר מוצגים שני קטעים נוספים הכוללים שיר או מחרוזת שירים ומופע של ילדי להקת המחול. הקטע הראשון מעלה על נס את הנושא המרכזי לשנה זו, בעוד הקטע השני הוא קטע כללי המעלה על נס את יום העצמאות הישראלי.

מעמד העברת הדגלים הראשיים
בתום תרגילי הסדר נערך טקס שבו מועברים דגל המדינה הראשי ודגל צבא הגנה לישראל הראשי, למשמרת לאחת מזרועות, פיקודי, או אגפי צה"ל, מהיחידה ששמרה עליהם בשנה הקודמת. חוליות הדגלים הראשיים נכנסות בליווי קצבי של מתופפי תזמורת צה"ל, ומסתדרות כאשר דגלני היחידה שמקבלת ודגלני היחידה שמוסרת את הדגלים נערכים זה מול זה. הדגלנים הראשיים מתייצבים זה מול זה, הדגלים נפרשים ומועברים תוך שברקע נשמעת תרועת העברת הדגלים המנוגנת על ידי תזמורת צה"ל.

סיום הטקס
בסיום מעמד העברת הדגל, חוליות הדגלים הראשיים, חוליות הדגלנים ומשמר הכנסת מסתדרים בראש חץ והכל שרים את התקווה. לאחר שירת ההמנון, עוברים חוליות הדגלים הראשיים, דגלני היחידות ומשמר הכנסת, לפקודת מפקד הטקס ולנגינת מרש צה"ל, בשדרת מסע, אחת אחת אל מול פמליית הכבוד כאשר בראשן חוליית הדגלים הראשיים. כל חוליה מצדיעה לעבר הפמליה (לאחר הישמע הפקודה: "לימין, שור!"), ומפנה את הרחבה. את מצעד ההצדעה נועל נגד היחידה. לאחר פינוי הרחבה ניגש מפקד הטקס אל יו"ר הכנסת, מצדיע ומודיע לו "אדוני/גברתי/מכובדי, תם הטקס! אדוני/גברתי/מכובדי".

בתום הטקס, שר לרוב זמר מפורסם שיר סיום. נערכים מופע זיקוקין די-נור ומופע של להקות מחול.

בשנת 2022 הוחלט לעשות שימוש בזיקוקים שקטים, כדי לא לגרום לחץ אצל הלומי קרב עקב קולות הפיצוצים.

אירועים מיוחדים
בשנת 1968 שינתה רחל ינאית בן-צבי את סיום נאומה טרם הדלקת המשואה למילים "לתפארת מדינת ארץ ישראל השלמה".

בטקס של שנת 2003 נמנתה עם משיאי המשואות נעמי נלבנדיאן, בת לעדה הארמנית בישראל, בזכות פעילותה כאחות במחלקת שיקום בבית החולים "הדסה". נלבנדיאן רצתה להזכיר בטקס את רצח העם הארמני, אולם הופעל עליה לחץ להצניע זאת, כדי שלא לפגוע ביחסי טורקיה–ישראל.

בשנת 2004 הוחלט שהטקס ייערך בסימן הישגי הספורט הישראלי. הוועדה לבחירת משיאי המשואות בחרה 11 משיאי משואות והחליטה להשאיר לבחירת הציבור את זהות משיא המשואה הנוספת, באמצעות מסרונים (SMS). שיטת בחירה זו עוררה ביקורת על הוועדה. הציבור בחר באלי אוחנה להדליק את המשואה. משהתברר שמיקי ברקוביץ' אינו בין משיאי המשואות התעוררה על כך ביקורת ציבורית ולבסוף הוחלט לצרף אותו לרשימת משיאי המשואות.

בשנת 2005 נערך הטקס בעיצומו של המאבק סביב תוכנית ההתנתקות. יו"ר הכנסת ראובן ריבלין, שהיה ממתנגדי התוכנית נשא במחאה נאום בעל אופי פוליטי. דבר זה הקים עליו ביקורת על כך שהוא מנצל את הבימה שניתנה לו מתוקף תפקידו בטקס ממלכתי לצרכים פוליטיים.

בשנת 2011, במהלך טקס יום העצמאות ה-63, התפרצו לבמה המרכזית יואל שליט, אחיו של גלעד שליט וחברתו יערה וינקלר בצעקות "גלעד עדיין חי". שוטרים פינו אותם מהבמה. בין הצועקים היו גם כמה פעילי ארגון "מטה החברים של גלעד". במאי השידור של הטקס העלים את האירוע מהצופים בבית, ואלה לא ראו מה התרחש. באותו טקס הדליק משואה הרב שמעון רוזנברג, סבו של מוישי הולצברג שהיה ניצול מתקפת הטרור בבית חב"ד במומבאי. הדלקת המשואה נעשתה בניגוד לדעת בית דין רבני חב"ד. בצעד שעורר מחלוקת שינה הרב רוזנברג את סיום נוסח הדלקת המשואה המקובל ואמר "ולתפארת מדינת ארץ ישראל". כמו כן הזכיר את עניין משיחיותו של הרבי מלובביץ'.

