פרשת וארא

פָּרָשַׁת וָאֵרָא היא פרשת השבוע השנייה בספר שמות. מסופר בה על התגלות האל למשה והבטחת הגאולה, על שושלת משה ואהרן, ועל שבע המכות הראשונות מתוך עשר מכות מצרים: דם, צפרדע, כינים, ערוב, דבר, שחין, ברד.

לפי החלוקה לפרקים, הפרשה מתחילה ב ומסתיימת ב. את פרשת וארא קוראים בין התאריכים כ"ה בטבת – ג' בשבט.

בתקופת הגאונים נהגה בבבל חלוקה שונה של הפרשיות, ולפיה הסתיימה פרשת וארא לפני מכת ברד (ב), ואילו מכת ברד הייתה חלק מן הפרשה הבאה. התיעוד האחרון למנהג זה הוא מקהילת קונסטנטין במאה ה-16, בספר "עיבור שנים" לרבי יששכר בן סוסאן.

תוכן הפרשה
אלוהים מבטיח לקחת את ישראל לעם
אלוהים פונה שוב למשה ואומר לו שהוא צריך להוציא את בני ישראל ממצרים מכיוון שהשבועה לאבות שייתן את ארץ כנען לצאצאיהם טרם קוימה. הוא מטיל עליו להבטיח לבני ישראל שהם עומדים להיגאל ממצרים כדי להפוך לעמו ולבוא אל הארץ המובטחת. ההבטחה כוללת את ארבע לשונות הגאולה. בני ישראל אינם מקשיבים אל משה משתי סיבות: "מקוצר רוחמי שנמצא במצב של צרה, רוחו ונשמתו קצרה ואינו יכול להאריך בנשימתו. רש"י ד"ה "מקוצר רוח". ומעבודה קשה"מלחץ העבודה שלוחצים אותם הנוגשים ומקושי השעבוד..

ה' מורה למשה ללכת שוב אל פרעה, ולומר לו שישלח את ישראל ממצרים. משה מקשה מקל וחומרראה במדרש רבה ובפירוש רש"י ד"ה "ואיך ישמעני פרעה": "הן בני ישראל לא שמעו אלי, ואיך ישמעני פרעה?" והוא מוסיף להקשות על כך: הרי אני "ערל שפתים"?!
ה' חוזר על הציווי פעם נוספת אך הפעם הוא מצווה על משה ועל אהרון ביחד – לדבר עם בני ישראל ועם פרעה על יציאת בני ישראל ממצרים.

שושלת היוחסין של משה ואהרון
בשלב זה מביאה התורה תיאור מפורט של שושלת משפחת משה ואהרן. התיאור מתחיל בראובן ובניו, שמעון ובניו, ולאחר מכן שושלת לוי, בניו גרשון קהת ומררי, ובניהם. בשושלת לוי, התורה מפרטת גם את נכדיו של קהת, בהם אהרן ומשה, בניו של עמרם. התורה מפרטת את גם את נישואיו של אהרון לאלישבע בת עמינדב, את הולדת בניו ונכדו פינחס, וכן את בני קורח. בניגוד לכך התורה לא מתייחסת לנישואי משה ולהולדת בניו, שתוארו כבר בפרשת שמות.

המופתים במטות משה ואהרון מול מטות החרטומים

ה' נותן למשה ואהרן אותות ומופתים כדי לשכנע את פרעה ואת בני ישראל בשליחותם, אך מסביר כי פרעה יקשה את ליבו מתוך כוונה אלוהית להרבות אותות ומופתים בארץ מצרים ולהוציא "אֶת עַמִּי בְנֵי יִשְׂרָאֵל מֵאֶרֶץ מִצְרַיִם בִּשְׁפָטִים גְּדֹלִים".

משה ואהרן מבצעים את השליחות ועל פי הוראת ה' מבצעים מופת לעיני פרעה ועבדיו לשם אימות שליחותם. אהרן משליך את מטהו לפני פרעה והופכו לתנין. חרטומי מצרים מראים גם הם את כוחם והופכים את מטותיהם לתנינים. אהרן מוכיח את עליונות מטהו בכך שהוא בולע את מטותיהם של החרטומים. פרעה אינו מתרגש וממאן לשלח את העם.

