חוק גרים

חוק גְרים (ידוע גם כ"מעתק ההגאים הגרמאני הראשון") הוא מעתק ההגאים ששינה את השפות הגרמאניות משאר השפות ההודו אירופיות, ונחשב לחוק ההגאים השיטתי הראשון שנתגלה. ניסוחו היה נקודת מפנה בהתפתחות הבלשנות ואִפשר את יצירתן של שיטות מתודולוגיות קפדניות במחקר ההיסטורי של הבלשנות. החוק התגלה על ידי פרידריך פון שלגל ב-1806 ורסמוס ראסק ב-1818. ב-1822 הרחיב יעקוב גרים את החוקים האלה ויישם אותם על השפה הגרמנית בספרו Deutsche Grammatik ("דקדוק גרמני"). חוק גרים, או חוק ראסק-גרים, כפי שהוא מכונה לעיתים, קובע סדרה של התאמות בין עיצורים סותמים וחוככים בשפות גרמאניות מוקדמות לבין העיצורים הסותמים בשפות הודו-אירופיות אחרות. גרים השתמש בדוגמאותיו בעיקר בלטינית וביוונית. השינויים שגרים תיאר כנראה התרחשו בסביבות 500 לפנה"ס.

חוק גרים, באופן בו הוא מנוסח כיום מתאר את התפתחות העיצורים מהשפה הפרוטו-הודו-אירופית (השפה ההיפותטית אשר ממנה התפתחו כל השפות ההודו-אירופיות) לפרוטו-גרמאנית (השפה ההיפותטית אשר ממנה התפתחו כל השפות הגרמאניות). הוא מורכב משלושה חלקים שמהווים שלושה שלבים עוקבים ב"מעתק שרשרת":
 עיצורים סותמים בלתי-קוליים (אטומים) בפרוטו-הודו-אירופית משתנים לעיצורים חוככים בלתי-קוליים.
 עיצורים סותמים קוליים בפרוטו-הודו-אירופית משתנים לעיצורים סותמים בלתי-קוליים.
 עיצורים סותמים קוליים מנושפים בפרוטו-הודו-אירופית הופכים לעיצורים חוככים קוליים; בסופו של דבר, ברוב השפות הגרמאניות העיצורים החוככים הקוליים הללו הופכים לעיצורים סותמים קוליים.

 פירוט החוק 
שינויים המתרחשים בעקבות חוק גרים מסתירים לפעמים את השפעת החוק עצמו. להלן מספר דוגמאות שממחישות את החוק:

 שלב שינוי דוגמאות גרמאניות (לאחר השפעת המעתק) דוגמאות לא-גרמאניות (ללא השפעת המעתק) 1  אנגלית: foot; הולנדית: voet; גרמנית: Fuß; גותית: fōtus; איסלנדית: fótur; דנית: fod; נורווגית, שוודית: fot יוונית עתיקה: πούς (pūs); לטינית: pēs; סנסקריט: पाद (pāda); ליטאית: pėda  אנגלית: third; גרמנית עילית עתיקה: thritto; גותית: þridja; איסלנדית: þriðji יוונית עתיקה: τρίτος (tritos); לטינית: tertius; גאלית treas; ליטאית: trys; אוקראינית: третій (tretij); רוסית: третий (tretij);
|-
! 
| אנגלית: hound; הולנדית: hond; גרמנית: Hund; גותית: hunds; איסלנדית, פארואזית: hundur; דנית, נורווגית, שוודית: hund| יוונית עתיקה: κύων (kýōn); לטינית: canis; גאלית: cú|-
! 
| גרמנית: was אנגלית: what; גותית: ƕa';' הולנדית: wat; איסלנדית hvað; דנית hvad לטינית: quod; גאלית ciod 2 אנגלית: pegלטינית: baculum  גרמנית: zehn אנגלית: ten; הולנדית: tien; גותית: taíhun; איסלנדית: tíu; דנית, נורווגית: ti; שוודית: tio לטינית: decem; גאלית deich; ליטאית: dešim  אנגלית: cold; הולנדית: koud; גרמנית: kalt; איסלנדית: kaldur; דנית: kold; שוודית: kall  לטינית: gelū  אנגלית: quick; גותית: qius; איסלנדית: kvikur לטינית: vivus 'חי'; יוונית: βίος (bios) 'חיים'; גאלית beò 'חי'; ליטאית: gyvas, guvus 3  אנגלית: brother; הולנדית: broeder; גרמנית: Bruder; גותית: broþar; איסלנדית: bróðir; דנית, שוודית: broder  יוונית עתיקה: φρατήρ (phrātēr); סנסקריט: भ्राता (bhrātā); ליטאית: brolis  אנגלית: door; פריזית: doar; הולנדית: deur; גותית: daúr; איסלנדית: dyr; דנית, גרמנית: Tür נורווגית: dør; שוודית: dörr יוונית עתיקה: θύρα (thýra)  אנגלית: goose; פריזית: goes; הולנדית: gans; גרמנית: Gans; איסלנדית: gæs; פארואזית: gás; דנית, נורווגית, שוודית: gås  יוונית עתיקה: χήν (khēn)    

