בת יאור

בת יאור (Bat Ye'or הוא שם העט של ג'יזֶל ליטמן - Gisèle Littman); נולדה ב-1933, היא היסטוריונית, מזרחנית וסופרת יהודיה-בריטית, ילידת מצרים. מרבה לעסוק בנושאי המזרח התיכון, האסלאם ובמעמד הלא-מוסלמים בארצות מוסלמיות.

קורות חייה והשכלתה
בת יאור נולדה בקהיר בשם ג'יזֶל אוֹרֶבִּי. בשנת 1955 נשללה אזרחותה המצרית, ובשנת 1957 הגיעה עם הוריה ללונדון כפליטה נטולת אזרחות. בשנת 1958 התחילה ללמוד במכון לארכאולוגיה של אוניברסיטת לונדון. ב-1959 קיבלה אזרחות בריטית. ב-1960 עברה לשווייץ להמשך הלימודים באוניברסיטת ז'נבה היא לא השלימה את לימודיה ולא הועסקה מעולם באקדמיה.

 חיים אישיים 
הייתה נשואה ל, יליד לונדון, אנגליה, שהיה אקטיביסט חברתי, פעיל לזכויות האדם והיסטוריון. 

אם לשתי בנות ובן. אחת מבנותיה היא אריאן ליטמן, אמנית בין-תחומית ישראלית, שגרה במושב בית זית ופועלת בסטודיו בירושלים. 

 תפיסת העולם שלה 
בת יאור תארה את השפעת ניסיון חייה על כיוון המחקר שלה במילים אלה . והיא מוסיפה: 

מחקרה
ספרה הראשון, "היהודים במצרים", יצא לאור בשנת 1971. היא פרסמה אותו יחד עם מחקרה אודות הקופטים במצרים, בפסבדונים "יהודייה מצרייה". מאז התרכזה בת יאור בעיקר בהיסטוריה של הלא-מוסלמים תחת השלטון המוסלמי. היא ידועה בשל קידום השימוש בביטוי ד'ימיות (Dhimmitude), עליו היא דנה באריכות בספרה אסלאם וד'ימיות: היכן שציוויליזציות מתנגשות. לדבריה הטביעת המונח "ד'ימיות"  הוא של בשיר ג'ומאייל. השימוש במונח "ד'ימיות" נעשה רווח יותר בשנים האחרונות. 

בת יאור רואה ב"ד'ימיות" "מצב חברתי ייחודי הנובע מן הג'יהאד ומצב של פחד ואי-ביטחון" של ה"כופרים" הנדרשים "לקבל על עצמם מצב של השפלה". לדעתה "מצב הד'ימי כרוך ללא הפרד עם הג'יהאד", והיא חוקרת את הקשר בין העיקרים התאולוגיים של האסלאם לבין הסבל של נוצרים ויהודים, אשר, בתקופות שונות בהיסטוריה ובאזורים גאוגרפיים שונים, חיו תחת רוב מוסלמי. היא טוענת כי עקרון הג'יהאד טופח בסביבות המאה השמינית על ידי תאולוגים מוסלמים אחרי מות מוחמד, והביא לכיבוש חלקים גדולים של שלוש יבשות במהלך היסטורי ארוך.

היא אומרת:

בהקדמה לספרה "השקיעה" מסכם ז'ק אלול את השקפותיה ואומר שבת יאור "מתמקדת ב"ג'יהאד וד'ימיות ... כבשני נוהגים משלימים", "יש הרבה אינטרפרטציות של הג'יהאד" אומר אלול, "לעיתים הדגש העיקרי מתמקד באופי הרוחני של 'מאבק' זה ... ובמאבק שעל המאמין לנהל כנגד הנטיות המושחתות שלו עצמו ... אינטרפרטציה זו אינה משקפת, בשום פנים, את מלוא המשמעות של הג'יהאד. בזמנים אחרים, מעדיפים להסתיר את העובדות ולשימן בסוגריים. התפשטות האסלאם ... נעשית במלחמה!" אף על פי שבת יאור מכירה בכך שלא כל המוסלמים תומכים במה שקרוי "תאוריות ג'יהאד מיליטנטיות של החברה", היא טוענת שמקום השריעה ב"הצהרת קהיר מ-1990 על זכויות האדם באסלאם" מוכיח ש"מלחמה מתמדת כנגד אותם כופרים המסרבים להיכנע" היא עדיין דוֹגמה תקפה בארצות מוסלמיות.

