מר שושני

מר שושני (כונה גם פרופסור שושני או החכם שושני; בצרפתית: Monsieur Chouchani; י"ג בטבת תרנ"ה, 9 בינואר 1895 בריסק, האימפריה הרוסית – כ"ו בטבת תשכ"ח, 26 בינואר 1968, דוראסנו, אורוגוואי) היה חכם ואינטלקטואל יהודי מסתורי, אשר העלים את זהותו האמיתית. לטענת רבים (שנים לאחר פטירתו) שמו האמיתי היה הלל פרלמן.

הידיעות אודות שושני מתארות אותו כאיש אשכולות, תלמיד חכם ופילוסוף פנומנלי, בעל ידיעות מופלגות בכל מקצועות היהדות ובייחוד בתלמוד ובקבלה, וכן במתמטיקה, פיזיקה, תולדות הפילוסופיה, דתות העולם, שפות, ספרות ועוד. שושני שלט בלפחות 30 שפות.

מר שושני לימד תלמידים רבים בכמה ארצות בשיעורים ובאופן אישי, בהם אישים ידועים כמו אנדרה נהר, שלום רוזנברג, עמנואל לוינס, אלי ויזל, מניטו וג'ורג פולדס.

זהותו
ממוזער|מר שושני
"מר שושני" היה דמות מסתורית ששמה האמיתי ורבים מפרטיה הביוגרפיים אינם ברורים. הוא שמר בקנאות על פרטיותו ועל שמו, וכדי להסתיר את זהותו קרא לעצמו "שושני". יש המספרים כי מעולם לא ראוהו "עולה לתורה" (מלבד עדותו של אלי ויזל, להלן) כדי שלא ייוודע שמו האמיתי. לכן מספר שמות נקשרו בדמותו:

הלל פרלמן
שלום רוזנברג ואחרים סבורים כי מדובר בהלל פרלמן, כיוון שמר שושני סיפר לו כי למד אצל הרב קוק ונסע לארצות הברית, ובאגרותיו של הרב קוק מופיעה דמות בלתי מוכרת בשם זה שפרטיה מתאימים לתיאור זה. אומנם באיגרות אלו, הממוענות לפרלמן עצמו ולרב מאיר בר-אילן מכנה אותו הרב קוק "החתן", וככל הידוע הוא לא נישא מעולם (אולם כינוי זה משמש ביידיש גם עבור מי שהגיע לפרקו ועדיין לא השתדך). רוזנברג, כמו גם נכדו של עמנואל לוינס, משוכנעים בזיהוי זה ושניהם אף קראו לאחד מבניהם "הלל" על שמו. כמו כן כתב אלי ויזל בסוף ימיו שהוא נפגש עם אחיינו של שושני והלה סיפר לו הכול אודותיו.

משה נחמני ויעל לוין טוענים כי הוכח במחקריהם מעל לכל ספק ששמו הוא הלל פרלמן. הוא אף לא הסתיר את שמו בערך עד גיל שלושים, מחקריהם בנושא הצליחו להתחקות אחרי חלק נכבד מחייו של פרלמן ולאתר את זהות משפחתו הביולוגית, בעקבות סיבה שאינה ידועה וייתכן שמחמת מצוקה נפשית כלשהי החל פרלמן (בערך בגיל 30) להפסיק להזדהות בשמו ובדה לעצמו מספר שמות וכינויים.

מרדכי רוזנבאום
אלי ויזל כתב באוטוביוגרפיה שלו כי שמו המקורי היה מרדכי רוזנבאום, (בסרט הדוקומנטרי "חידת שושני" סיפר ויזל כי חשף את שמו - מרדכי, כאשר בשבת כשקראו בתורה "כיבד" את מר שושני בעלייה לתורה - מה שעל פי מנהג מצריך את העולה לומר את שמו ואת שם אביו).

אף על פי שלדבריו אסף פרטים רבים מאנשים שונים ייתכן שמקור השם בעובדה שמר שושני השתמש מאז אוגוסט 1952 בתעודת לידה מרוקאית שנתן לו אדם בשם "מרדכי בן שושן" (רוזן = שושן).

יש הטוענים כי השתמש בכינוי זה כדי להזדהות עם מרדכי היהודי משושן הבירה.

