נינה קסיאן

נינה קסיאן (ברומנית: Nina Cassian; 27 בנובמבר 1924 – 14 באפריל 2014) הייתה משוררת, סופרת, מתרגמת לרומנית מגרמנית, צרפתית, אנגלית ורוסית, ציירת, פסנתרנית, מלחינה וסופרת ילדים רומנייה-יהודייה. כקומוניסטית מגיל 16 העריצה את סטלין, וכתבה לו שירי הלל. היא התאמצה להתאים את עצמה לדרישות הכתיבה הקומוניסטית, אך סיימה כגולה בארצות הברית. קסיאן נמלטה מהמשטר ברומניה בגלל אזכורים עליה ביומנים של ידידה, גאורגה אורסו, ויצירותיה האחרונות היו יומנים - "הזיכרון כנדוניה". לדבריה, התאכזבה מהקומוניזם ועזבה אותו כפי שעוזבים אמונה דתית. היא הייתה ונשארה אתאיסטית.

 קורות חיים 
 ילדות 
קסיאן נולדה בשנת 1924 בגאלאץ, רומניה בשם רנה אניה קסיאן-מטסארו (Renée-Annie Cassian-Mătăsaru) ליוסף קסיאן-מטסארו, שהיה מתורגמן מהשפה הגרמנית לשפה הרומנית, חייל מצטיין במלחמת העולם הראשונה בעל מדליית הגבורה והנאמנות מדרגה שנייה ולז'אנה מבית שמילוביץ'. בחירת השם, רנה אניה בעל הצליל הצרפתי היה גחמה ומוקדם מאוד התחילו לקרוא לה בשם נינה, שם שעמד ללוות אותה כל חייה.

לאחר שנתיים עקרה משפחתה לברשוב, עיר בה חיו מיעוטים גרמניים והונגריים גדולים מאוד. שם הושפעה מהשפות הונגרית וגרמנית, בהן דיברו ילדי המקום. רק בחופשות הקיץ הייתה חוזרת לגאלאץ, שם דיברו רומנית. בגיל חמש כבר ידעה לקרוא וקיבלה שיעורי נגינה וכבר בגיל זה הלחינה את הואלס הראשון וחיברה את השיר הראשון.

בברשוב למדה בבית הספר היהודי המקומי ובסיומו נכנסה לבית ספר תיכון, אך לאחר חודש עברה עם משפחתה לבוקרשט.

בית הוריה של קסיאן היה בית עם נטייה לאמנויות, אביה ניגן בפסנתר והלחין טנגו לאימה. אימה חיברה שירים ושרה בליווי אביה בפסנתר.

 ימי פומפיליאן 
350px|ממוזער|מכון פומפיליאן מצולם על גלוית דואר
בהיותה בת 11 עברה משפחתה לבוקרשט. קסיאן למדה בבית ספר יוקרתי לאמנויות, מכון פומפיליאן. בין מוריה היו גם מקסימיליאן הרמן מקסי, מיכאיל ז'ורה וקונסטנטין סילבסטרי. שפת ההוראה במכון הייתה צרפתית. במכון לימדו דרמה, מוזיקה ואמנויות פלסטיות, ובכל התחומים האלה היו לקסיאן כישורים ניכרים.

עם סילוק התלמידים והמורים היהודים ממערכת החינוך הרומנית עברה קסיאן ל-Liceul Teoretic Evreesc (התיכון העיוני היהודי), שם המשיכה את לימודיה. בתקופת לימודיה במכון ביררה לעצמה קסיאן את דרכה האידאולוגית בעזרת חברות יהודיות. חברה אחת ניסתה למשוך אותה אל הציונות, אך שאיפותיה לתיקון עולם לא מצאו מענה נאות בתנועה, שעושה תיקונים רק בתחום היהדות, והיא שאפה ליותר מזה. חברה אחרת ניסתה לעניין אותה בתנועת השומר הצעיר, שמנסה לתקן נושאים רבים יותר. לדבריה, זה נראה לה יותר, אך זה כלל עקירה מרומניה לארץ ישראל והיא לא רצתה בכך, משום שהרגישה רומניה.
ממוזער|350px|כינוס ספרותי יהודי בתיאטרון היהודי באראשאום בבוקרשט, רומניה, בשנת 1943. בצד שמאל יושב א. ל. זיסו ליד צעיר, כנראה דינו הרוויאן. מאחור יושבים מצד שמאל השחקנית ביאטה פרדנוב, העיתונאי אמיל דוריאן, נינה קסיאן, הסופר סשה פאנה, שני גברים והמשוררת מריה באנוש
התלבטויותיה הובילו אותה לבסוף להתפקד, בגיל 16, לתנועת הנוער הקומוניסטי, שבאותם ימים הייתה בלתי חוקית.

