כלכלת אתיופיה

כלכלת אתיופיה היא כלכלת מעורבת ומעברית עם מגזר ציבורי גדול. הממשלה מקדמת תהליכי הפרטה של עסקים בבעלות המדינה ומעבר לכלכלת שוק. מגזרי הבנקאות, התקשורת והתחבורה במשק נשלטים על ידי חברות בבעלות ממשלתית.

לאתיופיה יש את אחת הכלכלות הצומחות ביותר בעולם והיא המדינה השנייה בגודלה באפריקה. נכסים רבים שהיו בבעלות הממשלה בתקופת המשטר הקודם הופרטו כעת או נמצאים בתהליך של הפרטה וליברליזציה של המגזר הפיננסי שלו בעתיד הקרוב. עם זאת, מגזרים מסוימים כגון טלקומוניקציה, שירותים פיננסים וביטוח, שירותי תחבורה אווירית ויבשתית וקמעונאות, נחשבים למגזרים אסטרטגיים וצפויים להישאר בשליטה של המדינה בעתיד הנראה לעין. כמעט 50% מאוכלוסיית אתיופיה היא מתחת לגיל 18. אף על פי שכמות הנרשמים לחינוך ברמה היסודית והשלישית גדלה באופן משמעותי, יצירת מקומות עבודה לא הדביקה את התפוקה המוגברת ממוסדות החינוך. המדינה חייבת ליצור מאות אלפי מקומות עבודה מדי שנה רק כדי לעמוד בקצב הגידול באוכלוסייה.

בשנת 2023 אתיופיה הגיעה לסולם תוצר מקומי גולמי מוערך של 156.1 מיליארד דולר נומינלי, ועבור מונחי כוח קנייה (PPP), המדינה הגיעה ל-354.604 מיליארד דולר. זה נובע בעיקר מכלכלה מבוססת שירותים עם חקלאות. בנתונים העדכניים ביותר משנת 2019 כללו שותפות הסחר המובילות של אתיופיה בעולם, סין, ארצות הברית, איחוד האמירויות הערביות, צרפת, בריטניה, דרום קוריאה, ערב הסעודית, גרמניה, יפן, שווייץ, הולנד, בלגיה, טורקיה, הודו ומצרים. בשנת 2021, החקלאות היוותה 37.5% מהתפוקה הכלכלית של המדינה, בעוד השירותים 36.25% והתעשייה היוו 21.85% מהכלכלה. לשנת 2020, כלכלת אתיופיה מדורגת במקום ה-159 מתוך 190 מדינות שנספרו, ב'קלות עשיית עסקים'. אתיופיה היא גם חלק מאזור הסחר החופשי היבשתי של אפריקה, השוק המשותף למזרח ודרום אפריקה, הרשות הבין-ממשלתית לפיתוח, ה־G24 וארגון הסחר העולמי כמשקיפה, ובקרוב היא תצטרף לברית הכלכלית של BRICS, עם סין, הודו, רוסיה, ברזיל, דרום אפריקה והחברות החדשות הבאות: בינואר 2024.

אמנם לאתיופיה אין כיום בורסה, אך הייתה לה בורסה בעבר בתקופת שלטונו של הקיסר היילה סלאסי הראשון, הנקראת 'גביה אקיסייוני'. כיום, לאתיופיה יש בורסת סחורות באדיס אבבה בשם בורסת הסחורות של אתיופיה, שהוקמה בשנת 2008.

לכלכלת אתיופיה יש חוב חיצוני גדול, עם חוב חיצוני כולל של 28 מיליארד דולר כאשר סין מחזיקה במעל ל-13 מיליארד דולר מהחוב שלה. יחס החוב לתוצר שלה קטן יותר בהשוואה למדינות דומות ושכנות. לאתיופיה יש כיום יתרות חוץ של 2.4 מיליארד דולר, המהווה ירידה בהשוואה לשנים קודמות.

אתיופיה מצפה מעצמה להגיע לרמת דירוג כמדינה בעלת הכנסה בינונית בתוך כמה שנים, בעיקר ב-2025. 