יעל לוין כתבה כי מסתבר שוויזל העדיף לשמור על סודו של רבו ולכן נקב בשם זה. היא טוענת שהוא עצמו ידע ששמו האמיתי הוא הלל פרלמן. ויזל עצמו כתב במאמר בצרפתית כי פגש את אחיינו של מר שושני לאחר מותו והוא סיפר לו את זהותו האמיתית. אחיין זה היה הרב מאיר מינץ ממונסי, אחיינו של הלל פרלמן. מינץ מת בשנת תשמ"ח אך אשתו אישרה כי הוא זיהה את דודו. במאמר אחר פרסמה לוין עדויות נוספות ביחס לשושני וכן תמונה בלתי מוכרת של פרלמן שצולמה בסביבות שנת 1912, המשמשת ראיה נוספת לזהות שבין פרלמן לשושני.

עאיין-ויקטור סושון
שם אחר שנצמד לו הוא עאיין-ויקטור סושון. לפי תאוריה זו, נולד סושון במרקש שבמרוקו למרדכי (מרקו) וללאה דוד, בחודש דצמבר 1889 - שש שנים קודם גילו המזוהה עם תאוריית הלל פרלמן (אך ככל הנראה אינו שמו האמיתי אלא עוד כיסוי שחי תחתיו 12 שנה).

חייו
לידתו ותקופת ילדותו
הלל פרלמן נולד בבריסק בשנת 1895 (ה׳תרנ"ה). עוד כילד התפרסם כבעל זיכרון פנומנלי, עילוי מיוחד וכילד מחונן ומוכשר מאד ששלט היטב בכל פסוקי התנ"ך.

עלייה ראשונה לארץ ישראל
על פי עדותו של הרב ישראל בונדהיים, בילדותו למד מר שושני תורה בירושלים. שם, הובטח לו בעבור כל דף גמרא שידע בעל פה מטבע בשם "טול", ובכל יום היה לומד 20 דפים.

לפי מחקריו של נחמני, הלל פרלמן עלה לארץ ישראל בילדותו, לפני הגיעו לגיל מצוות.

לאחר עלייתו לארץ ישראל הגיע לישיבת מאה שערים כדי ללמוד אצל ראש הישיבה הרב שאול חיים הלוי הורוויץ. עדות לנוכחותו בישיבה קיימת בארכיון הישיבה ששמר הרב מנחם שלמה ראב, בה נמצא ספר עליו כתוב שמו בכתב יד.

פרלמן והרב קוק
בישיבת מהרא"י קוק
ממוזער|הלל פרלמן בצעירותו
בשנת ה'תרס"ט הקים הרב קוק את ישיבת מהרא"י קוק ביפו לבחורים בגילי 14–21. בנו, הרצי"ה שלח מכתבים לישיבות בארץ ישראל, בבקשה שישלחו לאביו את הבחורים המחוננים ביותר בכל ישיבה (שכונו "עילויים"). בישיבה למדו תחומים מגוונים, כגון תלמוד בבלי וירושלמי, תנ"ך, קבלה, פילוסופיה, גאוגרפיה והיסטוריה. כמו כן למדו בישיבה שפות רבות: צרפתית, גרמנית, ערבית וטורקית, ובנוסף עסקו תלמידי הישיבה שעתיים בכל יום בעבודות כפיים. על פי הארכיון של הרב מנחם שלמה ראב נשאר פרלמן בישיבה עד לסגירתה ב-1915 (ה'תרע"ה), כשהיה בן 20.

בבית הרב קוק
ידוע כי בערך בשנת 1915 גר פרלמן בביתו של הרב קוק בנווה צדק, שבעצמו כבר לא נכח בבית משום שבשנת 1914 נסע לאירופה כדי להשתתף בכנסייה הגדולה של אגודת ישראל (שבסוף כלל לא התקיימה בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה). אולם משפחתו של הרב קוק (אשתו, בנו הרצי"ה ובנותיו הקטנות) נשארו בבית זה. תיעוד של מגוריו של פרלמן בבית הרב קוק ניתן למצוא באגרות הרב קוק בעצמו שכתב לפרלמן:

לימים סיפר אלי ויזל כי "מר שושני" הראה לו מכתב שקיבל מהרב קוק בו כינהו "רבי אלופי ומיודעי".

