ג'חנון

גִּ'חְנוּן (בתימנית: جَحْنُون) הוא מאכל יהודי-תימני מסורתי שמקורו ביהדות עדן, שם נקרא תחילה בשם "גִּחְנוּן".

ישנן מספר סברות ותאוריות הטוענות למוצא הג'חנון וכיצד הגיע ליהודי עדן שבדרום תימן; כגון מתיישבים יהודים שהגיעו מאסיה הקטנה עם הגעת העות'מאנים גם לתימן; או, לחלופין, מאז הגעת מתיישבים יהודים ממגורשי ספרד ופורטוגל; או יהודים הודים שהתיישבו בעדן. הג'חנון לא היה בתפריט של יהודי צנעא וגם לא בתפריטם של יהודי צפון תימן..

בתימן הכינו את בצק הג'חנון מקמח מלא ו-"סָאמְנֶה" - חמאה מזוקקת, שעובד וקופל מספר פעמים ליצירת בצק עלים (יחד עם מעט סוכר ומלח). לאחר יצירת השכבות הרבות, מגלגלים את הג'חנון לקוטר של כ-3 ס"מ. אופים אותו בתוך סיר באפייה איטית - בטמפרטורה נמוכה של פחות מ-100 מעלות צלזיוס במשך 8 עד 12 שעות. לעיתים, לשם העשרת הטעם, שמים בסיר גם סילאן.

עם עליית יהודי תימן לישראל, בהיעדר קמח מלא וחמאה, בפרט במהלך יישום תקופת הצנע בשנים הראשונות להקמת מדינת ישראל, הכינו את הג'חנון מקמח לבן וממרגרינה.

בתרבות האכילה של יהודי עדן וכן במשפחות יהודיות אחרות בתימן, הכינו את הג'חנון בערב שבת, והוא נאכל ב"סעודת יצחק": כארוחת בוקר-צוהריים של יום השבת.

בעדן נהגו להגיש לצד הג'חנון דברי מתיקה, ובפרט ריבות, חלווה או סוכר.

במטבח הישראלי אוכלים את הג'חנון במהלך כל השבוע. תופעה נפוצה היא משפחות מסורתיות המייצרות ומוכרות ג'חנון שהוזמן מראש בבוקר יום השבת.

בישראל, מקובל לאכול ג'חנון מתקתק בתוספת של עגבניות מרוסקות טריות, ממרח חריף כגון סחוג, וכן ביצה קשה חומה המבושלת בסיר יחד עם הג'חנון.

הג'חנון נחשב כיום למוצר מזון כלל-ישראלי ונמכר קפוא.

 ראו גם 

 המטבח היהודי-תימני (כסעודת יצחק: ארוחת בוקר-צהריים מסורתית של שבת)
 חלה
 כובאנה

קישורים חיצוניים

 ג'חנון תימני, באתר Cooks






הערות שוליים

קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:המטבח התימני
קטגוריה:מאפי בצק עלים
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:מאכלי שבת
קטגוריה:מאפים ישראליים
קטגוריה:ארוחת בוקר