שלמה בן-צבי

שלמה בן-צבי (נולד בשנת 1964 בשם מייקל גולדבלום (Michael Goldblum) הוא איש עסקים ישראלי, לשעבר הבעלים והעורך הראשי של העיתונים "מעריב" ו"מקור ראשון".

ביוגרפיה
נולד בלונדון וגדל בשכונת סנט ג'ונס ווד היוקרתית. עלה לישראל עם משפחתו בגיל 14 ולמד בישיבת מרכז הרב. אחר כך למד לתואר ראשון בפילוסופיה ובמתמטיקה באוניברסיטה העברית. נשוי לשרה ג'ו, בתו של קונרד מוריס, שהיה מעשירי יהודי בריטניה. מתגורר באפרת שבגוש עציון.
תחילת הקריירה
באפריל 1994, הקים בן צבי, יחד עם אחיו הלל גולדבלום, את חברת "אחוזת הירש בע"מ", שעסקה בהשקעות בנדל"ן, בישראל וב. את המימון להשקעותיו קיבל מחותנו קונרד מוריס, שהיה גם בעל מניות בחברה שהקימו. בינואר 1999 היה שותף לקבוצה בראשות איל הנדל"ן ליאו נואי, שביקשה לרכוש 80% ממניות חברת החזקות הנלד"ן אמות השקעות מידי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות וחברת גמול השקעות, תמורת 160 מיליון דולר; חלקם בהצעה היה 20%. אולם ברגע האחרון משכו את ההצעה ובמקום זאת רכשו ביחד שני מגרשים בפינת הרחובות אלנבי ורוטשילד בתל אביב תמורת כ-16 מיליון דולר. שבע שנים אחר כך מכרו את המגרש במחיר כפול לניקולאס ברגרואן (שהקים במגרש את מגדל מאייר ברוטשילד). באותה תקופה גם היה בין המשקיעים הראשונים בחברת נס טכנולוגיות ומכר את המניות, בשווי 2 מיליון דולר, בעת הנפקת החברה בבורסת נאסד"ק.
פעילות בתחום התקשורת
בן-צבי החל את פעילותו בתחום התקשורת בישראל כשהקים בשותפות עם רון לאודר את ערוץ התכלת, ערוץ מורשת יהודית בתשלום למנויי הטלוויזיה בכבלים בשידור הדיגיטלי ולמנויי חברת הלוויין. הערוץ עלה לאוויר באפריל 2003. במקביל באותה עת הקים קבוצה שהתמודדה במכרז להפעלת תחנת רדיו דתית-מסורתית באזור המרכז, אך הפסידה ל"רדיו קול חי". בדצמבר 2003 חתמו לאודר ובן-צבי על הסכם השקעה בערוץ עשר. לפי ההסכם, ערוץ עשר ישקיע בכל שנה כ-5 מיליון דולר בתכנים משותפים עם ערוץ התכלת, שעליהם יחליטו יחד מנהלי התוכניות של שני הערוצים. בנוסף, ערוץ עשר ירכוש מערוץ התכלת תכנים בהיקף של 3 מיליון דולר בשנה. לפי ההסכם היה אמור איש העסקים יוסי מימן (אז בעל השליטה בערוץ עשר) לקבל בתמורה שליש ממניות ערוץ התכלת. באפריל 2004 החליטו בן-צבי ולאודר להפסיק את המימון לערוץ. מאחר שהכנסות החודשיות היו כ-500 אלף שקל בלבד, בעוד ההוצאות היו כ-2 מיליון. בסוף אותה שנה, הזרמת הכספים להפקות חדשות פסקה והערוץ שידר במתכונת שידורים חוזרים.