ב-18 באפריל 2012, במהלך החזרות לטקס, קרס גשר התאורה שהקיף את הרחבה וכתוצאה מכך נהרגה סגן , דגלנית מחיל הרפואה ונפצעו שבעה חיילים. הוריה של סגן הילה בצלאלי הדליקו בטקס באותה שנה משואה לזכרה, בצוותא עם יושב ראש הכנסת ריבלין. הדגלנים הוצבו במעמד הצגת הדגלים במבנה חסר, לזכרה של בצלאלי.

בשנת 2014 בחרה הוועדה לטקסים וסמלים בראשות שרת התרבות והספורט לימור לבנת בנשים בלבד להדליק את המשואות באותה שנה. גם בחלק האומנותי של הטקס הופיעו נשים בלבד.

בשנת 2016 נגרמה מבוכה כאשר במהלך תרגילי הסדר יצרו הדגלנים את הסיסמה "עם אחד – מדינה אחת" אשר הזכירה לרבים, כולל לניצולי שואה, את הסיסמה הנאצית "עם אחד, רייך אחד, מנהיג אחד" (בגרמנית: Ein Volk, ein Reich, ein Führer)".

בשנת 2018 התעורר ויכוח מתוקשר בין יו"ר הכנסת, יולי אדלשטיין, לשרת התרבות מירי רגב, בשאלת הנואמים בטקס יום העצמאות השבעים. רגב דרשה לשלב בטקס נאום של ראש הממשלה בנימין נתניהו, ואילו אדלשטיין התנגד לכך ודרש לשמור על המתכונת הקבועה של הטקס, בה הנואם היחיד הוא יו"ר הכנסת. אדלשטיין הודיע שאם ישולב בטקס נאום של ראש הממשלה, הוא ומשמר הכנסת לא יגיעו לטקס. לקראת יום העצמאות הסתמנה פשרה לפיה ראש הממשלה יישא דברי ברכה קצרים בטקס וידליק משואה יחד עם יושב ראש הכנסת, אך לא ינאם. לקראת הטקס התקבלה החלטה שנתניהו ינאם וידליק משואה, ואף יישב לצידו של יו"ר הכנסת, מה שהצריך שינוי בנוסח המקובל בו פונה מפקד הטקס ליושב ראש הכנסת: בדרך כלל הפנייה היא בתואר "אדוני", למשל "אדוני תם הטקס, אדוני", ואילו בטקס זה פנה הקצין ליושב ראש הכנסת ולראש הממשלה בתואר "מכובדיי".

באפריל 2019 פרסם מבקר המדינה דו"ח אשר העביר ביקורת על שרת התרבות והספורט מירי רגב, וחשף ליקויים בדרך בחירת המועמדים להשיא את המשואות בטקס, כמו גם על חלוקת רובם המכריע של כרטיסי הצופים למקורבים או לפי מפתח פוליטי.

בשנת 2020, לנוכח התפרצות נגיף הקורונה בישראל ותקנות שעת חירום האוסרות על התכנסות, התקיים הטקס בפעם הראשונה ללא קהל ורובו הוקלט מראש והוכן כמופע טלוויזיוני, ולראשונה לא נערכו בו תרגילי סדר. באותה שנה נבחרה חני ליפשיץ, שליחת חב"ד בנפאל, להשיא משואה. כשבוע לאחר מכן ביטלה ליפשיץ את השתתפותה על פי דרישת בית דין רבני חב"ד בנימוק ש"אני בורחת ממחלוקות". ביטול ההשתתפות עורר סערה בתקשורת.

בשנת 2024, בצל מלחמת חרבות ברזל, לא הועבר הטקס בשידור חי, אלא היה מופע שצולם מראש ללא נוכחות קהל, בעקבות החלטתה של השרה מירי רגב הממונה על הטקס. הדבר עורר דיון ציבורי על קיום הטקס בשעת מלחמה. בנוסף, אושרה החלטת ממשלה המאפשרת למספר בלתי מוגבל של אנשים להדליק את 12 המשואות. כתגובה לטקס הממשלתי, גופים המתנגדים לממשלה קיימו את טקס כיבוי משואות והדלקת תקווה - טקס מחאה המבקר את מדיניות הממשלה, ששודר במקביל לשידור טקס המשואות.

בשנת 2025 הוחלט ביום הטקס שלא לקיימו עקב תנאי מזג האוויר ששררו באזור ירושלים וגל שרפות שהחל בעקבותיהם. במקומו של השידור החי של הטקס, שודרה בערוצי הטלוויזיה השונים החזרה הגנרלית, שצולמה יומיים קודם לכן. השתתפו בה כל משיאי המשואות למעט אלי שרעבי, אשר לא היה בישראל בעת החזרה, וציקי אלגניאן, שנאלצה להיעדר מסיבות רפואיות. באותו טקס היה לראשונה שימוש בטכנולוגיית בינה מלאכותית שאיפשרה שילוב קטע של אמני זמר עברי שאינם בין החיים. כך, הוצג על מסכי הטקס קטע בו הופיעו שושנה דמארי, ג'ו עמר, עוזי חיטמן ועפרה חזה, שביצעו את השיר "לחיי העם הזה".

