גבעת הגולגולתא

שמאל|ממוזער|260px|מפת הרובע הנוצרי
גולגולתא (בארמית "גולגולת"; ביוונית Γολγοθάς, גולגותאס) הוא שם המקום הכולל את הגבעה והסלע שעליהם התרחשה לפי המסורת הנוצרית צליבת ישו. המקום שרוב הזרמים הנוצריים מזהים כגולגולתא נמצא כיום בין כותלי כנסיית הקבר הקדוש שבה שוכן קבר ישו. במשך רוב תקופת בית שני מקום זה היה מחוץ לחומות ירושלים, עד ימי המלך אגריפס הראשון, ושימש בין היתר אזור קבורה. הפרוטסטנטים וזרמים הקשורים אליהם מזהים את אתר הגולגולתא בגן הקבר.

מקור השם
ככל הנראה ניתן השם למקום בשל צורתו שהזכירה גולגולת, והדבר אף הלם את האתר שבו התקיימו הוצאות להורג, בין היתר, בדרך של צליבה. עם זאת קיימות גרסאות נוספות למקור השם גולגולתא:
 השם הארמי של המקום עוות במהלך כתיבת ספרי הבשורה; ההיגוי הנכון הוא "גוֹל גוֹ אַ-תַ'ה" – שמשמעותו "הר ההוצאה להורג". אף ייתכן שמדובר במקום המוזכר בדברי הנביא ירמיהו בשם "גועתה" (ירמיהו לא, לט) בתארו את סביבות ירושלים.
 המקום היה אתר פומבי של הוצאות להורג, והשם מתייחס כנראה לגולגולות אדם שהתגלגלו שם.
 המקום נמצא סמוך לבית קברות והשם מתייחס לעצמות שנקברו שם. על פי מסורות נוצריות ומסורות יהודיות מסוימות, השם מתייחס למקום קבורת גולגולתו של אדם הראשון, כי לפי מסורת הנוצרים מתחת לסלע נקבר אדם הראשון.
 תוואי השטח של המקום דמו לצורתה של גולגולת ומכאן שמו.

גולגולתא נזכרת בכל ארבע הבשורות הגדולות:

אף שבשנת 333 הוגדרה גולגולתא כגבעה ותו לא ובמאה ה-6 אף הואדר שמה להר, הרי שעל פי הברית החדשה היא מתוארת כלא יותר מ"מקום".

בעת כתיבת תרגום המלך ג'יימס תורגם השם גולגולתא בבשורה על-פי לוקאס למילה האנגלית "קאלוורי" (Calvary), אשר מקורה במילה הלטינית "קאלווריאה" (Calvariae), והמופיעה בוולגטה בהקשר זה. שימושים חוזרים ונשנים בשם "קאלוורי" ביחס לגולגולתא נובעים מהחלטה תרגומית יחידה זו.

 מיקומה המסורתי של גולגולתא 
ממוזער|250px|ירושלים לאחר שנבנתה מחדש על ידי אדריאנוס

זיהוי האתר
זיהוי המיקום המסורתי של גולגולתא מיוחס לפי המסורת להלנה הקדושה, אימו של הקיסר קונסטנטינוס, בעת ביקורה בארץ ישראל בשנת 325. הלנה זיהתה באתר את קברו של ישו וטענה שגילתה לידו את הצלב האמיתי שעליו נצלב.

על פי המחקר הארכאולוגי, שכנה באזור שבו עומדת כנסיית הקבר כיום מחצבה, שפעלה ככל הנראה עד לתקופת הבית השני. שרידי המחצבה הנמצאים צפונית-מזרחית לכנסייה נגישים כיום מתוכה.
במקום נמצאו קברים המתוארכים למאה ה-1 לפנה"ס ולמאה ה-1, דבר שמתיישב עם תיאורי הברית החדשה בדבר קבורתו של ישו סמוך למקום הצליבה. בשנים 41–43, עם בנייתה של "החומה השלישית", הוכנס השטח אל תוך גבולותיה של העיר, אך לא נבנה במשך כמעט מאה שנה. לפי אוסביוס מקיסריה, הקהילה הנוצרית בירושלים נהגה לקיים פולחן דתי באתר עד שנת 66 לספירה. כחלק מבנייתה המחודשת של העיר איליה קפיטולינה בידי אדריאנוס בתחילת המאה ה-2, הוקם בשטח זה הפורום העירוני שבו נבנה מקדש לאלה אפרודיטי בסביבות שנת 135. ייתכן שבחירת האתר נבעה מכך שבמקום זה נפגשו צירי הקארדו והדקומנוס (כיום וייה דולורוזה); לפי טענה אחרת, אדריאנוס ביקש לנכס את המקום לדת הרומית מידי הנוצרים, אשר המשיכו לקיים שם פולחן.

בכל אופן לפי עדויות נוספות שנשמעו שלושים שנה לאחר הקמת המקדש בידי אדריאנוס – היינו במחצית השנייה של המאה ה-2 – עדיין היו נוצרים שקישרו בין המקום ובין אתר הצליבה. הבישוף מליטון מסרדיס ציין בסוף המאה ה-2 כי האתר נמצא "באמצעו של הרחוב, בטבורה של העיר", תיאור המתאים למצב בשטח באותה עת.

לאחר ביקורה של הלנה באתר ולפי הצעתו של קואנון (Coüasnon) פורק מבנה הבזיליקה של העיר שעמד בפורום, ונבנה תחתיה מחדש כבזיליקה של הכנסייה – ה"מרטיריון" – בסמוך לסלע הצליבה ולמבנה הקבר. אף שאין הוכחות לטענה זו, קיבלו אותה חוקרים שונים. לא סביר שבחירת האתר הייתה מקרית, שכן תנאי הקרקע והצורך להרוס מבנים קיימים הפכו את הבנייה ליקרה ומורכבת, כל זאת כשמעט דרומה משם השתרע שטח רחב, מתאים בהרבה.

