נחום איש גמזו

נחום איש גמזו היה תנא בן הדור השני לתנאים ואחד מרבותיו של רבי עקיבא. התפרסם בעיקר בזכות הסיפור על מנהגו לומר על כל דבר "גם-זו לטובה".

תורת הגמול
שמאל|ממוזער|250px|מצבת הקבר המיוחסת לרבי נחום איש גמזו, הניצבת ברחוב גמזו בעיר צפת. 2007
ממוזער|251x251 פיקסלים|מראה מבנה הקבר מבחוץ. 2013
באגדה נעשה קישור ברור בין נחום איש גמזו לשאלת ההשגחה הפרטית, ולעניין השכר ועונש, אשר מבטא את היחס בין האל לברואיו (המודגש בי"ג עיקרים לרמב"ם). כך חייו של נחום איש גמזו, מתוארים בצורה הבאה:

לעומת תיאור טרגי זה, מתייחס התלמוד אף לכך שנחום איש גמזו היה צדיק גמור (מה שמעלה את השאלה הידועה של "צדיק ורע לו"):

תשובתו של נחום איש גמזו עונה על שאלת "צדיק ורע לו" בצורה אופיינית לחז"ל:

מתשובתו זו עולה תפיסה (הנמצאת גם במקומות נוספים אצל חז"ל) המאמינה שהרעות המגיעות לצדיקים מקורן בחטאים שחטאו, אף אם היו זעירים לכאורה. זאת, ככל הנראה בשילוב עם התפיסה ש"הקב"ה מדקדק עם הצדיקים כחוט השערה".
ממוזער|צילום הקבר מצידו 2024

שמו
מקור השם "גמזו"
בתלמוד הבבלי מבואר מדוע נקרא שמו "נחום איש גמזו":

כדוגמה לאירוע שעליו אמר "גם זו לטובה" מובא המקרה הבא (בתרגום מארמית):

לעומת זאת, כבר רבנו חננאל וכן רבי נתן מרומי כתבו שנקרא בשם זה על שם עיר מגוריו – "גמזו". מקום זה נזכר גם בתנ"ך, בספר דברי הימים ב':

שמו השתמר בשם הכפר הערבי ג'ימזו.

דרכו בהלכה
ממגוון המקומות בהם מופיע נחום איש גמזו, ניתן לצייר את דרכו בהלכה. אולם לצורך בירור תפיסותיו מרכזית ביותר היא הידיעה שדרכו של רבי עקיבא נלמדה במישרין מנחום איש גמזו, והוא היה רבו במדרש ההלכה; כך מובא בתוספתא:

זיהויים נוספים
יש המזהים את נחום איש גם זו עם נחמיה העמסוני. לעומת זאת יש החולקים, וסוברים שנחמיה העמסוני לא היה רבו של רבי עקיבא, אלא תלמידו.

מספר חוקרים (כגון שמואל ספראי) מזהים את נחום איש גמזו כ"נחום המדי", המופיע בספרות התנאים כמה פעמים.

קישורים חיצוניים



 נחום איש גמזו באתר פשיטא
 נחום איש גמזו ולקיחת אחריות-יוני לביא


ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:הדור השני לתנאים
קטגוריה:נכים יהודים
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-2