 אישים שסירבו להדליק משואה 
באפריל 2018 הוזמן נשיא הונדורס, חואן אורלנדו ארננדס, להדליק משואה בטקס העצמאות ה-70 למדינת ישראל. הדבר גרר ביקורת ציבורית, ויום לאחר הפרסום - ביטל ארננדס את השתתפותו.

בשנת 2020 נבחרה חני ליפשיץ להדליק משואה. כשבוע לאחר בחירתה, היא ביטלה את השתתפותה על פי בקשת בית דין רבני חב"ד בנימוק ש"אני בורחת ממחלוקות". ביטול ההשתתפות עורר סערה בתקשורת. גם אלימלך פירר ויתר באותה שנה על הדלקת משואה.

לפני הטקס שנערך ב-2021, בצל מגפת הקורונה, הוצע למנכ"ל חברת התרופות "פייזר" - אלברט בורלא, להדליק את משואת התפוצות. בורלא הודיע שלוח הזמנים שלו אינו מאפשר זאת, אך שלח סרטון ברכה במקום.

בשנת 2022, ביום העצמאות ה-74, טל פרידמן סירב להשיא משואה, מפני שלטענתו לא הגיע לשלב בחייו שבו הוא זכאי לכך. באותה שנה גם לאה קולדצקי דחתה הצעה להשיא משואה, בנימוק שמדובר בטקס חילוני שחל באמצע ימי ספירת העומר - ימים שבהם על פי ההלכה אסור לשמוע מוזיקה.

בשנת 2023 הוצע לימימה מזרחי להדליק משואה בטקס, אך היא סירבה מטעמי צניעות.

בשנת 2024, בזמן מלחמת חרבות ברזל, נתפס הטקס על ידי חלק מהציבור ככלי תעמולה של הממשלה, ולפיכך מספר אישים סירבו להדליק משואה: עידן עמדי, הגיב "אשאר בבית ואתייחד עם זכר הנופלים", קיבוץ בארי, שכיתת הכוננות שלו נבחרה להדליק משואה הודיע כי לא ייקח חלק בטקס, נסרין יוסף ומייה שם שנחטפה מפסטיבל נובה ושוחררה כעבור חודש, ציינה כי האירוע אינו משמח, הרנן פלר – השדרן הארגנטינאי שדודתו אופליה רויטמן נחטפה ושוחררה, סירב כי התנו את הדלקת המשואה במימון שלו של הגעה ולינה בישראל. משפחתו של לואיס הר שחולץ משבי חמאס סירבה להשיא משואה, בנימוק שבשל המלחמה הם אינם מרגישים בעת הזו, ש"המדינה הזו היא לתפארת" ושניתן לחגוג ביום העצמאותhttps://twitter.com/baruchikra/status/1787908231643451490.
גם בשנת 2025, היו מספר דחיות מסיבות דומות: ירדנה ארזי סירבה להשיא משואה, לאחר שכבר הסכימה בתחילה. לדבריה "אנחנו חיים בתקופה לא ממלכתית ולכן לא חשה בנח להשיא משואה בתקופה הזו". בעז שרעבי סירב גם הוא להשיא משואה "בשל התחייבויות שכבר נסגרו".

