גבעת הרדאר

גבעת הרדאר (בערבית: ג'בל א-ראדאר جبل الرادار או ג'בל בטן א-סידה جبل بطن السيدة) היא גבעה בהרי ירושלים, שלמרגלותיה בנוי היישוב הר אדר המשמר את שמה. גובהה כ-880 מטרים מעל פני הים, והיא מצויה במיקום שממנו אפשר לצפות על ירושלים, יהודה, השפלה וכביש ירושלים–תל אביב. הגבעה נודעה בעיקר בשל הקרבות הקשים שהתנהלו בה במלחמת העצמאות ובמלחמת ששת הימים.

 היסטוריה 
בעבר היה מקובל לומר שהשימוש הצבאי בגבעת הרדאר החל במלחמת העולם השנייה, כאשר שלטונות המנדט הבריטי הקימו על הגבעה מכ"ם (רדאר) במטרה לאתר חדירות של מטוסים גרמניים או איטלקיים. אולם, מתוך מחקרים חדשים מסתבר שהמתקן שהוקם על הגבעה היה תחנת ממסר רדיו-טלפון. בגלל צורת המתקן שהיה דומה לצלחת מכ"ם הוא כונה בטעות "הרדאר".

בעקבות פגיעות חוזרות ונשנות בקווי הטלפון הקרקעיים, עלתה חשיבותו של המתקן בגבעה זו.

הבריטים פירקו את המתקן ונטשו את הגבעה ב־11 במאי 1948, סמוך לסיום המנדט. אחרי שהבריטים פינו את הגבעה, הגבעה נתפסה על ידי כוחות הפלמ"ח אך הירדנים השתלטו עליה. ניסיונות הפלמ"ח וצה"ל לכבוש אותה מידיהם לא צלחו עד למלחמת ששת הימים.

הקרבות במלחמת השחרור

ב-23 באפריל 1948, במהלך מבצע יבוסי, נכשלה התקפת הפלמ"ח על נבי סמואל. כוח תגבורת שיצא ממעלה החמישה לכיוון נבי סמואל נתקל באזור הרדאר במחסומי אבנים ובהתקפת ערבים מקומיים, אליהם הצטרפו גם חיילי הלגיון הערבי ממחנה הרדאר. "גדוד הפורצים" הוכה מכה קשה: 38 מחייליו נהרגו, 15 בגזרת הרדאר, והשאר בנבי סמואל-בית איכסא.

ב־11 במאי, שלושה ימים לפני תום המנדט, הבריטים פירקו את המתקן ונטשו את הגבעה.

ב־13 במאי (ד' אייר, יום לפני הקמת מדינת ישראל), נכבש המוצב על ידי כוחות פלמ"ח. לאחר מכן הוא נמסר לאחריות פלוגה ב של גדוד "בית חורון" מחטיבת עציוני של ההגנה, בפיקודו של מאיר זורע - "זרו", ובצירוף מגינים מקיבוצי הסביבה. אלו החלו בעבודות ביצורים ומיקוש במוצב ובסביבתו, בעיקר בדרך המובילה לבידו.

ב-25 במאי תקפו כוחות ירדניים את המוצב בתותחים ומרגמות מכיוון בידו, והתקדמו לכיוון המוצב - אך התקפה זו נהדפה. למחרת עם שחר תקפו הירדנים שוב את המוצב בכוח עדיף של משוריינים וכוחות חי"ר ובסיוע ארטילרי, והצליחו לכבוש אותו מידי כוחות ההגנה. מפקד המוצב, סגן עמיאל רוז'נסקי, ומספר לוחמים נהרגו בקרב. באותו הערב נעשה ניסיון לכבוש את הגבעה בחזרה מהכוחות הירדנים על ידי כוחות פלמ"ח-הראל (שבין מפקדיו היה אורי בן-ארי) אלא שניסיון זה לא צלח.

ב־1 ביוני נעשה ניסיון נוסף לכיבוש המוצב, על ידי כוחות הראל בסיוע פלוגה מגבעתי, אך גם הוא נכשל. במהלך הקרבות נשארו מספר חללים בשטח וגופותיהם הובאו לקבורה לאחר זמן רב. חלק נטמנו בקבר אחים בהר הרצל בחורף תש"י, וחלק נותרו בשטח הירדני.