 חיי האהבה 
בפניה של נינה קסיאן בלטו אף גדול וחד וסנטר דומה. קסיאן הייתה מודעת למצב וציינה שעד גיל 17 "אפילו כלב לא הביט בה". חרף זאת היו לה קשרים רומנטיים עם רבים מאנשי הספרות הרומנים והתפרסמה ותוארה על ידי המבקר הספרותי אלקס שטפנסקו, בספרו "ההיסטוריה של הספרות הרומנית בת זמננו" במילים: „cea mai atrăgătoare femeie urâtă din câte s-au afirmat în literatura română“ - "האישה המכוערת המושכת ביותר מבין הבולטות בספרות הרומנית".

לא רק גברים נמשכו אל קסיאן, השחקנית הרומנייה אאורליה וסילסקו (Aurelia Vasilescu) הכריזה בפניה על אהבתה והציעה לה הצעות, אך לדברי קסיאן היא נמשכה יתר על המידה למין הנגדי.

 תקופת ולדימיר קולין 
נינה קסיאן וולדימיר קולין, שניהם אנשי ספרות, שניהם ממוצא יהודי ושניהם בעלי השקפות אוהדות לקומוניזם, מצאו את המשותף להם ויחד התפקדו לארגון הנוער הקומוניסטי המחתרתי כשהיא הייתה בת 16 ויחד הדביקו כרזות ברחובות. יחד היו בקורס שערך מיכאל סבסטיאן על יצירותיו של שקספיר ולבסוף, בשנת 1943, כשעדיין לא מלאו לה 18, התחתנו. דרך קולין הפכה קסיאן לקרובת משפחה של אנה פאוקר, שרת החוץ היהודייה של רומניה ומראשי הצמרת של המפלגה הקומוניסטית, שהייתה דודתו של קולין.
ממוזער|ימין|190px|המשורר יון בארבו, שהיה מאהב של קסיאן, הקדיש לה שיר והיא הקדישה לו שירים
חיי הזוג הצעיר היו חיי עוני, קולין צבע כפתורים לפרנסתו וקסיאן צבעה פיסות פלסטיק ליצירת מרצישורים, אך כל זה לא הספיק והם קיבלו סיוע מהוריהם. במהלך הנישואים האלה היו לקסיאן שתי פרשיות אהבים מחוץ לנישואים, פרשיות, שלדבריה, סדקו את הזוגיות והביאו אותה להגיד לבעלה, שהם צריכים להיפרד. הפרשה הראשונה הייתה עם סנדו פיטארו, גבר מופלא לדברי קסיאן, שנהרג ב-1944 בהפצצה. השני היה יוז'י קראיובאנו, שהיה חולה שחפת ומבוגר. לדברי קסיאן המשיכה הייתה בעיקר אינטלקטואלית.

בגיל 22 הכירה את המתמטיקאי דן ברביליאן, שכתב שירה תחת שם העט יון בארבו, אדם מבוגר ממנה בהרבה, שהקדיש לה יצירה. לדברי קסיאן, היא הוקסמה משפמו העבות, שכיסה את פיו ומשיער השיבה. הם התאהבו ובארבו השפיע על שירתה, שנשתלו בה מושגים מתמטיים. שניהם הקדישו שירים היא לו והוא לה.

בשנים 1947 - 1948 עבדה קסיאן כעורכת בשבועון לאמנות "רמפה", שם הכירה את אל. י. שטפנסקו. ב-1948 התגרשה מקולין. מ-1949 הייתה עורכת ב-Urzica (הסרפד) ומורה בבית הספר לספרות ולביקורת ספרותית על שם מיכאי אמינסקו.