 נושאי הטקס ומשיאי המשואות לאורך השנים 

 שנה  נושא נבחרשמות משיאי המשואות1951משיאי המשואות היו נציגי הגלויות והעדות השונות מכל אזורי המדינה1952ישעיהו פרס195319541955יצחק אליהו (משואת הנוער - ירושלים), אברהם אלמליח (היישוב הישן – ירושלים), זכריה משה בן משה (תימן – כפר יעבץ), אברהם הרפז (אנגליה – השומרון), בת-שבע ליבנר (בלגיה – גבעת ברנר), יוסף שפר (הונגריה – כפר החורש).1956 1957משה בהר (מצרים – מחנה ישראל), אדמונדו ברמק (דרום אמריקה – חיפה), ראובן גמזון (צרפת – הרצליה), חיים הפריט (צפון אפריקה – עזתה), משה וייס (הונגריה – קבוצת יבנה), הרולד זלצמן (דרום אפריקה – באר-שבע), יעקב מיכלסון (פולין – מגדל העמק), חיים נשפיץ (רוסיה – חיפה), יחיא סמידי (תימן – מגידו), ראוף צמח (עיראק – רמת-גן), צבי יהודה הכהן קוק (היישוב הישן – ירושלים), מרדכי שמיר (קוצ'ין, הודו – מסילת ציון).1958אריה לובין1959דוד אמיד, נחום אשכנזי, הלנה בר, דוד הופמן, ורנר הכט, יוסף הרטום, אריה זיו, דן ישעני, מאיר כחלון, יוסף פרלמוטר, עמרם סופיה, יחיא קרני. 1960  100 שנה להולדת הרצל – 12 משיאי משואות, 6 מוותיקי הציונות ועוד 6 מנציגי קהילות העוליםמרטין בובר, ברטה ברגר, יצחק גרינבוים, יוסף טוניק, קורנל ינקו, יוסף כהן, מרדכי נורוק, ריכרד סימן-טוב, אליהו עאבד (עברון), מוריי רוזנברג, אלברטו רומאנו, גיזלה שיי.1961  ילידי ה' באייר תש"ח החוגגים בר מצווה בתאריך הטקס1962  נציגי פועלי הכפיים1963  שנת הראשונים – נציגי 12 המושבות שנוסדו עד 1891נגבה דוד (מקווה ישראל), מאיר רומם (נס ציונה), גיורא שוחט (פתח תקווה), חווה תמרי (משמר הירדן).1964  ההעפלהשלמה דגן (יהדות בולגריה)1965  17 משואות לציון 17 שנות המדינה, בסימן ההתנדבות לגדודים העבריים, הבריגדה ולוחמי מח"ל1966 שנה 18 למדינה – בנות ובנים ללוחמי מערכת העצמאותעציון בן-נכט, יעל גרמן, דורית הנגבי, דרור זייגרמן, צמרת חרל"פ, רות יפה, ניבה ליבנה, יוספה סימבול, אילנה סרי, אהוד ענבר, רות שילוני, נירה שינבאום.1967 נציגי 11 הנקודות שהתיישבו בנגב בתש"ז והבן הבכור של העיר באר שבעשמואל אבני, אברהם אייזנברג, יואב אלטמן, שמעון אנשי, ניסים בן אריה, ישראל ברנד, חנה גולדשטיין, מרדכי גליצנשטיין, דוד הרר (תקומה), שולמית לב, צבי קרן (חצרים), יצחק שמיר.ידיעות אחרונות, יום ראשון ד' באייר תשכ"ז, 14 במאי 1967.1968  נציגי יובלות ואירועים ביטחונייםאברהם אביגדורוב, מיכאל בן-ארי, רחל ינאית בן-צבי, חיים הזז, סיד כהן, שלום כהן, חווקה פולמן רבן, מאיר קומרוב, חנה רובינא, פנחס רוזן, יוסף יואל ריבלין, חיים משה שפירא.1969  נציגי יישובי הספר1970  12 בנים ובנות מישובי קו האשזיו אופיר, סמדר בלסקי, רותם דניאלי, דני זית, יצחק יהודה, פלג מור, דוד מלכה, מלכה ניצן, ניר עופר, רבקה רוז, הרן ריבלין, דניאל שושן.1971  נציגי עולי ברית המועצות ועולי ארצות ערב הוותיקים1972  נציגי גלויות + 2 'צברים' צעירים1973 גיבורי ישראל (25 שנה לעצמאות ישראל)אברהם אביגדורוב, לאה בן-טל, יוחאי בן-נון, אמיל בריג, אליהו גנה, יעקב הורביץ, אברהם זיבל, בן ציון ליטנר, אריה עצמוני, גדליהו ערמוני, רון פלר, אילנה קרניאל.1974  6 נציגי חילות צה"ל ו-6 נציגי יישובי הספר1975  התנדבות ומופת אישי בסקטור האזרחימוחסן דגש1976  צעירים נושאי דגל הקשר עם התפוצות1977  בני ירושלים, מגיניה ולוחמיהאלדר אבידר (נציג שריון), בן ציון אבני (נציג משמר העם), יוסף אבני (נציג אצ"ל), יוסי אוחנה (נציג חטיבת ירושלים), סיגל אלמוג (ילדה שנולדה בכ"ח באייר), עמוס גול (נציג חטיבת הצנחנים), אביבה גוסרסקי-קפלן (נציג חטיבת הפלמ"ח), יעל מיוחס (נציג הדורות בירושלים), משה משעלי (נציג הרובע היהודי), עקב סלמן (נציג חטיבת עציוני), ירחמיאל עציון (נציג ארגון ההגנה), צבי שועמי (נציג לח"י).1978  12 צאצאי לוחמים למען תקומת ישראל (30 שנה לעצמאות ישראל)1979  חוזה השלום עם מצרים והמשכיות היישוב בארץ ישראל1980  אנשי מדע, תעשייה וחקלאותאמציה אבודרם, רחמים אביזדה, תמר גל, אליעזר גון, דן כץ, דניאל לוי, יצחק לוי, יצחק משולם, דן רטר, ישראל פולק, מאיר