 הִיסטוֹרִיָה 
ממוזער| התפתחות התמ"ג לנפש
המשאבים של אתיופיה אפשרו למדינה, בניגוד לרוב מדינות אפריקה שמדרום לסהרה, לשמור על קשרים עם שאר העולם במשך מאות שנים. מאז ימי קדם, סוחרים אתיופים החליפו זהב, שנהב, מושק, עורות של חיות בר במלח ומוצרי יוקרה (כגון משי וקטיפה). עד סוף המאה ה-19, הפך הקפה לאחד מהגידולים הרווחיים ביותר של אתיופיה. באותה תקופה, רוב המסחר זרם לאורך שני נתיבי סחר מרכזיים, שניהם הסתיימו בדרום-מערב הרחוק באזור קפא-ג'ימה. משם, מסלול אחד הלך צפונה למציווה דרך גונדר ואדווה, השני לאורך עמק נהר אווש עד הרר ואז לברברה או זיילה בים האדום.

למרות עושרה הרב, אתיופיה הפסיקה להיות מדינת סחר לאחר נפילת אקסום. רוב האתיופים בזו לסוחרים, והעדיפו במקום זאת להתחקות אחר הלוחמים והכוהנים שהיו מעין מנהיגי ציבור במדינה. לאחר ביסוס דריסת הרגל במדינה, הפכו הסוחרים היוונים, הארמנים והערבים למתווכים הכלכליים בין אתיופיה לשאר העולם. ערבים התיישבו גם בפנים הארץ ולבסוף שלטו בכל הפעילות המסחרית למעט מסחר זעיר.

כשכיבוש אתיופיה הסתיים ב-1941, האיטלקים השאירו מאחוריהם מדינה שהמבנה הכלכלי שלה היה בדומה לזה שכבר היה קיים במשך מאות שנים. חלו כמה שיפורים בתחום התקשורת, בתחום בניית הכבישים, ונעשו ניסיונות להקים כמה תעשיות קטנות ולהכניס חקלאות תעשייתית, במיוחד באריתריאה, שאיטליה כבשה מאז 1890. אבל השינויים האלה היו מוגבלים. כאשר רק חלק קטן מהאוכלוסייה לקחה חלק בכלכלת הכסף, הסחר כלל בעיקר סחר חליפין. העבודה בשכר הייתה מוגבלת, היחידות הכלכליות היו עצמאיות במידה רבה, סחר החוץ היה זניח, ושוק הסחורות המיוצרות היה קטן ביותר.

במהלך שנות ה-40 המאוחרות ושנות ה-50, מרבית מהכלכלה נותרה ללא שינוי. הממשלה מיקדה את מאמצי הפיתוח שלה בהרחבת המבנה הבירוקרטי והשירותים הנלווים. רוב החקלאים עיבדו חלקות אדמה קטנות או רעו בקר. שיטות חקלאות מסורתיות ופרימיטיביות סיפקו לאוכלוסייה רמת חיים קיומית. בנוסף, עמים נוודים רבים גידלו בעלי חיים וחיו בתנועה עונתית באזורים יבשים יותר. המגזר החקלאי צמח מעט, והמגזר התעשייתי ייצג חלק קטן מכלל המשק.

בתחילת שנות החמישים, הקיסר היילה סלאסי הראשון (שלט בשנים 1930 - 1974) חידש את הקריאה למעבר מכלכלת קיום לכלכלה אגרו-תעשייתית. כדי לבצע משימה זו, אתיופיה הייתה זקוקה לתשתית לניצול משאבים, בסיס חומרי לשיפור תנאי החיים, ושירותי בריאות, חינוך, תקשורת ושירותים טובים יותר. מרכיב מרכזי במדיניות הכלכלית החדשה של הקיסר היה אימוץ תוכניות פיתוח בניהול מרכזי.