קסיאן כתבה גם בכתב העת Pițigoiul תחת שמות העט Cezarina Pipotă (צ'זארינה פיפוטה, פיפוטה ברומנית זה קיבת השרירים), Haralambina Ficat (הרלמבינה פיקאט, פיקאט ברומנית זה כבד) ו-Clementina Maț (קלמנטינה מאץ, מאץ ברומנית זה מעי).

 הנישואים עם שטפנסקו 
היא התחתנה עם סופר אחר שהיה גם מורה לצרפתית ומבקר, אל (ברומנית זה קיצור לאלכסנדרו). י. שטפנסקו, שנולד במשפחה יהודית, אך התנצר. חבריו ונינה נהגו לקרוא לו "אלי" (חיבור של ראשי תיבות שמותיו הפרטיים). כשנישאה לשטפנסקו היא לא הפסיקה את קשריה עם בארבו ובמהלך נישואים ארוכים אלה, 36 שנים, היו לה, לפי דבריה, פרשיות אהבים נוספות, אך הן לא גברו על נישואיה, הן היו, במילותיה: "יובלים המצטרפים לזרם המרכזי". בעלה, המבוגר ממנה, היה סובלני כלפי מנהגה. רבים ממאהביה, כמו ניקולאה ברבאן וניקיטה סטנסקו, היו אנשי ספרות, לכן כונתה "המפתה הגדולה של הספרות הרומנית". קשר בולט היה לה עם הסופר מרין פרדה. על הקשר עם פרדה דיווח לסקוריטטה חברו של פרדה, המשורר יון קאראיון.

קסיאן לא נפגעה אישית, רק זועזעה מרעידת האדמה בוורנצ'אה (1977), אך ידידים שלה, כולל ורוניקה פורומבקו ובעלה, נהרגו באירוע.

לאחר מותו של שטפנסקו ממחלת הסרטן, היא יצאה לארצות הברית כפרופסור אורח עם מלגת סורוס.

 נישואים באמריקה 
בגיל 73 התחתנה קסיאן עם האמריקאי מוריס אדוארדס (Maurice Edwards), המנהל האומנותי בדימוס של הפילהרמונית של ברוקלין. אדוארדס היה מבוגר ממנה בשנתיים וגם עבורו היו אלה נישואים שלישיים.

נישואי הזוג נמשכו עד מות קסיאן. אדוארדס עצמו מת בגיל 97 ממחלת הקורונה.

קסיאן הלכה לעולמה בגיל 89 ולפי רצונה נשרפה גופתה ואפרה נשלח לרומניה, להפקדה בקרמטוריום Cenusa בבוקרשט, שם נמצאים גם האפר של הוריה ואפרו של בעלה השני, שטפנסקו.

 לאהוב את האהבה 
בספטמבר 2018, במוזיאון הלאומי של הספרות הרומנית, בבוקרשט הוצג לראשונה האירוע Am iubit iubirea (אהבתי את האהבה) על פי יצירתה של נינה קסיאן וראיונות איתה. בסיום האירוע הצופים עוברים לגני המוזיאון, שם מוקרן הסרט התיעודי Distanța dintre mine și mine (המרחק שביני וביני) על חייה ויצירתה של נינה קסיאן. האירוע, שזכה לביקוש רב ולאולמות מלאים, מוצג מאז שוב ושוב במשך שנים,

 היצירה 
יצירתה של נינה קסיאן משתרעת על פני כמה תחומים, ספרות, תרגום, שירה, הלחנה, נגינה, ציור. לפי המסופר היא התחילה ליצור בגיל צעיר מאוד, עוד בטרם הגיעה לגיל בית ספר יצרה שירה והלחינה ואלס. במהלך חייה יצאו לאור יותר מחמישים ספרים פרי יצירתה, ברומנית ובאנגלית. יצירות שלה תורגמו לשפות רבות, אנגלית, איטלקית, ספרדית ועוד. חלק מהתרגומים לאנגלית בוצעו על ידי קסיאן עצמה.

השיר הראשון שלה, שפורסם ב-1945, נשא שם פרובוקטיבי: "הייתי משורר דקדנטי". ומשך אליו תשומת לב. הפואמה הופיעה בכתב העת România Liberă (רומניה חופשית), תחת שם העט Maria Veniamin. תחת אותו שם עט פרסמה גם תרגומים מהמשורר הבלגי Georges Rodenbach (ז'ורז' רודנבך). היצירות הראשונות של קסיאן נעשו בתמיכתם של טודור ארגזי ושל יון בארבו. הראשון הביע את דעתו, לאחר שקרא מחברת שירים שלה, שמדובר ללא ספק בכישרון פואטי. השני חיזר אחריה.