קומרוב, רחל שלון.1981  נציגי המפעל החינוכי בישראלקורין ביטון, דוד בנבנשתי, צפניה דרורי, עלי מוחמד חריב, קלמן יעקב מן, שושנה סופר, אברהם סתרי, אנט קדמון, שלמה קודש, אגנס קלטי, נעמי תבורי.1982  100 שנה להתיישבות לעליה ראשונה – צאצאי המייסדיםירדנה אלמקייס, מתי אריאל, נמרוד בן אהרון, ענבר גולדשטיין, חני גיסין, אורית גנור, עוזיה חובב, דנית פראג, עמית פרידמן, אפרת פריימן, עמוס פרץ, נדב צברי.1983  גבורת ישראליוסף אבידר, זיוה ארבל, יהושע כהן, יעקובה כהן, בן ציון ליטנר, רפאל סבן, מיליה פלזנשטיין, יונתן פרידן, משה קרביץ, שמחה רותם, גד שחר, שרה שמעוני.1984  אחדות ישראלליאון אשכנזי, שרה דניאלי, אורי טלמור, עלי יחיא, צבי לבריץ, בנימין לוין, חנה לוין, נזיה פרו, ברכה קאפח, אלכס קלביצקי, אילמה רדאי, מרדכי תמיר.1985  פיתוח המדע והטכנולוגיהיונה אושפיז, עוזיה גליל, עובדיה הררי, אורנה זקן, ניקולא אליאס ינאקי, אשר כהן, בנימין מזר, צבי סוזין, רחמים ענתבי, צבי צור, משה קולר, אברהם קליר.1986  הדמוקרטיה בישראליוחנן בן-יעקב, צביה בר ציון, סמיר דרוויש, זרח ורהפטיג, שלמה זמיר, יהושע טן-פי, דוריס לביא, משה לנדוי, ניצן נוריאל, משה פיאמנטה, טדי קולק, אליס שלוי.1987  ענפי האמנות בישראלאשרה אלקיים רונן, עבדאללה אלקרא, שלמה בור, שלמה בר שביט, אהרן גולדברג, יצחק גרציאני, דני וולמן, סמי מיכאל, רבקה מרים, אילונה פהר, דוד רזניק, זהרה שץ.1988  40 שנה למדינת ישראל, עקרונות מגילת העצמאותסולימאן אלקרינאוי, ארז ביטון, מרים בן-פורת, דבורה (דבי) גולן, אהרון זיו, מרסל ניניו, דוד פולנסקי, אילת קרן, הרצל רוזנבלום, עמנואל רקמן, משה ששון.1989  העלייה ההמונית לישראל (40 שנה ל-1949)סם אביטל, שושנה אדלר, חוה אלברשטיין, מנחם לוזיה, אליעזר מרכוס, גלנדה סוולד, חיים צדוק, יוסף צרף, אליעזר קושרובסקי, רבקה רוזנצווייג, אפרים שילה, אורנה שרם-כהנא (בשם סבה, דוד כהנא).1990  שנת הלשון העבריתראומה אלדר, אריה אליאס, חיים באר, יוסף ביגון, זאב בן-חיים, דולה בן-יהודה ויטמן, עדנאן גרכד, רפאל סיטון, ראובן סיוון, דינה פטיגו, סילבי פרטוק, מרים רות.1991  עליה וקליטההלנה אברגומוב, מיכאל אופור, עקיבא אורגד-אונגר, גרגורי אלפרנס, יהודית ביאלר, זימנה ברהני, נתמר הלל, אידה מרקוס, יוסף פרחי, מרים פרידלר, דורה פרץ, אריה קרול.1992  500 שנה לגירוש ספרדרפאל אברבנאל, ניסן בן אברהם, סם דה קוסטה, דפנה דון-יחייא, עליזה טולידאנו-כהן, מתילדה כהן-סראנו, איילת מלול, דוד נחמיאס, יוסף קפלן, חיים רפאל, יהודה תג'ר.1993  שנת ירושליםמוסא אבו גוש, ענת אלטמן, יעקב בן-יהודה, דן בניה סרי, תמר ברגמן, דידיה גוטל, חייקה גרוסמן, וולף דוידקין, רות לפידות, יורן לרסון, דוד קאסוטו, חדוה רוזנברג איש-שלום.1994  איכות הסביבהסלמאן אבו רוקון, דוד אביחיל, נאוה איסרוב, חוסיין אל הייב, חיים אליאס, יהודה ברוניצקי, אריה וסטרייך, אמוץ זהבי, הגר ציגלר, הדסה קאין, שולמית שמרלינג, יוסף תמיר.1995  שנת תיירות השלוםאריה ארזי, ברכה בן אלי, רחל גולדברג, יוסי הוכמן, דוד וילק, צביה חשמונאי-בלוך, טוני מורגנשטרן, אלפונסו נוסבאומר, שמואל פדרמן, רעיה פרחאת, רעות רבהון-שפיגל, אנטואן שאהין, סנו שרף.1996  חינוך ותעשייהברוך אברמזון, מני ברזילי, לאה גוטליב, ישראל גורלניק, יואל גת, קלרה וינוקור, משה ויסגלס, דב לאוטמן, ירון לבנת, דוד סויסה, רחאב עבד אלחלים, עליזה עמיר-זהר, ולדיק קושנירוב (בן 9, שהוריו נרצחו בפיגוע בקו 18 בירושלים).1997  מאה שנות ציונותיעקב אליאס, משה בנזימן, פרץ הוכמן, זכי זאהר, אורה זר, עמנואל כהן, שולמית כהן-פרץ, רבקה לנקחי, אלונה לריונובה, ענת מדמוני, אסף מרדכי, אליסה נילי רפאל, ציון שנקור.1998  חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראליואלי אור, מטילדה ומשה אזולאי, אהרן דוידי, סורין הרשקו, יעקב חודורוב, הודא חיר, משה מושקוביץ, מגיסט מנגשה, רועי מרציאנו, טל סלע, צמח סמדר, אירנה צייטלין, הדסה שמיר, מזל שרירא.1999  הכנסת – סמל הדמוקרטיה והריבונותחנה אבנור, עדי אפרימי, מיכל אשכנזי, יוסף בורג, יואב בלחסן, טוביה וקסמן, רבקה