במכתבי הרב קוק
בשנת תרע"ה כתב הרב קוק איגרת לרב מאיר בר-אילן וביקש ממנו לסייע לפרלמן בארצות הברית. מלשון המכתב ניתן לראות את הערכתו המרובה לפרלמן:

חיי נדודים
ממוזער|רישום גיוס של הלל פרלמן למלחמת העולם הראשונה בניו ג'רזי, ארצות הברית, 1917-1918
משפרצה מלחמת העולם הראשונה ועם גירוש יהודי יפו גלו רוב הישיבה ורבניה (ובכלל היישוב היהודי) למצרים, אך ההסתגלות למקום ולשפה הייתה קשה, ומשום כך היגרו רבים מאנשי הישיבה, ובהם פרלמן וגולדברג, לארצות הברית (ומתקופה זו המכתבים ששלח הרב קוק). בשנת 1917 מילא טופס רישום לגיוס בניו ג'רזי, אם כי אין עדות שאומנם התגייס.

בשנת 1919 התפרסמה מודעה בעיתון יהודי אמריקאי בשם "דער מארגען זשורנאל" המבשרת על "שיעור בפרשת תולדות מפי הרב ר׳ הלל פערלמאן העילוי מירושלים":
מרכז|מסגרת|הלל פרלמן מוזכר בעיתון ⁨"דער מארגען זשורנאל" בארצות הברית, 1919 תרגום (מיידיש): הנהלת תלמוד התורה ״לאטס״ מודיעה כי בשבת זו, פרשת תולדות, יישא דברים הנואם המפורסם הרב הלל פערלמאן העילוי מירושלים. כולם מוזמנים, ההנהלה
במשך חייו הסתובב שושני כנווד ערירי ברחבי העולם: באירופה, בארץ ישראל, בארצות הברית, באורוגוואי ובארצות נוספות.

בשנות השלושים של המאה העשרים שהה שושני באוראן ובערים אחרות במגרב, שם למד היטב את מנהגיהם של יהודי עדות המזרח ואת השפה הערבית.

ב-1942 שהה בפריז, ומכיוון שלא היו לו מסמכים נעצר על ידי הגסטאפו ועקב היותו נימול הואשם כיהודי. הוא הצליח לשכנע את חוקריו כי הוא מוסלמי ולכן נימול. לשם בירור הדברים הוזמן המופתי הראשי של צרפת לתאו לברר את טענותיו. בתום חמש שעות של שיחה דרש המופתי לשחרר את האיש באומרו שהוא קדוש מוסלמי. על פי גרסה אחרת לסיפור, המובאת בסרטו של גרינשפן, השיחה ארכה שעתיים ובסופה אמר המופתי כי בן שיחו הוא מוסלמי באופן ודאי, ושמעולם לא למד יותר על הקוראן בזמן קצר שכזה.

בזמן מלחמת העולם השנייה ברח שושני לשווייץ, שם, (על פי מסמכים מקומיים תחת השם ויקטור סושון) הזדהה כפרופסור לתאולוגיה ואובחן כבעל הפרעות נפשיות של פסיכופתיה ונוירוזה. הומלץ לא להסגירו לידי הגסטאפו בצרפת.

בין השנים 1947–1952 שהה שושני בצרפת. באותן שנים שימש כמורה פרטי ולימד כמה מגדולי אנשי הרוח היהודיים של צרפת, בהם הפילוסוף עמנואל לוינס, פרופסור אנדרה נהר והרב יהודה ליאון אשכנזי ("מניטו"). הוא קיים בביתו לימוד בספר "נפש החיים" לרבי חיים מוולוז'ין. לימוד זה היה בתשלום, לדבריו במטרה שהתלמידים יעריכו את השיעור. הוא התחיל בשעות הקטנות של הלילה ונמשך עד הבוקר.

לאחר מכן עלה לישראל. בעיתון "מעריב" שפורסם ב-16 באוקטובר 1952 פורסמה כתבה של העיתונאי דוד גלעדי אודות הרב-גוניות שבספינות העולים:

שושני עלה לארץ ישראל על האניה ״ארצה״ בתאריך 9 באוקטובר 1952. מהנמל הוא עבר למחנה העולים ״שער העלייה״, וחמישה שבועות לאחר מכן עלון קיבוץ סעד מזכיר שביקר בקיבוץ. בשנה הראשונה לשהותו בארץ ישראל היה שושני במספר קיבוצים של הקיבוץ הדתי (כגון בארות יצחק, שם פגש את צבי בכרך ואחרים), ומשנת 1953 ואילך מופיעות ידיעות שונות בעיתונות התקופה על הרצאות שנתן במרכזים של תנועת המזרחי (כך בירושלים, תל אביב, חיפה ופתח תקווה). יאיר מינצקר, ששיחזר את שהותו של שושני בארץ ישראל, הראה שנותן החסות להרצאותיו היה המרכז לחינוך תורני במשרד החינוך. נושא תדיר בהרצאותיו היה מחשבת הרמב"ם. ביולי 1954, מזכירות קיבוץ סעד ביקשה משושני לעזוב את הקיבוץ, בו ממילא לא שהה כבר תקופה ארוכה.Yair Mintzker, "I, Ahasverus": Monsieur Choucani in Israel, 1952-1956," Jewish Social Studies 28 no. 1 (2023), 49-78.

