סירקוזה

סִירָקוּזָה (באיטלקית: , בסיציליאנית: Sarausa; מוכרת בהיסטוריה בשם סִירָקוּסַאי) היא עיר נמל בדרום-מזרח סיציליה שבאיטליה, ומשמשת כבירת נפת סירקוזה (Provincia di Siracusa). בעיר מתגוררים כ-121,600 תושבים לפי נתוני שנת 2018.

ממוזער|שמאל|התיאטרון הרומי בסירקוזה

 היסטוריה 

מקור שם העיר הוא, ככל הנראה, פיניקי, בשם "צור הכוסים" (סלע השחפים).Victor Bérard, La colonisation grecque de l'Italie méridionale et de la Sicile dans l'Antiquité. L'histoire et la légende, Paris, P.U.F.

תקופת יוון
העיר נוסדה על האי אורטיג'ה על ידי יוונים דורים מקורינתוס, וייסוד העיר מיוחסת ל. מכתבי תוקידידס מסיקים שסירקוזה נוסדה בין השנים 736-731 לפנה"ס. אולם יש המפקפקים בתאריך זה וטוענים שלא ניתן לדעת בדיוק כזה את שנת ייסוד העיר, ושהתאריך חשוד בהיותו מומצא כדי להאדיר את שם העיר. בכתבי סטראבון מופיע שסירקוזה נוסדה אחרי קרוטונה, שהתאריך המקובל לייסודה הוא 710 לפנה"ס.

העיר התפתחה מאוד במאה ה-7 לפני הספירה, ואנשי העיר השתלטו על אדמות במרחק גדל והולך מהעיר על ידי נישול הסיציליאנים המקוריים מהם ולעיתים מכרו את הסיציליאנים לעבדים. בנוסף, אנשי העיר גבו מיסים מהלנים אחרים בסביבה והקימו מושבות, בהם  שייסודו מתוארך ל-663 לפנה"ס,  שייסודו מתוארך ל-644 לפנה"ס,  וקמארינה שייסודם מתוארך ל-598 לפנה"ס, ו שמועד ייסודו אינו ידוע. בניגוד למקובל אז, המושבות נשארו תחת השליטה של סירקוזה, והעיר שלטה בכל דרום מזרח סיציליה. במהלך המאה ה-6 לפנה"ס החלו להטביע מטבעות כסף בסירקוזה, וחדלו להשתמש בכסף הקורינתי. בתחילת המאה ה-5 לפנה"ס הביס  את סירקוזה ונהייה לשליט האזור. הרודוטוס מספר שבעקבות התבוסה, בני המעמדות הנמוכים בסירקוזה, יחד עם שכבת העבדים, גרשו מהעיר את האריסטוקרטים, וייסדו בה דמוקרטיה.

בשנת 485 לפנה"ס, חזרו המגורשים והשתלטו על העיר בעזרתו של גלון שליט ג'לה, שנהייה לטיראן העיר והעביר את השליטה בג'לה לידי אחיו. שלטונו של גלון פתח את תקופת הטיראנים בעיר. גלון הרחיב את העיר בבניית השכונות טייך וניאפוליס והזמין תושבים מג'לה, קמארינה ומגארה להתיישב בסירקוזה, מה שהפך אותה לעיר רב תרבותית. בנוסף הוא בנה תיאטרון חדש שתוכנן על ידי דמוקופוס. באותה עת פעל בעיר המחזאי אייסכילוס. בשנת 480 תקפו הקרתגים ששלטו במערב סיציליה את סירקוזה. הקרב הסתיים בניצחון סירקוזה בראשות גלון, ולכבוד ניצחונו הקים גלון מקדש לאתנה באתר בו נמצא היום . בשנת 478 מת גלון והשלטון בעיר עבר לידי אחיו, היירון הראשון שגבר על הקרתגים בשנת 474 לפנה"ס, בקרב קומאי. בתקופת הטיראנים הייתה סירקוזה אחת הערים הגדולות באגן הים התיכון. לפי הערכות התגוררו בה כ-300,000 תושבים. לאחר מותו של היירון תפס  את השלטון, אך לאחר כ-11 חודשים הוא הודח מהשלטון וסירקוזה חזרה להיות דמוקרטיה.