טולקר, דניס לב, עאידה סאלח אבוסוויד, עדנה סולודר, מיטל קאפח, מרדכי קרמניצר, נורית רון, אלימלך רם, דב שילנסקי.2000  שונים אבל שווים – יחדיו במרקם חברתי תרבותי מגווןטובה אילן, זהבה ברוך, דיאב חתאר, אור טוקייב, אהרן כהן, יורם כהן, בועז כיתאין, ג'קי לוי, דניאלה עאיסה, מריומה קליין, דוד רובנר, רות רזניק, זיו שחר.2001  שנת ההתנדבות בישראלששון אליאס, הנרי אלקסלסי, ליטל אפטר, יעקב בוחבוט, יוליה בטאייב, אסתר הרליץ, ברכה זיסר, שרונה וגיל-עד חריש, רותי יצחק, נאש מימת, אורי סלונים, נילי פורטוגז, נחום פרנקל, חיים רוט.2002 ילדים ונוער – העתיד והעוצמה של מדינת ישראלורד איפרגן, יורי גרשוביץ', דידי דאבוש, מאיר אלירן הרוש, אסף זוהר, ליאור טלר, עזאנו מזל מקונן, עבדאללה סאלח, ענבל פיזרו, קובי צורף, אניה קולגוב, בן-חור קיקיאן, מירב רחל שחף.2003  מאוחדים בלבבות ומשלבים זרועותתומר אדר, רמי ביטון, קלרה ביילר, נטלי גאידוק, לורנס גוזלן, ברוך דסטה, שלום דריי, יצחק זהבי, ג'יהאד חסן, יעל מנג'ם, יהודה משי זהב, סודי נמיר, נעמי נלבדיאן, אליעזר פארן, יורם שליט.2004  הספורט ההישגי והעממי בישראלטאהר אבו ליל, אלכס אברבוך, אלי אוחנה, יעל ארד, רון בולוטין, טל ברודי, מיקי ברקוביץ', קרן לייבוביץ', אבי מויאל, שמעון מזרחי, איאן פרומן, לי קורזיץ, רלף קליין, אסתר רוט-שחמורוב, מיכל שחר (בתו של קהת שור, מאמן הקלעים שנרצח באולימפיאדת מינכן), מרדכי שפיגלר.2005 "צו חיים" – צו השעה לקירוב לבבות לגורל אחד ועתיד משותףאריה (לובה) אליאב, יירוסלם אלמו, מתוקה בנג'מין, צ'ארלס ברונפמן, ציון בר-יצחק, רות גיליס, אדי טריגר, נדיה כהן, פטסי לנדא, חיליק מגנוס, אמל נסראלדין, זיאד סעדי, עזאם עזאם, חיים פרי, יצחק צרור, יחיאל קדישאי.2006  פיתוח הנגב והגלילאלי אלאלוף, דורון אלמוג, דורית אלמליח, שמוליק בן-שלום, יהודה דקל, יהודה הכהן, סטף ורטהיימר, ג'מילה ח'יר, שרה חתן, אסתר לוצאטו, נטאשה לייאמץ, זכריה לירז, רות קפלן, שאול שאשא.2007  40 שנה לאיחוד ירושליםמרדכי אליאב, נאוה בן-צבי, יהודה דוד, רות חשין, יוסף ליברמן, אבינעם מור-חיים, יצחק נבון, אליהו סחרוב, רחל סעד, אורי עמדי, פארס פרג', שולמית קישיק-כהן, יוסף שנקר, אברהם יהודה שריקי.2008  ילדי ישראלתמיר אבוקסיס, סנא אלבז, אורן אלמוג, רוני אקרמן, ראובן בנטולילה, יעל ברזילי, רלף גולדמן, יצחק דוד גרוסמן, ג'ניה גרישקוב, רוני דואק, נפתלי דרעי, זורריש וובה, אביחי חיון, פנינה יניוודג', אורי יעקובוביץ', ניב כספי, אריקה לנדאו, סלמן נבואני, פאהום פאהום, שמואל פאליק, יצחק קדמן, פנינה קליין, הדרה רוזנבלום, גלילה רון־פדר-עמית.2009  מאה שנים לעיר תל אביבחיים אדלר, קובי אוז, מנחם (חמי) גוטמן, עמיקם גורביץ', יבגניה דודינה, שולה וידריך, אנג'ליקה יואבוב אורן כהן, שלמה (צ'יץ') להט, לאה מג'רו-מינץ, יונס יוסף נזריאן, מיכל סמדר מירון, יאיר רוטלוי.2010  "אם תרצו אין זו אגדה"רם בלינקוב, שרה ברוורמן, אברהם גרינזייד, דליה דורנר, אשר הירש, אירה חייטין, אברהם יצחק, אמנון לביא, צבי לבנון, יוסף מטאנס, טל-אל פילו, יוסי פלדמן, אריאל פלדשטיין, רעיה שטראוס.2011  "ערבין זה לזה" – שנת הערבות ההדדיתעמר בר-לב, גדי בשארי, מיכאל גולדמן-גלעד, ברברה גולדשטיין, זהבה דנקנר, מתתיהו דרובלס, אורית דרור, זאב דשבסקי, רחל זיקרי, הושע פרידמן בן-שלום, שמעון רוזנברג, אריג' רכאב, סער שפירא, יובי תשומה כ"ץ.2012  מים – מקור החייםאסתר אברהם, מאיה בראון, רוביק דנילוביץ', אלכס ויז'ניצר, משה (מושיק) כהן, ליאור לפבר, אורי מורן, הרצל נאור, רמטין סבטי, אורית סקוטלסקי, שלמה צוויפלר, מנחם רבהון, חנה רוזנפלד, גיורא שחם.2013  המורשת הלאומיתאליענה אלבז, עליאן אלקרינאוי, מאיר בוזגלו, דוד בלומברג, בלהה בן-אליהו, איריס הלפרין-פלג, רן חדוותי, אגטה פלצ'יק, דב צור, מוקי צור, רינו צרור, תמר רוס, דפנה שמשון-מוסניקוב, דני שפירא.2014  זמן נשים – הישגים ואתגריםאורנה ברביבאי, פסקל ברקוביץ, עדינה בר-שלום, בליינש זבדיה, מרים זוהר, גל יוסף, גאולה כהן, כרמלה מנשה, הנדיה סולימאן, שחר פאר, מקסין פסברג, מרים פרץ, טלי פרץ־כהן, קירה