בין השנים 1955–1956 התגורר שושני שוב בצרפת, ולאחר מכן עבר לדרום אמריקה והתגורר במונטווידאו.

שושני והרבי מליובאוויטש
קשר היה לו עם האדמו"ר מליובאוויטש האחרון, רבי מנחם מנדל שניאורסון, אשר נפגש ושוחח איתו מספר פעמים בצרפת, בשנת תש"ז כאשר שניאורסון ביקר שם לפני היותו אדמו"ר. בקיץ תש"כ פגש שושני בבית כנסת באורוגוואי שלוחי הרבי שהגיעו מניו יורק לשליחות לקיץ, ושאל אותם "אתם מכירים את הרבי?" ענו שהם רואים את הרבי מדי יום, הוא אמר: "אתם רואים אותו, אבל אינכם מכירים אותו", וביקש מהם למסור לרבי שישלח לו סט תלמוד וטלית וכשהם חזרו לניו יורק הודיעו זאת לרבי, ששלח לשושני את מבוקשו. כמו כן הרבי דרש בשלומו על ידי אנשים שהכירוהו במונטווידאו אורוגוואי. בנוסף לכך חלק ממחברות כתבי שושני שפורסמו, נכתבו על מחברות שהונפקו על ידי המרכז לענייני חינוך, ארגון בראשו עמד האדמו"ר.

פטירתו ומקום קבורתו
ממוזער|קברו של שושני בלה פאס, אורוגוואי
מר שושני נפטר מהתקף לב בכ"ו בטבת תשכ"ח, 26 בינואר 1968, בדוראסנו  שבאורוגוואי, במהלך סמינר לחניכי בני עקיבא ולמורים דתיים. בשעת מותו היה על ידו תלמידו שלום רוזנברג. בכיסו נמצא פתק ובו מספר טלפון בשווייץ של אדם שהכירו. כאשר התקשרו למספר הטלפון, התברר כי אותו אדם נפטר כ-24 שעות קודם לכן. כך נותרה אישיותו עלומה גם אחרי מותו.

מר שושני נקבר בבית הקברות היהודי בלה פאס  שבאורוגוואי. על מצבתו נכתבו על ידי הסופר אלי ויזל, בין היתר, השורות הבאות: "הרב והחכם שושני ז"ל / לידתו וחייו סתומים בחידה / נפטר ביום שבת קודש כו טבת תשכ"ח". בכל שנה ביום פטירתו עורכת הקהילה היהודית במונטווידאו טקס אזכרה לזכרו.

משפחתו
הוריו
הלל פרלמן נולד למאניס (נולד ב-1866 בבריסק לדוד ופייגא מלכה פערלמאן) ולפייגא (לבית ליכטנברג) פערלמאן לשניים נולדו ככל הידוע שלושה ילדים: הלל, פישל, ושרה מינץ.

מאניס נרצח בשואה בגיל 76.

אחיו ואחותו
אחותו של שושני, שרה מינץ, נולדה גם היא בבריסק בשנת 1899 (הלל היה בן 4), נישאה לאשר מינץ ונרצחה בשואה בשנת 1942 בגיל 43. לשרה ואשר נולד בן בשם מאיר מינץ, לימים רב.

להלל פרלמן היה גם אח בשם "פישל". לא ידוע עליו דבר מלבד שחיפש את אחיו (הלל) בארצות הברית באוגוסט 1947. חיפושו זה כלל מודעה במדור החיפושים של העיתון "⁨⁨דער מארגען זשורנאל":
מרכז|מסגרת|אחיו של הלל מחפש אותו בארצות הברית: מודעה מעיתון באוגוסט 1947. תרגום המודעה (מיידיש): פערלמן הלל, (שם האבא "מנס"), מבריסק, בניו יורק מבוקש על ידי אחיו פישעל פערלמאן ממינסק.
בשנה זו כבר לא הזדהה הלל בשם הלל פרלמן, ואחיו, כנראה, לא ידע זאת.