על ספר השירים הראשון של קסיאן, La scara 1/1, הגיבו מבקרים קומוניסטים רשמיים "שנכתב בסגנון סוריאליסטי, יצירה קרובה מדי מבחינה סגנונית לטונים אוונגרדיים וצוהלת מדי", היצירה הוגדרה על ידם כדקדנטית וזכתה לביקורות שליליות של Traian Șelmaru (טראיאן שלמרו), מי שהיה מזכיר איגוד הסופרים הרומנים וחסיד הסגנון של ריאליזם סוציאליסטי. שלמרו האשים את קסיאן ב"פורמליזם" בעיתון המפלגה הקומוניסטית,Scânteia לכן נאלצה לשנות את סגנונה, לכתוב בסגנון פרולטקולט, להשתמש בשפה פשוטה ולהימנע ממטאפורות, כדי להתאימו לדרישות השלטון. חרף מאמציה היא נכשלה שוב כאשר לא תיארה את לנין כנדרש ופרצה שערורייה. היא כתבה בשלב זה 4 ספרים, כולל Sufletul nostru (הנשמה שלנו), An viu, noua sute si saptesprezece (שנה חיה, 1917) ו-Tinerete (נעורים), שמאוחר יותר התכחשה להם מנקודת מבט אסתטית.

לאחר 1960 הצליחה להשתחרר מהדוגמה של המפלגה וזה בא לידי ביטוי ביצירותיה. קסיאן היא דוגמה לקיומו של הזרם הסוריאליסטי בשירה הרומנית. הביקורת מציינת את דמיונה העשיר ואת עומק יצירתה

רבות מיצירותיה של קסיאן נכתבו בשני מקומות הנופש הרומניים החביבים עליה, בסינאיה ובכפר הדייגים 2 Mai, הממוקם 5 קילומטרים מהגבול עם בולגריה. בכפר הדייגים התארחה קרוב לשלושים שנה, תמיד באותו בית וכתבה על אותו שולחן או שכתבה על ברכיה בחוף.

קסיאן טענה במהלך חייה, שמעולם לא עזבה את רומניה, כי היא חיה בשפה הרומנית, השפה הרומנית היא מולדתה. את הצהרותיה מחזק השיר הבא:
גם אם אקבר אי פעם
בתוך אדמה זרה
אשוב לחיים
בשפה הרומניתChiar de voi fi îngropată:
într-o străină țărână:
tot învia-voi odată
în limba română

חרף דבקותה בשפה הרומנית, לאחר יציאתה לגולה האנגלו-סקסית, החלה ליצור בשפה האנגלית. יצירות שלה באנגלית פורסמו ב-The New Yorker, The Atlantic, New England Review,American Poetry Review,Monthly ועוד. בתרגום יצירותיה לשפות אחרות יש קושי לבטא את משחקי המילים והמקצבים שלה.

ב-1990 התפרסם באנגלית הספר Life sentence, ספר שירים שתרגמה קסיאן בעצמה מרומנית לאנגלית. ב-1998, בניויורק, התפרסמו מספר שירים שלה באנגלית, Take My Word for It!. מרבית השירים חוברו על ידה באנגלית ומיעוטם תורגמו על ידה מרומנית.

חרף השימוש בשפה שאינה שפת האם שלה, קסיאן הפגינה גם בשירתה באנגלית איכויות ניכרות וב-2014, כשנבחרו 50 שירי האהבה היפים ביותר, שנכתבו בחמישים השנים האחרונות באנגלית, נכלל ברשימה אחד משיריה, Lady of Miracles/Donna miraculata.

במהלך חייה בניו יורק כתבה קסיאן ופרסמה שישה ספרים באנגלית. את הספר Continuum הקדישה לבעלה, מוריס אדוארדס.

 limba spargă ותרגומים לשפות אחרות 
קסיאן ניסתה להרחיב את אופקיה מעבר לגבולות השפה הרומנית ולשם כך המציאה שפה פואטית, limba spargă, שפה דומה לרומנית, אבל, בהיותה שפה פרטית, מאפשרת למשוררת המצאת מילים לפי צורכי חיבור השירים. קסיאן כתבה שירים בשפה זו, אך לא הצליחה לפרסם אותם.