רדינסקי.2015ישראלים פורצי דרךלוסי אהריש, אור אסולין, דני גולד, מרתה וינשטוק-רוזין, רמי לוי, גל לוסקי, אביהו מדינה, רפי מהודר, אליס מילר, גבי עידן, מלכה פיוטרקובסקי, דן קורקובסקי, אהוד שבתאי, סימה שיין.2016גבורה אזרחיתרותם אלישע, יעקב ארנפלד, הרצל ביטון, הלל בראלי, גבי ברשישת, אבי טויבין, נילי ומויש לוי, אליסון לסרי, גבריאל נדאף, פייני סוקניק, ענאן פארס-פלאח, רוברטו פרה אוסה, רונה רמון.201750 שנים לאיחוד ירושליםדין ארגיל, מירי ארנטל, יהורם גאון, מרווין האייר, חנה הנקין, יעקב חץ, אלי מזרחי, אורי מלמיליאן, מייקל סטיינהארט, ירוס ירושלים סיגוט, דינה סמטה, אחמד עיד, אלי עמיר, אמנון שעשוע.2018מורשת של חדשנותשלמה ארצי, ישעיהו גביש, רחלי גנות, נועם גרשוני, מרגלית זינאתי, מוואפק טריף, רות כהנוב, רועי לוי, מרסל מחלוף, אביעזרי פרנקל, אבשלום קור, מאי קורמן, ליא קניג, זאב רווח.2019רק בגלל הרוחהודיה אוליאל, כפיר דמרי, הלה הדס, מנשה זלקה, סלמאן זרקא, איריס יפרח, מארי נחמיאס, אבי נשר, שי סימן טוב, מורן סמואל, יהודה פוליקר, ג'ף פינקלשטיין, מוריס קאהן, גיל שלמה, בת גלים שער, רחל שפרכר-פרנקל.2020חיבורים בחברה הישראליתריינה אביטבול, הישאם אבראהים, עדי אלטשולר, ישראל אלמסי, אחמד בלאונה, אלי בן שם, יעל וילוז'ני-אזולאי, אורי כהן, יסמין מזאווי, לורי פלטניק, גליה רהב, עידן רייכל, ציפי שביט.2021אחווה ישראלית, כי אנשים אחים אנחנונארג'ס אבו יאמן, מאהר איבראהים, שירה איסקוב, עפרי בוטבול, עדי גוזי, יעיש גיאת, דרור דיקר, עדן הבטנש טפט, ציפי הרפנס, מאור כהן, אייבי מוזס, שלומי שבת, גבריאלה שטריגלר, איתן שנרב.2022יד פוגשת יד אחותאנג'ל אלון, מיקה ואורי בנקי, שמחה גתהון, ח' (מפקד הימ"מ), יורם יאיר, הדר כהן, קלמן סמואלס, מוניר מאדי, עידן קלימן, ריטה, עשהאל שבו, אליזבטה שרסטוק, יעל שרר.2023חלוציותסילבן אדמס, צאלח אליהו, שלום אסייג, דייוויד בלאט, ורד בן סעדון, דביר דיאמונד, נינה ווינר, סיון יערי, רעות עמיחי, חתאם חוסין, יהודית נגוסה, אביגדור קהלני, אופק ראשון, אבי ריבקינד.2024גבורה ישראלית משואת כוחות הביטחון: סרן שביט בן משה (צה"ל), אמיר כהן (משטרת ישראל), ע' (לוחם שב"כ) סג"ד י' (מפקד יחידת מצדה בשב"ס) וג' (קצינת איסוף במוסד) • משואות כוחות ההצלה: אושרית חדד (מד"א), תמר שלזינגר (איחוד הצלה), נורית אירן כהן (זק"א) ויואל דמרי (כבאות והצלה) • משואת חזית ההסברה: יוסף חדאד, אלה קינן ונת'ניאל בוזוליץ' • משואת כיתות הכוננות: ענבל ליברמן (ניר עם), ברק שלום (עלומים), אביחי אליה (חוות יאיר), טל לויט (מטולה) • משואת המחלצים: יוסף אלזיאדנה, הרב שחר בוצחק, טלי נחום, רמי דוידיאן, דניאל שרעבי (צוות שרעבי) • משואת המגן: בועז לוי, פיני יונגמן, שאול לוי • משואת התקווה: אורי מגידיש, ורדה פומרנץ, ליאת נפש • משואת רפואה ושיקום: ענת בן דור, גאיה צוברי, דן שוורצפוקס, דקלה מצליח, יוסי ערבליך • משואת ניצחון הרוח: עזרא יכין, איריס חיים, רביב כנר, עברי לידר, חיים אוליאל • משואת הנתינה: מרים כהן, בת שבע דדון, בסמה הנו, חן ארבל מרינברג, שיר גולדשטיין, צילית יעקובסון • משואת התפוצות: דברה סילברסטיין, דייוויד מאייר • המשואה החסרה: מסמלת את חסרונם של 132 חטופים וחטופות.2025גשרים של תקווהמשואת החטופים:  אמילי דמארי, מקום ריק המסמל את חסרונם של 59 חטופים • משואת צה"ל: פאיז פארס, ענבר בן סימון ורז בן סימון, חגית אלון־אלחרר • משואת ערבות הדדית: שי גראוכר, חיים טייב, אורלי רובינזון • משואת הגשר לעולם: נטשה האוסדורף, עומרי כספי, בן שפירו • משואת עוצמת הרוח: רחל אדרי, מכלוף אוחנה, רפאל ארווס • משואת מדור לדור: אלי דוד, בן קרסו, לבנה זמיר • משואת בזכות הנחישות: דני אבדיה, גל חמרני, אורן סמדג'ה • משואת השיקום והריפוי: ירין אילוביץ, אלישע מדן, ג'ני סבידיה • משואת גשר לקהילות: רחלי טדסה-מלקאי, ריקי סיטון, הרב שמואל סלוטקי • משואת הפסקול הישראלי: דנה אינטרנשיונל, זהבה בן, מיכה שטרית • משואת הנתינה: איציק אקריש, בלנקה גוט • משואת אנשי הצללים: ד' (איש המוסד), נ' (איש המוסד), ר' (אשת המוסד).