אחיינו, ופגישתו עם אלי ויזל
כמה חודשים לאחר פטירתו של שושני, הרב מאיר מינץ כתב לאלי ויזל וביקש לפגוש אותו. אלי ויזל במאמרו בצרפתית בספרו Paroles d‘étranger, המקביל למאמרו ב"ידיעות אחרונות" משנת 1968, כתב לקראת סוף המאמר כי חודשים אחדים לאחר פטירת שושני קיבל מכתב מרב שחשף בפניו שהוא שאר בשרו הקרוב ביותר - הוא אחיינו. רב זה ביקש לבקרו, וכשעשה כן חשף בפניו את סודו של שושני. ויזל מציין כי הודות לו בא להכיר את האמת עליו. לדבריו, אותו אחיין השביעו לבל יגלה את זהותו כדי לכבד את רצון דודו.

בקובץ "מונסיור שושני" מרחיב ויזל את היריעה בעניין אחיין זה. לדבריו, הוא נפגש עמו במשך שעות רבות וזה סיפר על זהותו האמיתית. ויזל מעיר שנוכח בדמיון החיצוני שהיה קיים בינו לשושני בהיותו צעיר יותר (עמ' 64–66). ויזל סיפר עליו דברים אחדים, ובנקודה מסוימת אמר שאינו בטוח שהוא רשאי למסור פרטים על חייו האישיים. ויזל ציין כי דיבר על שושני עם בני אדם רבים באופן שהוא יודע פרטים רבים עליו, והוא מזכיר מידע כללי כלשהו, לרבות העובדה שנולד בליטא (עמ' 15–16). גם כאן הוא מעלה את השאלה האם מותר לו לחשוף את דמותו המסתורית (עמ' 214).

אחיינו של שושני מוזכר ב"מונסיור שושני" בשמו בידי דניאל שנורמן, שהיה שכנו במונסי. באותה עת הוא כבר לא היה בין החיים, ושלמה מלכה שוחח עם רעייתו. הרבנית חשפה שהרב מינץ, בן אחותו של פרלמן, שמע על שושני באמצעות בני אדם ששבו ממונטווידאו ודיברו עליו, והוא זיהה מיד שמדובר בדודו האבוד. בין היתר סיפרה הרבנית שמוצא המשפחה מבריסק.

על פי מסמכים רשמיים (תחת השם ויקטור סושון) ידוע שהתארס לשרה אביטבול ממרקש בעיריית הרובע ה-11 בפריז, אך מלעולם לא נישאו. (על פי שמועות בלבד - בטרם נישאו, היא נרצחה על ידי מתנקש גרמני נאצי ב-1939 עת טיילו יחדיו ברחובות פריז).

אישיותו
מר שושני לא היה אדם קל, והיה חריף ועוקצני. עמנואל לוינס, סיפר שמר שושני פתח בפניו את שערי התלמוד, כינה אותו בשם "מורה מופלא ואכזרי". אחד מתלמידיו סיפר שבתקופה שבה הכיר את שושני, הוא לא שמר על מראהו החיצוני, לא הקפיד להחליף בגדים ולא התרחץ. אשת לוינס לא הסכימה ששושני ילמד אותו בביתם, ולכן היו לומדים ברציפי הרכבת התחתית. הרב קוק מתאר את הלל פרלמן כ"אחד הצעירים היותר מצוינים... חריף, בקיא, שלם ורב תבונות" ונעים הליכות. תלמידיו מציינים קודם כל את זכרונו המופלא, שלפי פרופ' רוזנברג כלל את כל ספרי היסוד של היהדות בנוסף למתמטיקה, לפיזיקה ולפילוסופיה המודרנית.

מר שושני היה דמות נערצת על ידי מאות תלמידיו, עד שפרופ' שלום רוזנברג אמר כי "העולם נחלק לאלו שהכירו אותו, ולאלו שלא". כמורה הוא עורר אי-שקט בתלמידיו, ועודד אותם להשתפר ולהתקדם כל הזמן.

אלי ויזל כתב עליו ב'שיר המתים':

תלמידו עמנואל לוינס מספר שכשראהו לראשונה לא התרשם ממראהו, אך לאחר פגישה זו אמר "מה שהאיש הזה יודע איני יודע, אך כל מה שאני יודע הוא יודע". לוינס העריץ את שושני עד סוף ימיו, ואמר עליו כך: "כשהיה מלמד לא היה מונח ספר לפניו. הוא ידע הכול בעל פה, וכשהייתי מפענח בקושי את האותיות הקטנות בתוספות, הוא היה מפסיק אותי: 'אתה שם, בסוף השורה דילגת על מילה' … היה למר שושני כח דיאלקטי בלתי רגיל: כמות המושגים שהיה מסוגל לתפוס ולהרכיב בבת אחת הייתה משאירה רושם של פראות, בתגליותיה הבלתי צפויות". לוינס למד ממנו בצורה אינטנסיבית במשך כמה שנים עד שזה נעלם.