קדם לקסיאן וירג'יל תאודורסקו, משורר רומני סוריאליסטי, שכתב שירים בשפה הלאופרדית, שפה שהמציא בעצמו.

בשלהי חייה, ב-2013, הופיעה באיטליה אסופה של שיריה, שכללה שירים ברומנית, שירים באנגלית ושירים בשפת spargă. השירים תורגמו לאיטלקית על ידי אניטה נאטאסקיה ברנכיה ואוטביו פאטיקה. את יצירתה Femeia miracol תרגם לשוודית דן שפרן והיא הופיעה בהוצאת Ellerströms.

 ספרות הילדים 
קסיאן פנתה לספרות הילדים, שם היה לה חופש רב יותר במשחקי מילים ופנטזיות לשוניות. לאחר מות סטלין ותחילת הדה-סטליניזציה כתבה ספר אחר ספר. יצירותיה של קסיאן לילדים זכו לפופולריות רבה, הן בגלל הפנטזיה, הן בגלל החרוזים המתנגנים ולעיתים מפתיעים והן בגלל הסגנון הקליל, ההומוריסטי. כעבור יותר ממחצית המאה, במאה העשרים ואחת, מחדשים ברומניה את הדפסת הספרות שלה לילדים עם איורים של אמנים מהשורה הראשונה.

אחד מספרי הילדים המפורסמים והאהובים של קסיאן הוא Povestea a doi pui de tigru, numiţi Ninigra şi Aligru "סיפורם של שני גורי נמרים הקרויים ניניגרה ואליגרו". היא סיפרה שאת שמות גורי הנמרים פיתחה משמה, נינה, ומשם החיבה של בעלה, אלי.

 התרגומים 
קסיאן שלטה היטב בשפות רבות. אביה, מתרגם מוכר, הנחיל לה את הגרמנית והצרפתית, בשכונה בבראשוב, תרגלה עם ילדי המקום גרמנית והונגרית. הקומוניזם שלה הוביל אותה לרוסית.

את הקריירה כמתרגמת התחילה ב-1944, בכתב העת Ecoul (ההד) עם תרגומים מז'ורז' רודנבך וקריסטיאן מורגנשטרן. תרגומיה הופיעו תחת שמות עט שונים: Maria Veniamin (מריה וניאמין), Ana Varga (אנה ורגה), Nic (ניק), Hortensia (הורטנסיה) ועוד.

קסיאן תרגמה בהצלחה מסרגיי מיכאלקוב, ולדימיר מאיאקובסקי, מיכאיל איסאקובסקי, אגניה ברטו, קורניי צ'וקובסקי, מוליאר, מרגריטה אליגר, גילביק אז'ן, איציק מאנגר, שקספיר, ברטולד ברכט, יאניס ריטסוס, פאול צ'לאן ועוד. וכן גאורג ביכנר והיינריך היינה.

 המחזות לתיאטרוני בובות 
חלק מספרי הילדים שכתבה קסיאן עובדו על ידה להמחזה בתיאטרון בובות. היא גם הלחינה את המוזיקה המלווה מחזות אלה. בין המחזות הפופולריים ביותר היו ועדיין מוצגים:
 1964 Elefănţelul curios "הפילון הסקרן".
 1967 Pisica de una singură "החתולה ביחידות"
 1972 Ninigra şi Aligru "ניניגרה ואליגרו".
 1974 Nică fără frică "ניקה חסר הפחד".

 היצירה המוזיקלית 
בין השנים 1955–1957 הפסיקה לכתוב והחלה לחבר יצירות מוזיקליות. בתחום זה, טענה, לא יוכלו להאשימה ברמיזות בלתי תקינות פוליטית. בתחום המוזיקה תרומתה הייתה מגוונת, הלחנה, לבריות, מוזיקת רקע להצגות הילדים ונגינה.

בסוף אוקטובר 2019, בניו-יורק, הופק אירוע מוזיקלי על בסיס יצירותיה המוזיקליות של נינה קסיאן. ניגנה הפסנתרנית הרומניה הצעירה סינזאנה מירצ'אה.