לירדנים היה אינטרס חשוב להחזיק בגבעה שכן היא שלטה על כביש ירושלים-תל אביב, ויצרה שליטה ירדנית רציפה עד לטרון. גבעת הרדאר אף שלטה על הדרך המובילה בין רמאללה לבין לטרון ובכך אפשרה את המשך התספוקת לכוחות הירדנים שבמובלעת לטרון וסיפקה להם נשק ומזון שאפשרו את עמידותם בפני התקפות. עם סיום מלחמת העצמאות בהסכמי רודוס נותרה הגבעה בשליטת הירדנים עד למלחמת ששת הימים. הגבעה הייתה למתחם המבוצר ביותר של הצבא הירדני בגדה המערבית.

את הקרבות על הרדאר חקר ותיעד יאיר מדוצקי, שאחיו ינקלה מדוצקי נפל בניסיונות הכיבוש.

מלחמת ששת הימים

במלחמת ששת הימים הוטל על חטיבת הראל (חטיבה 10) הממוכנת בפיקודו של אורי בן ארי, לפרוץ אל גב ההר ולהגיע לתל אל־פול (פסגת זאב) דרך הרכסים הצפוניים, כדי למנוע השתלטות ירדנית על מובלעת הר הצופים.

מתחם ההגנה הירדני ברדאר כלל שלושה מוצבים: רדאר 1, הסמוך לגבול; רדאר 2, הגדול מבין שלושת המוצבים, שהיה מעט מרוחק יותר ועל גבעה גבוהה יותר; ורדאר 3, המרוחק ביותר. את שלושת המוצבים החזיקה פלוגה של צבא ירדן.

החטיבה החלה את התקפתה ב־5 ביוני 1967 בשעה 17:15. אחד מצירי תנועת החטיבה היה הרדאר – נבי סמואל. שלושת המוצבים הירדנים באזור הרדאר נפלו תוך מספר שעות, במאבק עיקש בשדות המוקשים, אך עם התנגדות ירדנית מועטה.

את ההתקפה על המוצב המרכזי מבין השלושה ניהלו שישה טנקי אי-אם-אקס בני עשר, שנקנו אחרי מבצע סיני. לאחד התקלקל המנוע עוד בדרך. השני פרס זחל בדרך. שלישי עלה על מוקש שפגע בזחל אך עצר את הטנק. רביעי נפל לתוך תעלה על צידו. חמישי נפגע מאש הירדנים, הושבת ונדלק, אך הצוות הצליח לכבותו. האחרון הגיע למוצב ממנו ברחו החיילים הירדנים, אך מנוע הבנזין שהתחמם החל להעלות אדים. יחידת טנקים ירדנית עם טנקי M48 פטון חדישים שזה עתה התקבלו, הגיעה לתגבור, אך משראתה את מצב הישראלים, הסתובבה, כנראה על מנת להצטרף לכוחות בירושלים. התותחן בטנק הפגוע, הלום קרב, יצא והחל לירות במקלע כבד 0.5. אחד הטנקים הירדנים התפוצץ בכדור אש, ושאר הישראלים הצטרפו וירו במקלעים ובנשק קל. כל הטנקים הירדנים הושמדו עד אחד, תוך דקות. התברר שהם נשאו איתם מאחור חביות דלק נוסף, ומכיוון שגם מנועיהם פעלו על בנזין, כדורים נותבים הציתו אותן. לאחר ההבקעה, הצטרפו ללחימה גם חיילים מגדוד 163 של חטיבת ירושלים (חטיבה 16), שנכחו בסביבה כבר בתקופת הכוננות שלפני המלחמה, בפיקוד סא"ל , פלוגה של הגדוד הסתערה על מוצב רדאר 3 והשתלטה עליו במהרה. בקרב נפל חייל אחד.

בחודשיים שלאחר הכיבוש נמצאו באתר על ידי אנשי הרבנות הצבאית גופות לוחמי פלמ"ח הראל אשר נשארו בשטח בבורות באתר מאז הקרבות בתש"ח והובאו לקבורה בהר הרצל ב-28 במרץ 1968.

האנדרטה
כיבוש הגבעה היווה סגירת מעגל סמלית. אורי בן ארי שלחם על הגבעה כמ"פ בתש"ח ולא הצליח לכבוש אותה - חזר וכבש אותה במלחמת ששת הימים כמח"ט הראל (שאומנם הייתה חטיבת מילואים אשר איננה קשורה לחטיבת פלמ"ח הראל שפורקה). מייד בתום קרבות מלחמת ששת הימים הקימו אנשי הגדוד הכובש, גדוד 104 בחטיבת הראל, בשולי אתר הלחימה אנדרטה צנועה לזכר חבריהם, והציבו לוח עליו נחקקו שמות חללי הגדוד בכל המלחמה.