בת יאור מתמקדת בהמרה המהירה של ארצות הנצרות המזרחית לאסלאם, ומסיקה שייתכן כי שחיתות ופילוג בקרב הנוצרים תרמו לשליטה של האסלאם על האוכלוסיות המשועבדות ואף סיפקו מודלים משפטיים לצורך זה. היא טוענת שיוגוסלביה, שבה היו הנוצרים נתונים תחת שלטון מוסלמי במשך מאות שנים, היא דוגמה לצלקות שהותירה הד'ימיות.

נושאים אחרים שעליהם כתבה בת יאור הם:
 שאלת קיום הפלורליזם בתרבות האסלאמית, המתמקדת באירופה המזרחית.
 פגיעה בזכויות אדם בארצות מוסלמיות.
 החוקים התאולוגיים השולטים באסלאם.
 ההיסטוריה של עמי הד'ימי בעיני האסלאם.
 פרשנות כתבי קודש של האסלאם והשלכותיה על הבנת ההיסטוריה ואירועי התקופה המודרנית בעיני האסלאם.
 ה"דיאלוג בין ציוויליזציות" ו"שלילת האחר".

"אירוערביה"

בספרה אירוערביה: הציר האירופי-ערבי (2005) מציגה בת יאור מה שלדבריה הוא דו-שיח בין האיחוד האירופי (אז - הקהילה הכלכלית האירופית) והמדינות הערביות שהחל בשנות ה-70 של המאה ה-20, ועוקבת אחר "הקשרים בין ערבים ומוסלמים רדיקלים, מצד אחד, ובין פשיסטים ונאצים, מצד שני". לדבריה דו-שיח זה מטרתו השפעה של האסלאם על אירופה, על תרבותה ועל המערכת הפוליטית שלה. המושג "אירוערביה" נטבע בידי העיתונאית והסופרת האיטלקייה אוריאנה פלאצ'י.

הופעות ציבוריות וביקורת
בת יאור הופיעה מספר פעמים בפני ועדות וגופים שונים (כגון: ועדת הסנאט לענייני חוץ, ועדת הקונגרס לזכויות האדם) ובטלוויזיה האמריקנית.

בת יאור מזוהה על ידי רבים כמייצגת גישה ימנית, והיא מקבלת פרסום באתרים אמריקניים הנוטים לכיוון זה. ההיסטוריון מרק ר. כהן כינה אותה "הגורו של רבים מקרב בעלי הבלוגים  האסלאמופובים". יש מי שממעיטים בערך המדעי של עבודתה וסבורים שיחס המוסלמים אל "עמי הספר" (נוצרים ויהודים) לא היה כה גרוע כמצטייר מעבודותיה. לשיטתם, יחס האסלאם לדתות המונותאיסטיות לא היה אחיד בכל התקופות, וחוקרים שונים עשויים לקבל רושם בנושא גם על פי התקופה שאותה הם חוקרים.

בשנת 2006 היא השתתפה בסרט Islam: What the West Needs to Know לצד וליד שועיבת ורוברט ספנסר.

ספריה שהופיעו בעברית
 יהודי מצרים, תל אביב: ספרית מעריב והקונגרס היהודי העולמי, 1974.
 הד’ימים-בני חסות: יהודים ונוצרים בצל האסלאם (תרגום: אהרן אמיר, עריכה מדעית: משה שרון, ירושלים: כנה, 1986.
 אירוערביה: הציר האירופי-ערבי (מאנגלית: אריה חשביה) ירושלים: שוקן, תשס"ח-2008.

קישורים חיצוניים


 בועז ארד, 'בת יאור' – האישה עם האצבע בסכר, באתר אנכי, 11 ביוני 2008

 , 

פרסומיה המקוונים


הערות שוליים

קטגוריה:סופרות יהודיות בריטיות
קטגוריה:היסטוריונים יהודים מצרים
קטגוריה:מזרחנים יהודים בריטים
קטגוריה:חוקרי אסלאם יהודים
קטגוריה:חוקרות אסלאם
קטגוריה:סופרים יהודים מצרים
קטגוריה:היסטוריוניות יהודיות בריטיות
קטגוריה:סופרות בריטיות הידועות בשם עט
קטגוריה:אנגלים ממוצא מצרי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1933
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1933