וכך העיד אוסביוס, שהיה עד לגילוי הקבר הקדוש בעת החפירות שנערכו לקראת הקמת הפורום והמקדש:

ממוזער|300px|המזבח באתר המקורי של גולגולתא
דברי אוסביוס מתיישבים עם העובדה שהאתר אכן שימש אזור קבורה, אך ברי שבעדותו לא נשמעה ראיה לכך שהיה זה "הצלוב" שאכן נקבר באותו קבר.

ב-333 "הנוסע מבורדו" תיאר ביומנו את תוצאות הבנייה:

בכך נתקבע המקום כאתר צליבתו וקבורתו של ישו, וכדברי הארכאולוג דן בהט:

גולגולתא כיום
שמאל|ממוזער|300px|חתך של סלע הגולגולתא (א) והקפלה בה הוא שוכן (ב)
סלע הגולגולתא שעליו נצלב ישו מוקף כיום במבנה משוכלל בן שתי קומות. "מזבח הצליבה" מציין את המקום שבו הועמד עמוד צליבתו של ישו והוא נחשב לתחנה ה-12 שבווייה דולורוזה. המזבח עשוי כשולחן שיש, ומתחתיו דסקית כסף שבמרכזה מגרעת המסמלת את "המקום המדויק" שבו עמד הצלב שעליו נצלב ישו. בכל אחד מצדדיו של המזבח קבוע לוח שיש שחור המצביע על מיקום הצלבים של שני השודדים שנצלבו עם ישו.

במהלך תיקונים ברצפת האתר, שבוצעו בשנת 1986 בידי ההיסטוריון ג'ורג' לאוואס והאדריכל תיאו מיטרופולוס, נמצא בסלע חריץ עגול בהיקף 11.5 סנטימטרים. למרות שלא הצליח לתארך את גילו של החריץ, לאוואס שיער כי החריץ יכול היה להיות מקום הצליבה והסביר כי חריץ כזה יכול להחזיק גזע בגובה 2.5 מטרים.

הסלע נצפה דרך חלון זכוכית קטן, ולפי המסורת הנוצרית זהו השריד הגלוי האחרון של גולגולתא. אורכו של הסלע הוא שבעה מטרים, רוחבו שלושה מטרים וגובהו 4.8 מטרים. במהלך העבודות התגלה עוד כי סדק עובר לאורכו של הסלע עד לקפלת אדם שמתחת לו; הדבר עולה בקנה אחד עם המסופר בברית החדשה כי רעידת אדמה שהתרחשה עם מותו של ישו ביקעה את הסלע, אך הערכת הארכאולוגים היא שהסדק בסלע הוא מקורי.

בעקבות החפירות בסוף המאה ה-20 נעשו מספר ניסיונות לשחזר את פרופיל פני הסלע כבימיו של קונסטנטינוס, בקירוב. עם זאת כיוון שגובה הקרקע בתקופה הרומית היה נמוך באותו מקום בכמטר וחצי ממה שהוא כיום, וכיוון שבמקום כבר היה בנוי המקדש האדריאני, סביר להניח כי מרבית החזית הסלעית שמסביב הוסרה עוד לפני תקופת קונסטנטינוס. לא ברור מדוע אדריאנוס לא הורה על הסרת הסלע לגמרי, אך וירג'יליו קורבו שיער, בדומה להירונימוס, כי הסלע שימש להצבת פסל, וייתכן שהכוונה לפסלה של אפרודיטה עצמה. חלק מן הארכאולוגים משערים כי לפני בניית המקדש שימש הסלע בסיס לאנדרטה.

 מיקומים אלטרנטיביים 
שמאל|ממוזער|250px|מיקומה החלופי של גולגולתא בגן הקבר
250px|ממוזער|מערת קבורה בגן הקבר

למרות שרוב הזרמים הנוצריים רואים בכנסיית הקבר את מקום צליבתו וקבורתו של ישו, ישנם זרמים הטוענים למקומות חלופיים. הפרוטסטנטים ממקמים את הגולגולתא מחוץ לחומות ירושלים דהיום, סמוך לשער שכם. מקורו של זיהוי זה בטענתו של צ'ארלס ג'ורג' גורדון, ששהה בארץ ישראל בשנים 1882–1883; המקום מוכר כיום בשם גן הקבר, ובו צוק סלעי בעל שני שקעים גדולים אשר נדמו לגורדון כשקעי העיניים בגולגולת. הוא האמין כי תבליט השטח הדומה לגולגולת העניק למקום את שמו.
בגן הקבר נמצאו מספר קברים עתיקים, אך כלי חרס וממצאים ארכאולוגיים שונים במקום מתוארכים כבני המאה ה-7 לפנה"ס, כך שסביר להניח שהמקום ננטש לפני המאה ה-1.

לפי אוסביוס מקיסריה גולגולתא צוינה בתקופתו (המאה ה-4) כמצויה מצפון להר ציון. אף שהגבעה אשר נקראת כיום הר ציון אכן שוכנת דרומית לאתר המסורתי של גולגולתא, שם זה ניתן לה רק בימי הביניים, בעוד השם הר ציון התייחס לפני כן להר הבית עצמו.

לקריאה נוספת
 Church of the Holy Sepulchre

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:העיר העתיקה
קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:כנסיית הקבר
קטגוריה:אתרי הברית החדשה