תוכנית החומש הראשונה (1957–1961) ביקשה לפתח תשתית חזקה, במיוחד בתחבורה, בנייה ותקשורת, כדי לקשר בין אזורים מבודדים. תוכנית החומש השנייה (1962–1967) סימנה את תחילתה של תוכנית בת 20 שנה לשינוי הכלכלה החקלאית ברובה של אתיופיה לאגרו-תעשייתית. תוכנית החומש השלישית (1968–1973) ביקשה גם היא להקל על רווחתה הכלכלית של אתיופיה על ידי העלאת ביצועי הייצור והאגרו-תעשייתיים. אולם, בניגוד לקודמותיה, התוכנית השלישית ביטאה את נכונות הממשלה להרחיב את ההזדמנויות החינוכיות ולשפר את החקלאות האיכרים.

במהלך תוכנית החומש הראשונה, התוצר הלאומי הגולמי (GNP) גדל בשיעור שנתי של 3.2 אחוזים, בניגוד לתחזית של 3.7 אחוזים, והצמיחה במגזרים כלכליים כמו חקלאות, ייצור וכרייה לא הצליחה לעמוד במדד הלאומי של יעדי התוכנית. ועדת התכנון מעולם לא העריכה את הביצועים של תוכנית החומש השנייה ותוכנית החומש השלישית, בעיקר בגלל מחסור בכוח אדם מקצועי ומוסמך. עם זאת, על פי נתוני הרשות הסטטיסטית המרכזית של ממשלת אתיופיה, במהלך התקופה 1960/61 עד 1973/74 הכלכלה אכן השיגה צמיחה כלכלית מתמשכת. בין השנים 1960 ל-1970, למשל, אתיופיה נהנתה מקצב צמיחה שנתי של 4.4 אחוזים בתוצר המקומי הגולמי לנפש. יחסית לשכנותיה, הביצועים הכלכליים של אתיופיה היו מעורבים.

בתחילת שנות ה-70, כלכלת אתיופיה לא רק החלה לצמוח אלא גם החלה להתגוון לתחומים נוספים כמו ייצור ושירותים. עם זאת, שינויים אלו לא הצליחו לשפר במידה ניכרת את חייהם של רוב האתיופים. כ-80 אחוזים מהאוכלוסייה היו חקלאים למחיה שחיו בעוני משום שהשתמשו ברוב ההכנסה שלהם מייצור דל לתשלום מיסים, דמי שכירות, תשלומי חובות ושוחד.

מהפכת 1974 הובילה להלאמה ולארגון מחדש של הכלכלה האתיופית. לאחר המהפכה, ניתן לראות את כלכלת המדינה כאחת שעברה ארבעה שלבים. מהפך פוליטי פנימי, סכסוך מזוין ורפורמה מוסדית רדיקלית סימנו את תקופת המהפכה של 1974-1978. הצמיחה הייתה צמיחה כלכלית מועטה; במקום זאת, צעדי ההלאמה של הממשלה והאקלים הפוליטי המאוד לא יציב גרמו למכה כלכלית במגזרים כמו חקלאות וייצור. כתוצאה מבעיות אלו, התמ"ג גדל בשיעור שנתי ממוצע של 0.4 אחוז בלבד.

בשלב השני (1978–1980), הכלכלה החלה להתאושש כאשר הממשלה החלה לבסס את כוחה ויישמה רפורמות מוסדיות. חשוב יותר, תנאי הביטחון והאבטחה השתפרו ככל שהאיומים הפנימיים והחיצוניים שככו. התמ"ג צמח בקצב שנתי ממוצע של 5.7 אחוזים.

בשלב השלישי (1980–1985) המשק חווה נסיגה. בשנת הכספים האתיופית (EFY) 1982/83,ניתן לראות את צמיחת התמ"ג בירידה. גם הייצור ירד, והחקלאות הגיעה לשלב משבר, במיוחד עקב בצורת שהובילה לרעב נרחב.

בתקופה הרביעית (1985–1990) המשיכה הכלכלה לדשדש. גם התמ"ג והמגזר התעשייתי גדלו בתקופה זו, והתמ"ג גדל בשיעור שנתי ממוצע של 5 אחוזים. עם זאת, ההשפעות המתמשכות של הבצורת של 85–1984 פגעו בהישגים הללו ותרמו לקיפאון הכולל של הכלכלה.