סיפור המכות

270px|ממוזער|מכת דבר הורגת את כל מקנה מצרים.
270px|ממוזער|שמאל|המכה השביעית של מצרים, ציור מעשה ידי ג'ון מרטין 
המשך הפרשה מספרת את סיפורן של שבע מתוך עשר המכות, והן:

 מכת דם: אהרון מכה במטהו את היאור, "ויהפכו כל המים אשר ביאור לדם". דגי היאור מתים, מי היאור מתמלאים סירחון, והמצרים אינם יכולים לשתות ממימיו.
 מכת צפרדע: אהרן מכה שוב במטהו על מימי מצרים, "ותכס הצפרדע את ארץ מצרים". הצפרדעים עולות ובאות בביתם, בחדר משכבם בתוך מעיהם, ואף בתנורים ובבצקים. פרעה מפציר במשה ואהרן לביטול המכה ומתחייב לשלח את בני ישראל ממצרים. המכה מסתיימת, והוא ממשיך להקשות את ליבו, וחוזר בו מהתחייבותו.
 מכת כינים: אהרן מכה את עפר הארץ והכינים פושטות על ארץ מצרים באדם ובבהמה. החרטומים מנסים אף הם את כוחם בהולדת כינים, ומשאינם מצליחים הם מכריזים: "אצבע אלוהים היא".
 מכת ערוב: תערובת של חיות שבאו והשחיתו את ארץ מצרים, פרט לארץ גושן בה ישבו בני ישראל. פרעה מציע למשה שבתמורה להסרת הערוב הוא יתיר לישראל לעבוד את אלוהיהם בתוך ארץ מצרים. משה מסרב להצעה בטענה שהבהמות שישראל יקריבו הם אלוהיהם של המצרים והמצרים עלולים לפגוע בהם בשל כך. פרעה נאלץ להסכים לשלחם, אך לאחר שמשה מתפלל עבורו והערוב סר פרעה שוב מפר את הבטחתו.
 מכת דבר: מגפת דבר מתפשטת בבקרם ובצאנם של המצרים שהיו בשדה, "וימת כל מקנה מצרים, וממקנה בני ישראל לא מת אחד".
 מכת שחין: משה ואהרן לוקחים מלוא חופניהם "פיח כבשן", משליכים השמימה והפיח הופך לשחין אבעבועות באדם ובבהמה. בפעם הזאת החרטומים אינם יכולים אפילו לעמוד לפני משה בשל השחין שפגע בם.
 מכת ברד: ה' ממטיר ברד כבד מאוד, ואש מתלקחת בתוכו, "אשר לא היה כמוהו במצרים מיום היווסדה". רש״י מפרש שהאש מתלקחת בתוך הברד-״נֵס בְּתוֹךְ נֵס, הָאֵשׁ וְהַבָּרָד מְעֹרָבִין, וְהַבָּרָד מַיִם הוּא, וְלַעֲשׂוֹת רְצוֹן קוֹנָם עָשׂוּ שָׁלוֹם בֵּינֵיהֶם״. כל האדם והבהמה ששהו מחוץ לביתם מתו, עשב השדה הוכה ועץ השדה נשבר. לבקשת פרעה מתפלל משה להפסקת הברד, ופרעה עומד כרגיל במריו ואינו משלח את ישראל מארצו.

תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת וארא יכולה לחול בשישה תאריכים שונים:
שנת השא ושנת השג – כ"ה בטבת
שנת הכז – כ"ו בטבת
שנת החא – כ"ז בטבת
שנת גכה ושנת בשה, שנת גכז ושנת בשז – כ"ח בטבת
שנת בחג ושנת זשג, שנת בחה ושנת זשה – א' בשבט
שנת זחא ושנת זחג – ג' בשבט

הפטרה
מפטירים בנבואתו של יחזקאל על פרעה ומצרים: "הנני עליך פרעה מלך מצרים, התנים (=התנין) הגדול הרובץ בתוך יאוריו". ההפטרה היא בספר יחזקאל, מ (למנהג יהדות תימן מתחילים , ולמנהג ק"ק פוזנא התחילו ) עד .

בנוסח רומניא הפטירו  עד .

בכ-30% מהשנים, בשנים מסוג בחג, זשג, בחה וזשה, נקראת פרשת וארא בשבת ראש חודש שבט וקוראים את הפטרת "השמים כסאי" במקום ההפטרה הרגילה, ובנוסח רומניא, הפטירו כבכל שבת ראש חודש ב עד .

 ראו גם 
 פענוח יציאת מצרים

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

*
וארא