פרופ' שלום רוזנברג שמתייחס אל מר שושני כאל מורהו המובהק, ורואה בדמותו אחד מגדולי העולם, כינה אותו "סוקרטס ללא אפלטון". בריאיון למקור ראשון הוא אמר "אם אתה שואל אותי איך היה נראה תנא, איך היה נראה הגאון מווילנה, אז אני יודע - הוא!".

כתבים
הסתרת כתביו
מר שושני לימד את תלמידיו בעל-פה. תלמידו דוד רטנר סיפר כי ראה את מר שושני כותב הרבה ולעיתים תכופות מאוד אך תמיד לאחר מכן תמיד שרף את כתביו.

תלמידו עמנואל לוינס טען שלא השאיר שורה אחת כתובה "הוא היה כולה תורה שבעל-פה", סיפר. עם זאת בתחקיר של מיכאל גרינשפן על מר שושני (בעקבותיו ביים את הסרט הדוקומנטרי "חידת שושני") - חשף מיכאל מסמכים המעידים כי הייתה עמותה בצרפת שייעודה היה לשמר את כתביו של מר שושני ואחד החתומים עליה היה לוינס תחת התואר "מזכיר ראשי", מה שמעיד שכן היה מודע לכתביו הרבים וכנראה בכוונה שמר זאת בסוד.

חשיפת כתביו
גרינשפן נפגש עם תלמיד נוסף בשם משה שוובר אשר חשף בפניו כי הוא היה איש הקשר של העמותה בישראל, שוובר אף חשף בפניו כי כל כתבי העמותה נמצאים היום בידו למשמר והעביר את כל הכתבים לידיו של גרינשפן, המחברות עוסקות בין היתר בתלמוד, תנ"ך, מוסר, מתמטיקה, מדעים ואף מסמכים וסיפורים של שושני על עצמו. חלק מהמחברות נמצאו ברשותו של תלמידו, פרופ' רוזנברג.

ב-2019 נמכרו שש מחברות במכירה פומבית תמורת כעשרים אלף דולר.

בשנת 2021 נמסרו חלק ממחברותיו על ידי פרופ' רוזנברג לספרייה הלאומית, וצילומיהן הועלו לאתר אינטרנט ייעודי שכיום אפשר למצוא בו 106 מחברות.

הקושי שבהבנת כתביו
לאורך השנים, נערכו ניסיונות שונים על ידי תלמידיו ומלומדים נוספים, לפענח את המחברות או חלקים מתוכן, המחברות כתובות באופן תמציתי, מלאות רמיזות ודילוגים. זו הסיבה שקשה להבין ולקשר בין הדברים הכתובים בתוך המחברות. אך מתוך שלל הכתיבה והסימנים השונים במחברות, נראה שלמרות הקושי הגדול בהבנתן, הן מהוות עדות ללימודו של מר שושני ושיטתו בלימוד בתוכנן ובאופן כתיבתן.

סגנון כתיבתו של שושני מתאפיין בכתיבת מקורות רבים בזה אחר זה כשעל הקורא לפענח את הקשר ביניהם ולהבין את המחשבה העומדת מאחורי צירופם יחדיו. לעיתים, במהלך הכתיבה מודגש חלק מהציטוט, לעיתים חלק אחר מהציטוט מושמט ולעיתים מקורות מחוברים זה לזה. מקורות רבים (ובעיקר פסוקי תנ"ך) לא מובאים בלשונם אלא בהפניה למיקומם במקרא (לרוב הפניה מספרית) או לחלופין במילות מפתח על פי הבנתו של מר שושני. כמו כן, כתיבתו נעזרת בסימונים גרפיים, המוכרים מהשפה המתמטית. במעקב ועיון אחרי המקורות השונים המובאים, השמטות מתוך מקורות אלה, הדגשות בתוך המקורות וקישורם עם המקורות שסביבם, אפשר לנסות ולהתחקות אחר אופי לימודו של מר שושני ומתוך כך לנסות ולגלות מתוך ההקשרים הטקסטואליים את כוונותיו ופרשנותו.