מאז 1991, ממשלת אתיופיה החלה בתוכנית של רפורמה כלכלית, הכוללת הפרטת מפעלי מדינה ורציונליזציה של הרגולציה הממשלתית. בעוד התהליך עדיין נמשך, הרפורמות משכו השקעות זרות ישירות.

לשנת 2015, לאתיופיה יש 2,700 מיליונרים, מספר שהכפיל את עצמו מאז 2007. הונם הוא בעיקר נישות מובנות של דמי שכירות כלכליים (בנקים, מכרות וכו') ללא השקעה במגזרים מבניים ואסטרטגיים (ייצור תעשייתי, תשתיות וכו'). עושר זה אינו אמור לתרום לפיתוח כלכלי ואינו מהווה מקור לתחרות מול תאגידים רב-לאומיים מערביים.

ממשלת אתיופיה מגבירה את מאמציה למשוך משקיעים זרים, במיוחד במגזר הטקסטיל. כעת הם יכולים לייבא את המכונות שלהם ללא מכס, ליהנות מפטור ממס לעשר שנים, דמי שכירות נמוכים בהרבה ממחירי השוק, וכמעט חינם בשימוש במים וחשמל. מותגים גדולים ביססו את עצמם בארץ, כמו Decathlon, H&M ו-Huajian. חברות אלו נהנות גם מכוח עבודה זול, עם שכר חודשי של כ-35 יורו. לבסוף, הסכמי סחר בין אתיופיה לאיחוד האירופי מאפשרים להם לייצא ללא מכס.

 מגזרים 
ממוזער|236x236 פיקסלים| מפת הפעילויות הכלכליות באתיופיה ואריתריאה (1976)
 חקלאות, ייעור ודיג 
שמאל|ממוזער|יבול קפה
נכון לשנת 2023 הייתה החקלאות כ-35.8% מהתמ"ג של אתיופיה, 80 אחוזים מהייצוא, ו-85 אחוזים מכוח העבודה.

מוצרי יער הם בעיקר בולי עץ המשמשים בבנייה. המאפיינים הטבעיים משמשים בבנייה ובייצור, וכמקורות אנרגיה. הדיג באתיופיה מתקיים במים מתוקים לחלוטין, מכיוון שאין לה קו חוף ימי. אף על פי שהייצור הכולל גדל ברציפות מאז 2007, תעשיית הדיג עודנה חלק קטן מאוד מהכלכלה. הדיג הוא בעיקר אומנותי. בשנת 2014, כמעט 45,000 דייגים הועסקו במגזר כאשר רק 30% מהם מועסקים במשרה מלאה.

אתיופיה הפיקה בשנת 2022:
 10.2 מיליון טון תירס (היצרנית ה-17 בגודלה בעולם);
 7 מיליון טון חיטה ;
 2.4 מיליון טון שעורה (היצרנית ה-17 בגודלה בעולם);
 1 מיליון טון בטטה (היצרנית החמישית בגודלה בעולם);
 392 אלף טון של קני סוכר ;
 1.128 מיליון טונות של שעועית רחבה ;
 1.15 מיליון טון דוחן ;
 1.294 מיליון טון תפוחי אדמה ;
 510 אלף טון ירק ;
 492 אלף טון חומוס (היצרנית השישית בגודלה בעולם);
 מיליון טון בננה ;
 496 אלף טון קפה (היצרנית השישית בגודלה בעולם);
 482 אלף טון כרוב הגינה ;
 400 אלף טון אפונה (המפיק ה-20 בגודלה בעולם);
 268 אלף טון בצל ;
 180 אלף טון שומשום (היצרנית ה-7 בגודלה בעולם);
 329 אלף טון פלפל ;
 134 אלף טון עדשים (היצרנית ה-11 בגודלה בעולם);
 208 אלף טון אורז ;
 172 אלף טון כותנה ;
 218 אלף טון שום ;
 152 אלף טון מנגו (כולל מנגוסטן וגויאבה);

בנוסף להפקות קטנות יותר של מוצרים חקלאיים אחרים.