 היציאה לגלות 
בשנת 1985 הוזמנה לארצות הברית, במסגרת תוכנית פולברייט, להנחות קורס של כתיבה יוצרת באוניברסיטת ניו יורק. באותו קיץ נעצר מהנדס בנין רומני זקן מגאלאץ בשם גאורגה אורסו ונחקר על ידי הסקוריטטה. לאחר חודש במעצר ובחקירה נפטר אורסו, אך במשרדו נמצא יומן שבו כתב בצורה חופשית וגם הזכיר בו שיחות עם ידידיו. קסיאן, אחת מידידותיו, הבינה את העתיד לקרות ולא חזרה יותר לרומניה. לאחר מכן השלטונות החרימו את ביתה וסילקו את ספריה מהחנויות ומהספריות עד לנפילת ניקולאה צ'אושסקו במהפכה הרומנית של 1989.

בשנותיה האחרונות קסיאן חיה בניו יורק, באי רוזוולט וכתבה את זיכרונותיה. היא נפטרה בניו יורק ב-14 באפריל 2014.

 הביקורים ברומניה 
ב-1991, לאחר המהפכה הרומנית, הגיעה קסיאן לביקורים ברומניה. היא שקלה את רעיון שובה לרומניה ובדקה את האפשרויות לקבל בחזרה את דירתה ואת תוכן דירתה, שהוחרמו בתקופת השלטון הקומוניסטי. היא הצליחה לאתר את הפסנתר וכמה ספרים לא חשובים, כל היתר אבד. בעניין דירתה, שנמסרה לאחרים, אמר לה בהיתממות קרין הלאיקה, ראש עיריית בוקרשט: "חשבנו שכבר אינך בחיים". היא ביקשה שיקצו לה את דירתה של בת דודתה, הסופרת סנדה רדיאן (Sanda Radian), שנפטרה, אך סגן ראש העיר העדיף להקצות את הדירה לעצמו. קסיאן המשיכה לבקר ברומניה כתריסר פעמים, אך לא חזרה אליה.
לביקורים נוספים הגיעה, לאחר נישואיה לאדוארדס, עם בעלה האמריקאי. הביקורים נועדו גם להשקת 3 ספרי הזכרונות שלה - הזיכרון כנדוניה. כפי שציינה בעצמה באחד הראיונות, "שבתי כמה פעמים, אך הישארותי הייתה בלתי אפשרית".

 קסיאן בישראל 
בשנת 1984 ביקרה קסיאן בישראל. ביקור נוסף ערכה ב-1991, כשהשתתפה בפסטיבל המשוררים במשכנות שאננים, בירושלים.

המשוררת פועה שלו-תורן תרגמה לעברית, מהשפה האנגלית, חלק משירי קסיאן.

שיר של קסיאן נכלל גם בקובץ "בסימן כוכב", אוסף של מאה שירים של משוררים יהודים מכל העולם.

 פרסים והנצחה 
ב-1969 הוענק לקסיאן פרס איגוד הסופרים הרומנים.

ב-1994 הוענק לה The Literary Lion, פרס מטעם New York Library.

בגאלאץ, עיר הולדתה, קרוי על שמה רחוב.

בשנת 2020 הופקה האנתולוגיה Nina Cassian – O mie de poeme (נינה קסיאן - אלף שירים) עם מיטב יצירתה השירית.

לרגל מלאות מאה שנה להולדתה של קסיאן נערכים אירועים שונים לזכרה, ברומניה ובארצות נוספות. אירוע באולם הקריאה של הפקולטה לספרות באוניברסיטת בוקרשט, אירוע נוסף נערך בספריית הפקולטה לספרות. תחת השם Dialogue of the Wind and the Sea נערך אירוע לזכרה במכון התרבות הרומנית בלונדון. במהלך השנה יערכו אירועים דומים בבוקרשט, לונדון, רומא, גאלאץ, קונסטנצה, בראשוב ובוזאו.

 יצירות על נינה קסיאן 
 Nina Cassian. Dosar de existență (נינה קסיאן. תיק על קיום) מאת מיכאלה דוד, 352 עמודים. 
 לאחר מות קסיאן, המשוררת מריה פיליפויו הקדישה לה שני שירים, LACRIMI PENTRU, NINA CASSIAN (דמעות על נינה קסיאן) ו-CUNUNĂ DE LACRIMI (זר של דמעות).
 התיאטרון הלאומי של טימישוארה העלה שתי הצגות המבוססות על זכרונותיה של קסיאן, Prin oglindă (דרך המראה) ו-?Și caii se împușcă, nu-i așa (יורים גם בסוסים, לא כן?).