בשל מעמדה החשוב של הגבעה ותדמיתה המיוחדת היה ברור שיש להקים אנדרטה גדולה ומכובדת יותר, והיוזמה קודמה הן על ידי הלוחמים שלחמו בגבעה ובפרט אורי בן ארי, והן על ידי אנשי הקיבוצים השכנים, שלמה בן חיים ממעלה החמישה ויצחק בן אברהם מקריית ענבים.

האנדרטה נחנכה ב-4 ביוני 1975 לאחר שהמוצב נהרס. האתר כולל אנדרטה לזכר הנופלים של חטיבת הראל לדורותיה בכל הגזרות, ותצוגת טנקים ומשוריינים. את האנדרטה, מגדל תצפית מבטון חשוף שגובהו כשישה עשר מטרים, תכננו יחד האדריכלים אריה שרון ובנו אלדר שרון וג'ורג' פרל, והיא מעוצבת כשתי צלחות רדאר המונחות זו על גבי זו וניצבות על שתי רגליים הנראות כשער הפונה אל ירושלים.

על קיר שנשאר מהמוצב, על יד האנדרטה, הוצמדה לוחית ובה שמות עשרות הלוחמים שנפלו בקרבות גבעת הרדאר: שלושים לוחמי חטיבת פלמ"ח הראל בתש"ח, עשרת לוחמי גדוד בית חורון של חטיבת עציוני, שני חברי קריית יערים בתש"ח, וחמישה לוחמי חטיבת השריון הראל בששת הימים בקרבות בגבעת הרדאר והסביבה. הזהות החזקה עם חטיבת הראל הובילה לקביעת לוחות הנושאים את שמות מפקדיה בתש"ח, יצחק רבין ויוסף טבנקין, ועליהם הוסף בשנת 2010,אחרי פטירתו, שמו של אורי בן־ארי.

עד להקמת היישוב הר אדר, הקרוי על שם הגבעה, הייתה האנדרטה מבודדת בסמוך לכפרים הפלסטינים הסמוכים בידו וקטנה, ובמקום התבצעו מעשי חבלה והשחתה רבים. כיום גבעת הרדאר מצויה במרכזו של היישוב הר אדר. אל ראש האנדרטה עולים במדרגות לולייניות הבנויות בתוך רגלי הבטון, ומראשה ניתן לצפות בנוף פנורמי של הרי ירושלים והר חברון במזרח, השפלה ומישור החוף במערב. במקום יש גם שלטי הכוונה אל הנוף וכן מסבירן קולי. באתר מצויים גם שרידים מן המוצב הירדני – חרכי הירי, קטעי חומה ותעלות קשר.

המקאמה של חטיבת הראל
לכבוד טקס חנוכת האנדרטה בשנת 1975 כתב המשורר והפזמונאי חיים חפר – איש פלמ"ח בעצמו - מקאמה לכבודם של הלוחמים. במקאמה יצר חיים חפר קישור ישיר בין גלגולי עם ישראל בארץ ישראל מימי שחר ההיסטוריה ועד ימינו, ומציג את לוחמי תש"ח כהמשך ישיר לאותה היסטוריה.
המקאמה מתחילה בהזדהות המחבר עם האבות, עוברת במשה רבנו ובמלכים הראשונים שמימשו את חזון האבות התנכ"י, ומסיימת בדור תש"ח ובחיילים (בהם עולים חדשים) שמסרו את נפשם על הארץ:

ראו גם

גן חטיבת פלמ"ח הראל
הלוויית 323 חללי מלחמת העצמאות בירושלים

קישורים חיצוניים



 תיאור האנדרטה באתר עיריית ירושלים
 עצמות חללי גבעת הרדאר - למנוחות כתבה סרוקה מעיתון מעריב, באתר צה"ל
 גבעת הרדאר: סרטון תצפית פנורמית מים אל הר מראש אנדרטת הרדאר בהר-אדר

 הערות שוליים 

קטגוריה:אנדרטאות בהרי יהודה
קטגוריה:הרי יהודה: אנדרטאות למלחמת העצמאות
רדאר, גבעת ה
קטגוריה:קרבות החזית הירדנית במלחמת העצמאות
קטגוריה:קרבות החזית הירדנית במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חטיבת הראל
קטגוריה:הר אדר
קטגוריה:אנדרטאות הפלמ"ח
קטגוריה:הרי ירושלים: הרים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אריה שרון
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אלדר שרון