 תעשיית הטקסטיל 
עובדי מפעלי בגדים אתיופיים, שעובדים עבור מותגים כמו Guess, H&M או קלווין קליין, מקבלים משכורת חודשית של 26 דולר לחודש. שכר נמוך מאוד זה הוביל לפריון נמוך, שביתות תכופות ותחלופת עובדים גבוהה. כמה מהמפעלים החליפו את כל עובדיהם בממוצע כל 12 חודשים, על פי דו"ח 2019 של מרכז שטרן לעסקים וזכויות אדם באוניברסיטת ניו יורק.

בדו"ח נכתב: "במקום כוח העבודה הצייתן והזול שמקודם באתיופיה, ספקים זרים פגשו עובדים שאינם מרוצים משכרם ומתנאי החיים שלהם ורוצים למחות יותר ויותר על ידי הפסקת עבודה או אפילו פרישה. הלהיטות ליצור מותג 'תוצרת אתיופיה', הממשלה, מותגים גלובליים ויצרנים זרים לא שיערו ששכר הבסיס פשוט נמוך מכדי שעובדים יוכלו להתפרנס ממנו".

 מינרלים וכרייה 
כרייה היא חשובה לכלכלה של אתיופיה כגיוון מעבודות חקלאיות. נכון לעכשיו, כרייה מהווה רק 1% מהתמ"ג. זהב, אבני חן (יהלומים וספירים) ומינרלים תעשייתיים הם סחורות חשובות למטרת הצמיחה המכוונת לייצוא של המדינה.

למדינה יש מרבצים של פחם, אופל, אבני חן, קוֹלין, עפרות ברזל, אפר סודה ותנטלום, אבל רק זהב נכרה בכמויות משמעותיות. חילוץ מלח ממיטות מלח בעמק אפר, כמו גם ממעיינות מלח במחוזות דיר ואפר בדרום, יש רק חשיבות פנימית ורק כמות זניחה מיוצאת.

כריית תנטלום הייתה גם רווחית. דווח כי בסוף שנות ה-80, התעשייה המינרלית חסרה חשיבות נוכח העובדה שהיא תרמה פחות מ-0.2 אחוז מהתמ"ג של אתיופיה. כריית זהב היא מגזר פיתוח מרכזי במדינה. ייצוא זהב, שהיה רק 5 מיליון דולר בשנת 2001, הראה עלייה גדולה ל-602 מיליון דולר בשנת 2012. ייצור זהב בשנת 2001 הסתכם בכ-3.4 טון.

 אנרגיה 
כוח מזרימת מים ויערות הם מקורות האנרגיה העיקריים של אתיופיה. המדינה שואבת כ-90 אחוז מצרכי החשמל שלה מכוח המים, מה שאומר שייצור חשמל, כמו בחקלאות, תלוי בשפע של גשמים. ההספק המותקן הנוכחי מוערך בכ-2000 מגה וואט, עם הרחבה מתוכננת ל-10,000 מגה וואט. באופן כללי, האתיופים מסתמכים על יערות כמעט לכל צורכי האנרגיה והבנייה שלהם; התוצאה הייתה כריתת יערות של חלק גדול מהאזורים הגבוהים במהלך שלושת העשורים האחרונים. אתיופיה פרסמה תוכניות להשקיע 40 מיליארד דולר ל-71 פרויקטי אנרגיה עד 2030
ימין|ממוזער| ראש ממשלת אתיופיה אחמד עם עמיתו ראש ממשלת אתיופיה, נרנדרה מודי, נפגשו לקראת קבלת אתיופיה לברית
פחות ממחצית מהעיירות והערים באתיופיה מחוברות לרשת הלאומית. דרישות הנפט מתמלאות באמצעות יבוא של מוצרים מזוקקים, אם כי חלק מהנפט מועבר בצורה יבשתית מסודן. חיפושי נפט באתיופיה נמשכים כבר עשרות שנים, מאז שהקיסר היילה סלאסי הראשון העניק זיכיון ל-50 שנה ל־SOCONY-Vacuum בספטמבר 1945.