תופעה נוספת במחברות, היא רשימות של מילים ומספרים. פעמים רבות מר שושני לא כתב את דבריו ברצף, אלא ערך רשימה. רשימות אלה ממוספרות, כאשר לאחר כל מספר מתוך הרשימה, מופיעות מספר הפניות למקורות. חלק מהרשימות הן רשימות מוכרות וידועות שכנראה מר שושני התייחס אליהן בלימודיו, וחלקן נראות כרשימות פרי יוזמתו ומחשבתו.

על פי רוב, המחברות כתובות בשורות לרוחב העמוד, אך לעיתים מופיעות מעין השלמות לכתוב או הערות עליו הכתובות במאונך. העמודים עצמם מחולקים לעיתים ליחידות שונות, הנפרדות על ידי מרווח בין הפסקאות או על ידי קו שחוצה את העמוד. לעיתים קרובות ניתן להבחין במחברות בגלישה של פסקה לעבר מקומה של הפסקה הבאה. גלישה זו לרוב מתוחמת על ידי קו שמבדיל בינה לבין הפסקה המקבילה. המחברות מלאות ברווחים בין הפסקאות. יכול להיות שהשארת מרווחים אלה נועדה לאפשר השלמה לאחר זמן של הפסקאות. תופעה נוספת שקשורה לרווחים היא דילוג על דפים. בחלק מן המחברות דילג מר שושני על דפים ועל עמודים. אפשר לראות דילוג זה לא כסתם טעות, אלא כהשארת מקום להרחבת הנושא הקודם בו עסק.

בתוך הפסקאות עצמן מצויים כמה סימנים גרפיים החוזרים על עצמם. סימנים אלה מושאלים מהעולם המתמטי ומשמשים במחברות כמעין צורת כתיבה מקוצרת. הסימנים הרווחים הם:
 שלוש נקודות המופנות כלפי מעלה - משמעות סימן זה הוא "לפיכך". (סימון זה מופיע בתעתיק כמשולש כשקודקודו כלפי מעלה).
 שלוש נקודות המופנות כלפי מטה - משמעות סימן זה הוא "מפני ש". (סימון זה מופיע בתעתיק כמשולש כשקודקודו כלפי מטה).
 סימן שוויון - משמעות סימן זה הוא שהדברים שווים זה לזה.
 סימן שוויון עם שלושה קווים (זהות) - משמעות סימן זה הוא שיש זהות בין כל המרכיבים.

שימושו של מר שושני בסימונים המתמטיים מעיד על אופי חשיבתו והקשר בין התחומים בהם עסק, שילוב בין מדעים מדויקים לבין עולם רוח ותרבות. כמו כן אפשר לראות שימוש זה כדוגמה נוספת לכתיבה התמציתית אך המובנית בתוך המחברות.

בחלק מן המחברות אפשר לזהות עטים שונים בהם כתב מר שושני. אפשר לשער ששימוש בעט שונה מעיד גם על זמן כתיבה שונה.

מתלמידיו
 הפילוסוף עמנואל לוינס
 הסופר אלי ויזל, שגם כתב עליו שיר
 פרופ' אנדרה נהר
 פרופ' שלום רוזנברג, אשר החזיק בכמה מכתביו שאותם תרם לספרייה הלאומית
 הרב מנשה קליין
 פרופ' צבי בכרך, שהיה תלמידו ועוזרו של שושני בקיבוץ בארות יצחק בסתיו 1952
 פרופ' יעקב (ז'אק) גולדברג
 פרופ' שמעון שוורצפוקס
 פרופ' רולנד גוטשל
 הרב אליהו אביחיל
 הרב יהודה ליאון אשכנזי
 הרב אברהם אירגאס
 ד"ר משה קטן
 המהנדס דניאל רובינשטיין, נשיא בית הכנסת אשכנזי
 האדריכל ג'ורג פולדס - כונה "הצדיק" בפי ערביי ירושלים
 הרב ישראל בודנהיים - מרבני ישיבת קול תורה
 הרב דניאל סטבסקי העיד אשר בילדותו ראהו ולימדו
 משה אורן

בתרבות
ב-2023 יצא לאור סרט דוקומנטרי בשם "חידת שושני" בבימויו של מיכאל גרינשפן. הסרט מתחקה אחר קורותיו של מר שושני ומנסה לפענח חלק מהחידות והמסתורין האופפים את דמותו. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים ה-39 בחיפה. ב-4 במאי 2024 שודר הסרט בכאן 11 והועלה לעמוד היוטיוב של הערוץ. הסרט מתעד את מסע החיפוש של גרינשפן, שהתחקה במשך 11 שנים אחר שושני, בתהליך שכלל מאות ראיונות ברחבי העולם.