במאי 2003 רכש יחד עם לאודר את עיתון "הצופה", אך סגר אותו חמש שנים אחר כך. זמן קצר אחר כך רכש גם את העיתונים "מקור ראשון" ו"נקודה". כחצי שנה אחרי רכישת "מקור ראשון" החל במהלך של שינוי בעיתון, הוספת חלקים ומדורים ומינוי עורכים חדשים. הוא פיטר את אמנון שומרון, שיבץ במקומו את אמנון לורד כעורך ראשי בפועל, ומינה את אורי אליצור, אז עורך "נקודה", לעורך משנה. "נקודה" נסגר בינואר 2010. בנובמבר באותה שנה רכש 20% ממניות ערוץ עשר. בן צבי מונה לנשיא הערוץ, ועל פי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו אסור היה לו כבעלים להיות מעורב בהחלטות הנוגעות לתוכן השידורים, אך הוא החל לקיים פגישות עבודה במשרדי הערוץ, במטרה לשנות את האופי הליברלי שלו, ופעל להדחת מנכ"ל הערוץ, מודי פרידמן. לאחר שנה בה לא הצליח להשפיע על התוכן כפי שביקש, מכר את מניותיו לשותפיו, והם מכרו אותן לשותף חדש, המפיק ההוליוודי ארנון מילצ'ן.

בן-צבי היה חבר מרכז הליכוד והיה מזוהה עם קבוצת "מנהיגות יהודית" של משה פייגלין, אך עזב אותו כשרכש את "ערוץ 10", בנימוק שצריכה להיות הפרדה בין המדיה לפוליטיקה.

ביולי 2005 פרסם משרד התקשורת מכרז לערוץ מורשת מסחרי לקליטה חופשית. קבוצת "הירש מדיה", שבבעלות בן צבי הייתה המתמודדת היחידה והיא זכתה במכרז. "ערוץ התכלת" נסגר ב-31 במרץ 2006, בהתאם להסכם שבין הערוץ לבין חברות הכבלים והלוויין, עם קבלת הרישיון לערוץ לקליטה חופשית בנושא מורשת ישראל. לאחר הזכייה במכרז נכנסה חברת תיא תקשורת כשותפה במחצית מהבעלות. לאחר שפרץ סכסוך בין שתי החברות השותפות, הערוץ לא הוקם וזכייתה של הקבוצה במרכז להפעלת הערוץ בוטלה בדצמבר 2006.

בינואר 2006 השיק חינמון יומי בשם "ישראלי". הרעיון לעיתון עלה לאחר שראה בניו-יורק, שנה קודם, כיצד החינמון "מטרו" מחולק בחינם באלפי עותקים תוך זמן קצר בתחנת רכבת תחתית בניו יורק, לעומת עותקים בודדים שמכר הניו יורק טיימס בדוכן סמוך. בן-צבי החליט להקים עיתון דומה בישראל - עיתון שיחולק חינם ברכבת ישראל, בתחנות אגד ובמקומות הומי אדם, ויגיע לתפוצה של עיתון יומי. באפריל 2006 רכש שלדון אדלסון 50% מהמיזם, אך השותפות התפרקה עקב סכסוך שפרץ בין השניים, שבנובמבר 2006 אדלסון תבע את בן-צבי על מעילה בכספי העיתון ובפברואר 2007 תבע את החזר השקעתו ב"ישראלי" בסך כ-31 מיליון שקל. בן-צבי התקשה להשיג מימון נוסף לעיתון והוא נסגר בנובמבר 2007. בהמשך חשף בן-צבי כי הסכסוך פרץ על רקע מעורבותו של בנימין נתניהו בקביעת זהות עורך העיתון והתוכן שלו.

באפריל 2007 התמנה לעורך אחראי של "מקור ראשון" ובספטמבר 2008 התמנה לעורך הראשי שלו, תפקיד אותו מילא עד אפריל 2014.