ראו גם
 רחבת הר הרצל
 מרכז ההסברה
 רשימת משיאי משואה שנכתב עליהם ערך בוויקיפדיה העברית

קישורים חיצוניים

 י"ב נציגי השבטים ידליקו משואות בהר הרצל, דבר, 11 במאי 1959






  חוגגים 70: טקס הדלקת המשואות | יום העצמאות תשע"ח – 2018, בערוץ יוטיוב של כאן 11 – תאגיד השידור הישראלי
  חוגגים 71: טקס הדלקת המשואות | יום העצמאות תשע"ט – 2019, בערוץ יוטיוב של כאן 11 – תאגיד השידור הישראלי
 החלטת ממשלה 3772, בחירת מדליקי המשואות בטקס ערב יום העצמאות, התשס"ה ואילך - תקנון, 23 ביוני 2005
 החלטת ממשלה 1188, תיקון התקנון לבחירת מדליקי המשואות בטקס ערב יום העצמאות, 15 בינואר 2014




 Rebecca Kook. (2005). Changing Representations of National Identity and Political Legitimacy: Independence Day Celebrations in Israel, 1952–1998. National Identities, 7(2), 151–171.

הערות שוליים

*
*
קטגוריה:טקסים בישראל
קטגוריה:צה"ל: טקסים
קטגוריה:יום העצמאות
קטגוריה:הר הרצל