השינויים הללו סדירים להפליא. כל שלב כולל שינוי בודד ויחיד, אשר חל באופן שווה על העיצורים השפתיים p, b, bʰ, f ומקביליהם השיניים t, d, dʰ, θ, הווילוניים k, g, gʰ, h והווילוניים המעוגלים kʷ, gʷ, gʷʰ, hw.

השלב הראשון השאיר את מאגר הפונמות של השפה ללא עיצורים סותמים לא-קוליים, השלב השני מילא את הפער הזה אך יצר אחד חדש, וכך הלאה עד לסוף השרשרת.

 יוצאי דופן 

הסותמים הלא-קוליים לא הפכו לחוככים אם הם באו לאחר s*. להלן מספר דוגמאות לכך:

 שינוי דוגמאות גרמאניות דוגמאות לא-גרמאניות  אנגלית: spew; גותית: speiwan; הולנדית: spuien לטינית: spuere  אנגלית: stand; הולנדית: staan; גרמנית: stehen; איסלנדית: standa; נורווגית: stå לטינית: stāre  

באופן דומה, t* לא הפך לחוכך אם לפניו היו p, *k*, או kʷ*. הסותם שקדם לו אכן הפך לחוכך, לפי הכללים. לפעמים נושא זה מנותח בנפרד במסגרת מה שלעיתים מכונה חוק הנישוף הגרמאני.

 שינוי דוגמאות גרמאניות דוגמאות לא-גרמאניות  גותית: hliftus "גנב" יוונית עתיקה: κλέπτης (kleptēs)  אנגלית: eight; הולנדית: acht; פריזית: acht; גרמנית: acht; גותית: ahtáu יוונית עתיקה: οκτώ (oktō); לטינית: octō 

חוק גרים יוצא-דופן בכך שהוא מתקיים כמעט בכל המקרים. עם זאת, קבוצת יוצאי-דופן שלא עמדה בתנאיו של חוק גרים התריסה בפני הבלשנים במשך עשרות שנים. היא הוסברה באופן משביע-רצון על ידי הבלשן הדני קארל ורנר בחוק הנקרא חוק ורנר.

גרים גילה מאוחר יותר מעתק הגאים נוסף ("מעתק ההגאים הגרמאני השני", או מעתק ההגאים של הגרמאנית העילית), העוסק במערכת העיצורים של הגרמאנית העילית.

קישורים חיצוניים


 הערות שוליים 

קטגוריה:פונולוגיה
קטגוריה:שפות גרמאניות
קטגוריה:שפות הודו-אירופיות
קטגוריה:מעתקי הגאים