במחצית השנייה של 2008 הוציא לאור גרסה בעברית של שבועון העסקים והכלכלה האמריקאי "ביזנסוויק", אך הוא נסגר לאחר כ-30 גליונות. באפריל 2010 החל להוציא לאור את המגזין סגולה, "מגזין ישראלי להיסטוריה". אשתו, שרה ג'ו, היא העורכת הראשית של המהדורה האנגלית.
רכישת העיתון "מעריב"
בספטמבר 2012 רכש בן-צבי מידי "מעריב החזקות" את העיתון "מעריב", אתר האינטרנט ונכסים נוספים שלו בהם: מגזינים, מקומונים וחברת ההפצה "גל", תמורת כ-70 מיליון ש"ח. ב-23 באוקטובר אישר בית המשפט את הרכישה לאחר שהעיתון הגיש בקשה להקפאת הליכים, עקב חובות של כ-430 מיליון שקל. בן צבי התמנה לעורך "מעריב" והחל בניסיון הבראה של העיתון, כלול פיטורי עובדים, סגירת רשת המקומנים של העיתון וחברת ההפצה שלו. אך העיתון המשיך להפסיד כ-15 מיליון שקל כל רבעון.

באוקטובר 2013 פינה את "בית מעריב" ואיחד את מערכת העיתון, כולל העיתונאים, העורכים, מחלקת העיצוב עם מערכת העיתון "מקור ראשון" בירושלים. במרץ 2014 הפסיק בן צבי לשלם משכורות לעובדים והודיע כי כי לעיתון אין מספיק מזומנים להפצתו. במקביל הגיש בקשה להקפאת הליכים כנגד "מעריב", "מקור ראשון" והערבויות שנתן לחברות. בית המשפט נענה לבקשה ואישר את מכירת עיתון "מעריב" לאלי עזור ואת עיתון "מקור ראשון" ואתר nrg לשלדון אדלסון.

 לאחר מכירת מעריב ומקור ראשון 
לאחר מכירת "מעריב" ו"מקור ראשון" נותרה בידי משפחתו של בן צבי השליטה בשבועונים וירחונים אשר היו שייכים במקור לקבוצת מעריב: "את", "מעריב לנוער", "הורים וילדים", "מעריב לילדים", "הזמן הירוק", "נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל", "עיצוב", ו"ביג טיים". והם המשיכו לצאת לאור על ידי חברת "תכלת תקשורת" בניהולו של עקיבא גולדבלום, אחיו של בן-צבי, ובשליטתה של שרה ג'ו, אשתו. ביוני 2014, נמכרו "את" ו"ביג טיים" ליובל סיגלר, מו"ל חברת השבועון "טיים אאוט ישראל". בספטמבר 2015 נמכרו "מעריב לנוער" ומעריב לילדים לאורן ציבלין, ובדצמבר 2015 גם "הורים וילדים".

בשנת 2018 נקלעה חברת "תכלת תקשורת" לקשיים, ומכרה את שאר כתבי העת שעוד הפעילה, בהם:"סגולה", "אותיות וילדים", "הזמן הירוק" ו"נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל".

בינואר 2019 הודיע בן צבי על מועמדותו למקום ברשימת הבית היהודי בבחירות לכנסת העשרים ואחת, אך הוא לא נבחר להתמודד מטעם המפלגה.

ב-27 בפברואר 2024 התמודד לראשות המועצה המקומית אפרת בבחירות המקומיות, אך הגיע רק למקום הרביעי.

כנגד שתיים מהחברות אשר בשליטת שלמה בן-צבי, מקור ראשון המאוחד וביזנס השבועון הישראלי, הוגשו תביעות חוב בסך 75 מיליון ש"ח עקב פעילות עסקית בתקופת השליטה בעיתון מעריב ובעיתון מקור ראשון.

 קישורים חיצוניים 




 הערות שוליים 

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:מו"לי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:אפרת: אישים
קטגוריה:קבוצת הירש מדיה
קטגוריה:פעילי הבית היהודי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:מתמודדים בבחירות לרשויות המקומיות בישראל