בשנת 415 לפני הספירה הטיל צבא אתונה מצור על העיר. ב-9 בספטמבר 413 לפנה"ס הושמד הצי האתונאי בקרב ימי בנמל סירקוזה ובימים שלאחר מכן הושמד הצבא האתונאי שצר על סירקוזה. בשנים שלאחר מכן נלחמה סירקוזה נגד הקרתגים. אחד ממנהיגי הצבא, דיוניסיוס הראשון תפס את השלטון והחזיר את הטיראניה. דיוניסיוס הראשון ביצר את העיר ובנה לה חומות חזקות וניהל מלחמות נגד הקרתגים שהסתיימו ללא הכרעה. לאחר פטירתו בשנת 367 לפני הספירה החליף אותו בנו, דיוניסיוס השני ששלט עד שנת 344 עם הפוגה באמצע שבה תפס דיון מסירקוסאי את השלטון. בשנת 344 לפנה"ס הדיח טימוליאון את דיוניסיוס השני ותפס את השלטון בסירקוזה. טימוליאון הביס את הקרתגים בשנת 339 לפנה"ס ומת בשנת 337 לפנה"ס. לאחר מותו נאבקו גורמים שונים על השלטון במשך שנים רבות, ורק בשנת 317 לפנה"ס התייצב המצב ואגתוקלס תפס את השלטון. לאחר מותו של אגתוקלס, בשנת 289 לפנה"ס, גברה ידם של הקרתגים על סירקוזה ובמלחמת פירוס, צרו הקרתגנים על העיר אך לבסוף נסוגו. עד שנת 275 צומצם אזור השליטה של סירקוזה למזרח סיציליה וגם מסינה מרדה בסירקוזה. היירון השני ששלט בסירקוזה בשנים 270-215 לפנה"ס, הטיל מצור על מסינה, אך בעקבות התערבות הקרתגים לא יכל לכבוש את מסינה.

סירקוזה הקדומה הייתה מרכז תרבות ומדע, ובין בניה נמנה גם ארכימדס, במאה ה-3 לפני הספירה. במהלך המלחמה הפונית השנייה, בשנת 212 לפנה"ס, לאחר מצור ממושך נכבשה סירקוזה על ידי הרומאים.

ימי הביניים
הנזק בסירקוזה מהתקפות הוונדלים והאוסטרוגותים מצפון אפריקה משנת 438 ואילך היה קל יחסית ושוקם במהרה.

בדצמבר 535 נכנס בליסאריוס, שר הצבא של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית לסירקוזה, לאחר שהביס את הוונדלים.

הפשיטות המוסלמיות על סיציליה השפיעו על סירקוזה במאה ה-8. בשנת 740 שילמה סירקוזה את הג'יזיה ובמחצית השנייה של המאה ה-8 התכנסה האוכלוסייה אל האי אורטיג'ה הקלה יותר להגנה.

ב-878 כבשו המוסלמים את סירקוזה לאחר מצור ממושך.

בהגיע הנורמנים לכבוש את סיציליה בשנת 1072 שלט בסירקוזה . בשנת 1075 הוא כבש את קטניה מידי הנורמנים והחזיק בה לזמן קצר. בשנת 1084 הוא שלח צי לפשוט על קלבריה, שבזז בה מספר ערים ולקח כשבויות את נזירות המנזר והכניס אותם להרמונו. צעד זה גרם לנורמנים להעלות לעדיפות עליונה את כיבוש סירקוזה. הוא אסף צבא וצי גדל ובקיץ 1086 הגיע לתקוף מהים. עדיפות הנורמנים בקשתות ארוכי הטווח שלהם, גרמה לאמיר אבן אל-ווארד להורות לצי שלו להפליג אל הצי הנורמני התוקף ולנהל קרב פנים אל פנים. במהלך ניסיון לעלות מספינתו אל ספינה נורמנית נפל אמיר אבן אל-ווארד לים וטבע. בעקבות זאת רפו ידיהם של מגיני סירקוזה וניסו לברוח אך הובסו בידי הנורמנים. בהמשך נלחמו הנורמנים ביבשה ובאוקטובר 1086 העיר נכנעה.

