ישקר

ישקר בע"מ היא חברה ישראלית המייצרת כלי חיתוך ממתכת קשה (מתק"ש), המיועדים לתעשיית העיבוד השבבי ולייצור מוצרי מתכת מתקדמים. בין מגוון מוצריה ניתן למצוא בין היתר כלים ושימות למחרטות וכרסומות.

החברה פעילה בישראל ובמקומות אחרים בעולם, בבעלות חברת ברקשייר האת'וויי האמריקאית. נשיא החברה ומייסדה הוא סטף ורטהיימר, מנכ"ל החברה הוא אילן גרי, שהחליף בתפקידו את יעקב הרפז ששימש בתפקיד מאז שנת 1985 ומשמש כיו"ר קבוצת IMC.

מפעלה הראשי של החברה ומשרדיה נמצאים באזור התעשייה תפן, שבסמוך לכפר ורדים, ול"ישקר" מפעל נוסף בישראל, באזור תעשייה דלתון.

היסטוריה
המפעל הראשון של החברה נוסד בשנת 1952 בעיר נהריה כמפעל משפחתי קטן. שמו הוא ראשי תיבות של "ישראל קרביד" (קרביד היה החומר ממנו יוצרו המוצרים הראשונים של החברה). בשנת 1956 רכשה החברה ידע וציוד מ ובשנת 1957, בעת שהיו בחברה 15 עובדים, עברה החברה למפעל חדש בצפון נהריה. בשנת 1964 זכתה החברה בפרס קפלן, בעת שבחברה עבדו כ-70 עובדים. בשנת 1966 הגיע מספר העובדים בחברה ל-100 והחברה הודיעה על כוונה להשקיע 1.5 מיליון ל"י בהרחבת המפעל. בשנת 1969 הגיע מספר העובדים במפעל ל-200.

את ההון הראשוני סיפק המשקיע בלו דוהן. בשנת 1963 רכש דיסקונט השקעות 36% ממניות החברה. בשנת 1966 עמד חלקה בחברה על 28.6%. בהמשך הגיע אחזקת דיסקונט השקעות בחברה לכ-50%. בהמשך החברה עברה לפארק תעשייה תפן ומשפחת ורטהיימר יזמה את הקמת כפר ורדים על מנת לספק מגורים לעובדי המפעל.

באוקטובר 1988 קנה ורטהיימר 22% ממניות ישקר מידי דיסקונט השקעות, שנותרה עם בעלות של קצת יותר מ-25%. למרות לחצים של דיסקונט השקעות, ורטהיימר התעקש לשמור על ישקר כחברה פרטית שאינה מונפקת בבורסה ואף התנגד לפרסום דו"חות עסקיים של ישקר לציבור. בלחצה של משפחת ורטהיימר, ביקשו בדיסקונט השקעות, שהייתה חברה ציבורית ומחויבת על כן לפרסם דו"חות של השקעותיה לציבור, פטור מפרסום הדו"חות של ישקר לציבור. אך למרות שבקשתם סורבה הסתפקו בהגשת דו"חות ישקר לרשות לניירות ערך ונמנעו בשנים 1990-1995 מצירוף הדו"חות של ישקר לדיווח לבורסה, שהתפרסם לציבור. בשנת 1995 התעקשה דיסקונט השקעות לכלול את דו"חות ישקר בדו"חותיה לבורסה וחברת ישקר סירבה להעביר לה את הדו"חות. בעקבות זאת תבעה דיסקונט השקעות את ישקר ובית המשפט העליון קבע שעל ישקר החובה לספק את הדו"חות לידי דיסקונט השקעות. באוגוסט 1997 רכשה משפחת ורטהיימר את מניות דיסקונט השקעות בחברת ישקר. דיסקונט השקעות הסכימה למכור את המניות רק לאחר שמשפחת ורטהיימר רכשה מניות רבות של אי.די.בי., בעלת השליטה בדיסקונט השקעות, ובכך איימה על השליטה של  באי.די.בי..

במהלך השנים התרחבה החברה ורכשה מפעלים וחברות שונות במדינות נוספות, כולל בארצות הברית, הודו, סין, גרמניה, צרפת, איטליה וקוריאה הדרומית. עם ההתרחבות הקימה משפחת ורטהיימר את קבוצת IMC המרכזת את פעילותן של 15 חברות שונות, כאשר ישקר היא הגדולה ביותר מביניהן.

בשנת 1998 רכשה קבוצת IMC את חברת טגוטק בע"מ (בעבר KTC) אשר ממוקמת בדגו (Daegu) בחלקה הדרומי של דרום קוריאה.

במאי 2006 נרכשו 80% מקבוצת IMC על ידי חברת "ברקשייר האת'וויי" האמריקאית, שבניהולו של וורן באפט, בסכום של 4 מיליארדי דולרים, על פי שווי שוק של 5 מיליארד דולרים וללא חברת "טכנולוגיית להבים". עסקה זו הפכה את משפחת ורטהיימר לאחת המשפחות העשירות בישראל. במאי 2013 מימשה ברקשייר האת'ווי את האופציה לרכישת 20% הנותרים בחברה תמורת 2.05 מיליארד דולר.

בספטמבר 2008 רכשה ישקר מבנק ההשקעות היפני נומורה כ-95% ממניותיה של החברה היפנית טונגאלוי (Tungaloy Corporation), תמורת קרוב למיליארד דולר.

לקריאה נוספת
 סטף ורטהימר, איש ליד מכונה - סיפור חיים, רעיונות ומעשים, ידיעות ספרים, 2011. 

קישורים חיצוניים

 פרויקט מכירת ישקר, באתר ynet









 הערות שוליים 

קטגוריה:תעשיית מתכת בישראל
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:ברקשייר האת'וויי
קטגוריה:חברות משפחתיות לשעבר בישראל
קטגוריה:מגדל תפן: חברות