תגליות נפט וגז אחרונות ברחבי מזרח אפריקה גרמו לאזור להפוך לשחקן חדש בתעשיית הנפט והגז הגלובלית. על אף ששדות הגז של מזרח אפריקה הם הענקיים, הירידה החזקה במחירי הנפט והציפיות להתאוששות עם מחירים נמוכים בשנים הקרובות מאתגרות יותר ויותר את הכדאיות הכלכלית של התעשייה באזור זה. העתודות מוערכות ב , בזמן שחיפושים אחר גז ונפט מתבצעים באזור גמבלה הגובל בדרום סודן. התגליות היו צפויות להניב השקעות שנתיות של מיליארדי דולרים לאזור במהלך העשור הבא. על פי הערכות BMI, הממצאים בשנים האחרונות גבוהים מזה של כל אזור אחר בעולם, והתגליות צפויות להימשך בשנים הקרובות. עם זאת, ירידת מחירי הנפט העולמית מאיימת על הכדאיות המסחרית של רבים מהאפשרויות הללו.

 ייצור 
תוכנית להפרטת מפעלים בבעלות המדינה מתנהלת מאז סוף שנות ה-90. באתיופיה חלה גידול גדול בייצור. נבנו מספר פארקי תעשייה תוך התמקדות בטקסטיל.

 תחבורה
לפני פרוץ מלחמת אריתריאה-אתיופיה בשנים 1998–2000, אתיופיה חסרת ים הסתמכה בעיקר על נמלי הים של אסב ומאסאווה באריתריאה לצורך סחר בינלאומי.

נכון ל-2005, אתיופיה משתמשת בנמלי דיג'בוטי, שמחובר לאדיס אבבה באמצעות מסילת הרכבת של אדיס אבבה–דיג'בוטי, ובמידה פחותה גם בנמל סודן. במאי 2005, ממשלת אתיופיה החלה במשא ומתן לשימוש בנמל ברברה בסומלילנד. עד 2030, הממשלה מצפה להשקעה של 74 מיליארד דולר בתשתיות תחבורה.

נכון ל-2023, לרשתה של המדינה עומדות 12 אוניות מסחר כאשר 10 מהן למטען כללי ו-2 מכליות נפט.

 מערכת כבישים 
נכון לשנת 2023, ישנם 180 אלף ק"מ כבישים בכל מזג אוויר.

 תעופה 
אתיופיאן איירליינס, היא חברת התעופה הגדולה והרווחית באפריקה. הוא משרת 132 יעדים ויש לו גודל צי של 141 מטוסים.

כמו כן, לרשותה של אתיופיה כ-57 שדות תעופה נכון ל-2024.

 רכבות 
רשת הרכבות האתיופית התרחבה במהירות. בשנת 2015 נפתחה באדיס אבבה הרכבת הקלה הראשונה באפריקה. בשנת 2017 החלה לפעול הרכבת החשמלית של אדיס אבבה-ג'יבוטי. שתי מסילות רכבת חשמליות אחרות נמצאות בבנייה: אווש-וולדיה ו - וולדיה-מקל.

 תקשורת וטכנולוגיה 
התקשורת מסופקת על ידי מונופול בבעלות המדינה, "אתיו-טלקום", לשעבר חברת התקשורת האתיופית.
ממוזער| ספינת משא אתיופית, עוגנת בג'יבוטי
בשנת 2020 קבעו השרים אסטרטגיית טרנספורמציה לאומית בשם "אתיופיה דיגיטלית 2025". מטרתו להכין את המדינה לפיתוח כלכלה המבוססת על טכנולוגיה דיגיטלית.

 תיירות 
מלבד מסחר סיטונאי וקמעונאי, תחבורה ותקשורת, מגזר השירותים מורכב כמעט כולו מתיירות. התיירות, התפתחה בשנות ה-60, אך חוותה ירדה גדולה במהלך שנות ה-70 המאוחרות ובשנות ה-80 תחת הממשל הצבאי. ההתאוששות החלה בשנות ה-90, אך הצמיחה הוגבלה בשל המחסור בבתי מלון מתאימים ותשתיות אחרות, למרות פריחה בבניית בתי מלון ומסעדות קטנים ובינוניים, ועל ידי השפעת הבצורת, מלחמת 1998–2000 עם אריתריאה, ואיום הטרור. בשנת 2002 נכנסו למדינה יותר מ-156,000 תיירים, רבים מהם אתיופים שביקרו מחו"ל, והוציאו יותר מ-77 מיליון דולר. בשנת 2008 עלה מספר התיירים שנכנסו למדינה ל-330,000. עשור לאחר מכן, ב-2019, אתיופיה רשמה שיא של 812,000 תיירים שביקרו במדינה, והביאו להכנסות של 3.55 מיליארד דולר (4.2 אחוז מהתוצר הלאומי הגולמי).