העת החדשה
ב-9 בינואר 1693 נהרסה סירקוזה ברעידת אדמה, בה נהרגו 5,000 נפשות ונהרסו מעל 85% מהעיר. לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש לפי תוכניותיו של לוצ'אנו קאראצ'ולו (Luciano Caracciolo). ג'ובאני ורמקסיו (Giovanni Vermexio) תכנן מספר כנסיות, וילות וארמונות.

ב שימשה סירקוזה נקודת ריכוז של הצבא והצי לקראת כיבוש האיים הדודקאנסיים.

במלחמת העולם השנייה פעלו בעיר שדה תעופה צבאי ונמל צבאי, שהופצצו על ידי בעלות הברית. העיר נכבשה על ידי בעלות הברית ביולי 1943.

אורטיג'ה
אורטיג'ה (באיטלקית: Ortigia) הוא אי בסירקוזה, המופרד מהיבשה על ידי תעלה צרה. האי מהווה חלק מהעיר העתיקה של סירקוזה, ונמצאים בו אתרים היסטוריים רבים. שמו של האי נגזר מהמילה היוונית Ortux (שליו), וגודלו כקילומטר רבוע.

במזמור ההומרי לאל אפולו, מצוין אי בשם אורטיג'ה (Ὀρτυγία) כמקום לידתה של ארטמיס, אחותו התאומה של אפולו. לאחר הלידה, עזרה ארטמיס לאימם לטו לחצות את הים ולהגיע לאי דלוס, שם נולד אפולו. אולם לפי מקורות אחרים, אורטיג'ה היה שמו הקדום של דלוס, ושני התאומים נולדו, בעצם, באותו המקום. זאת ועוד, בתקופה העתיקה היו כחצי תריסר מקומות שנקראו אורטיג'ה ולפיכך הזיהוי הגאוגרפי אינו ברור.

תרבות
בעיר פועל המוזיאון הארכאולוגי האזורי פאולו אורסי שהוא מהגדולים במוזיאונים הארכאולוגיים באירופה.

 יהודי סירקוזה 
בסירקוזה התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. בשנת 440 הרסו הוונדלים את בית הכנסת המקומי, ובעיר התרחשה עלילה נגד היהודים בה נטען שהם צלבו איל כדי ללעוג לצליבת ישו. בשנת 1493 גורשו כל יהודי העיר שהתגוררו עד אז בגטו (Giudecca). באותה עת הייתה קהילת סירקוזה השנייה בגודלה בסיציליה והתגוררו בה כשליש מיהודי סיצילה. עד היום קיים בסירקוזה רחוב הקרוי בשם "רחוב היהודים" (ויה דל ג'ודקה). במקום נתגלה מקווה הנחשב לעתיק ביותר באירופה. בשנת 1962 נמצאו במימי נמל סירקוזה מצבות קבורה עם כתובות בעברית, שהיו חלק מבית קברות יהודי שהתקיים בעיר עד שהוצף על ידי הים.

 ראו גם 
 לוצ'יה הקדושה מסירקוזה


 לקריאה נוספת 
 G.Agnello, S.Agnello "Siracusa Barocca" Caltanissetta-Roma, S.17
 Anthony Blunt "Sicilian Baroque" Rome 1968, S.148, Nr. 55.
 Simonsohn, Shlomo (Ed.). (2005). The Jews in Sicily: 1478-1489 (Vol. 13). Brill.

 קישורים חיצוניים 


 http://web.tiscali.it/miqwe
 http://www.e-brei.net/articoli/italia/sicilia.htm
 https://web.archive.org/web/20130201023200/http://www.siciliaebraica.it/



 הערות שוליים 

קטגוריה:סיציליה: ערים
קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:איטליה: ערי נמל
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:הים היוני: ערי נמל