לקריאה נוספת
 משה נחמני, נגלה ונסתר: מאמרים וסיפורים על מר שושני, צפת, תשפ"ד.
 זאב הרוי, 'שושני על נבואת משה רבנו', בתוך: בנימין איש-שלום (עורך), בדרכי שלום: עיונים בהגות היהודית, מוגשים לשלום רוזנברג, ירושלים: בית מורשה בירושלים – מכללת רוברט מ. ברן, תשס"ז, עמ' 459–465 (ובמקורות שבהערות 1–2, 14).
 מאשה טורנר, 'ערב אחד עם מר שושני: מעשה שהיה', בתוך: בדרכי שלום (תשס"ז), עמ' 467–468.

 Salomon Malka, Monsieur Chouchani: l’énigme d’un maître du XXe siècle: entretiens avec Elie Wiesel, suivis d’une enquête, Paris: JC Lattès, 1994. 
 Shmuel Wygoda, 'Le maître et son disciple: Chouchani et Lévinas,' Cahiers d’Etudes Lévinassiennes 1 (2002), 149-183. 
 Hanooch Ben Pazi, A Philosopher in the eye of the Storm, Monsieur Chouchani and Levinas's Nameless Essay", AJS Review 41:2 (November 2017), 315–331
 Yair Mintzker, "I, Ahasverus: Monsieur Chouchani in Israel, 1952-56," Jewish Social Studies 28 (2023), 49-78.
 David Lang, Yoel Finkelman, and Admiel Kosman, "The Will is Man's Only Property: A Reading of a Short Passage From Mr. Shoshani" https://thelehrhaus.com/scholarship/the-will-is-mans-only-property-a-reading-of-a-short-passage-from-mr-shoshani/
 הודיה סמט הר שפי, 'אש שחורה על גבי אש לבנה - דרך לימודו של מר שושני, כתבי היד של מר שושני'. עבודת מאסטר, המחלקה לפילוסופיה יהודית, בר-אילן, תשע"ו.


קישורים חיצוניים





 אוסף כתבות על מר שושני, מאת משה נחמני, באתר 'הקיבוץ הקדוש'
  (עם עלייתו לישראל)
 אליעזר ויזל, שושני המסתורי, הצופה, 6 בדצמבר 1968 (לאחר פטירתו)
Elie Wiesel, My teachers : Once upon a time (ראיון עם אלי ויזל על מר שושני) 
 Shmuel Wygoda, Le maître et son disciple: Chouchani et Lévinas (Cahiers d’Etudes Lévinassiennes 1 (2002), 149-183)

 יואב שורק ואורי פז, עקיצתו של ענק הדעת - על מר שושני, באתר "הגות יהודית – אתר למחשבה יהודית של פרופ' שלום רוזנברג" (ראיון עם שלום רוזנברג על מר שושני)
 "רב תבונות", על הגאון המסתורי ר' הלל פרלמן - מר שושני, תלמיד הראי"ה קוק, בתוך: אור חדש גיליון 15, הוצאת אור האורות
 יהודה זייבלד, כתביו התלמודיים של "מר שושני", באתר "דאצ'ה", כ"ב סיון ה'תשע"א – סקירה של סגנון הכתיבה והחידושים של מר שושני במחברותיו
 פרופ' דב לנדאו, מיתוס הנודד כגאון תמהוני, הצופה, ותמונות דיוקנו, בתוך אשכול על אודותיו באתר "אוצר החכמה"



 מי אתה מר שושני, עלון "קרוב אליך" פרשת אחרי-קדושים תשע"ז



 ערן מינהר וספי גלדצהלר, ״שושן נעלם״ - פרק על חייו של מר שושני בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי



 מונסיור (מר) שושני - איש מסתורין אשכול בפורום אוצר החכמה

סרטונים







ביאורים

הערות שוליים

*
קטגוריה:אוטודידקטים יהודים
קטגוריה:פילוסופים יהודים
קטגוריה:יהודים שזהותם אינה ידועה
קטגוריה:תלמידי הראי"ה קוק
קטגוריה:בוגרי ישיבת הרב קוק ביפו
קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:נפטרים ב-1968