 מיצירותיה 
 1947 La scala 1/1 "לה סקאלה 1/1".
 1949 Sufletul Nostru "הנשמה שלנו".
 1949 An viu, noua sute si saptesprezece "שנה חיה 1917".
 1952 Horea nu mai esta singur "חוראה כבר לא לבד".
 1953 Tinereţe "עלומים".
 1955 Versuri alese "שירים נבחרים".
 1957 Vărstele anului "גילַאֵי השנה".
 1957 Dialogul vântului cu marea "שיח הרוח עם הים".
 1961 Spectacol in aer liber—o monografie a dragostei "הצגה באוויר פתוח - מונוגרפיה של האהבה".
 1963 Să ne facem daruri "להעניק לעצמנו מתנות".
 1964 Disciplina harfei "משמעת הנבל".
 1966 Sîngele "הדם".
 1967 Destinele Paralele "גורלות מקבילים".
 1969 Ambitus "גבול".
 Cronofagie 1969 "צריכת זמן"
 1971 Recviem "רקויאם".
 1971 Marea conjugare "נטית הפועל הגדולה".
 1971 Atît de grozavă şi adio "כל כך אדירה, היי שלום!"
 1972 Loto poeme "שירי לוטו".
 1974 Suave "נעימים".
 1974 Confidenţe fictive "וידויים בדוים".
 1975 O sută de poeme "מאה שירים".
 1978 Viraje "מסלולים".
 1981 Îndurare "רחמים".
 1981 Blue Apple "תפוח כחול"
 1982 Lady of Miracles "גבירת הנסים"
 1983 Numărătoarea inversă "הספירה לאחור".
 1984 Jocuri de vacanţă "שעשועי פגרה".
 1988 Call Yourself Alive א
 1990 Life Sentence א
 1998 Take My Word For It א

 ספרי ילדים 
 1952 Nică fără frică "ניקה חסר הפחד".
 1952 Ce-a văzut Oana "מה שראתה אואנה".
 1954 Florile patriei "פרחי המולדת".
 1957 Prinţul Miorlau "הנסיך מיורלאו".
 1959 Aventurile lui Trompişor "הרפתקאותיו של טרומפישור".
 1961 Încurcă-lume (ביטוי רומני המתאר את מי שמסתבך תמיד).
 1962 Curcubeu "קשת".
 1969 Povestea a doi pui de tigru, numiţi Ninigra şi Aligru "סיפורם של שני גורי נמרים הקרויים ניניגרה ואליגרו".
 1971 Pisica la televizor "החתולה בטלוויזיה".
 1974 Între noi copiii "בינינו הילדים".

 קישורים חיצוניים 


 Nina Cassian Revenire in Romania ראיון מצולם ומוקלט עם נינה קסיאן על שפת הים, בשנת 2014 
 memoria ריאיון עם נינה קסיאן 
 נינה קסיאן מתראיינת על יהדותה מול רומניותה 
 האוטוביוגרפיה שהגישה נינה קסיאן, כדי להיתקבל למפלגה הקומוניסטית 
 Ora de joc a Ninei Cassian despre Nina CASSIAN ביקורת ספרותית על שירת קסיאן 

הערות שוליים

קטגוריה:מלחינים יהודים רומנים
קטגוריה:משוררות יהודיות רומניות
קטגוריה:יהודים בשואה: רומניה
קטגוריה:סופרות יהודיות רומניות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער רומנים
קטגוריה:עורכי עיתונים רומנים
קטגוריה:מתרגמים יהודים רומנים
קטגוריה:מתרגמות רומניות
קטגוריה:מתרגמות יהודיות
קטגוריה:פסנתרנים יהודים רומנים
קטגוריה:פסנתרניות יהודיות
קטגוריה:קומוניסטים יהודים
קטגוריה:קומוניסטים רומנים
קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:אתאיסטים רומנים
קטגוריה:ילידות 1924
קטגוריה:נפטרות ב-2014