 מגמות מאקרו כלכליות 
התוצר הנוכחי (USD) לנפש של אתיופיה התכווץ ב-43% בשנות ה-90. הכלכלה ראתה צמיחה רציפה של התמ"ג הריאלי של לפחות 5% מאז 2004.

הטבלה הבאה מציגה את האינדיקטורים הכלכליים העיקריים בשנים 1980–2023.
+שנהתמ"ג (במונחי כוח קניה PPP דולר אמריקאי)תמ"ג לנפש במונחי קנייה PPP דולר אמריקאי)תמ"ג נומינליצמיחת תמ"גאינפלציה באחוזיםגרעון ממשלתי198010.53247.44.012.4N/A198512.83399.811.4-18.4N/A199019.143212.62.65.2N/A199522.74357.96.113.4125.6200032.25378.29.80.780.2200548.571112.412.611.770.1201090.01,14126.910.68.135.32015167.11,87663.110.410.145.82020282.92,83896.66.120.450.32023393.33,719155.86.129.136.1
כלכלת אתיופיה חוותה צמיחה חזקה ורחבה בממוצע של 9.4% בשנה מ-2010/11 עד 2019/20. צמיחת התוצר המקומי הגולמי הריאלי (תמ"ג) של אתיופיה הואטה ל-6.1% ב-2019/20 בגלל מגפת הקורונה. התעשייה, בעיקר הבנייה, והשירותים היוו את רוב הצמיחה. החקלאות לא הושפעה מהמגפה ותרומתה לצמיחה השתפרה מעט ב-2019/20 בהשוואה לשנה הקודמת. הצריכה הפרטית וההשקעות הציבוריות מסבירות את הצמיחה בצד הביקוש, כשהאחרון מקבל תפקיד חשוב יותר ויותר.

 עוני 
אתיופיה עשתה צעדים משמעותיים לקראת הקטנת העוני מאז 2000, כאשר הוערך כי שיעור העוני שלה היה אחד מהגבוהים ביותר בין כל המדינות האחרות. המידע הכי עדכני לעוני הוא רק משנת 2015 כאשר הוערך על ידי ה־CIA ב-23.5%.

המדינה עשתה התקדמות רבה בתחומים שונים של יעדי הפיתוח של המילניום, כולל חיסול מחלות שונות והפחתת שיעור התמותה אצל ילדים. למרות השיפורים הללו, העוני עדיין גבוה מאוד במדינה. אחד הגורמים המרכזיים בהפחתת העוני היה ההתרחבות של מגזר החקלאות. חקלאים עניים הצליחו להעלות את מחירי המזון כדי להגדיל את מכירותיהם והכנסותיהם, אך התרחבות זו באה במחיר אזרחי המדינה העניים ביותר, שכן הם לא יכלו להרשות לעצמם את המזון היקר יותר. אחד האתגרים הגדולים ביותר במאבק בעוני הוא שינוי המבנה של הכלכלה האתיופית מכלכלה מבוססת חקלאות לכלכלה מבוססת תעשייה יותר. האסטרטגיה הנוכחית לטיפול בעוני באתיופיה היא להסתמך על מערכות ממשלתיות קיימות ותוכניות פיתוח שכבר קיימות במדינה.

 סחר חוץ 
ימין|ממוזער| יצוא אתיופי ב-2006
עד 2013, היבול העיקרי של הייצוא החקלאי היה קפה, שסיפק כ-26.4% מרווחי המט"ח של אתיופיה. בתחילת 2014, יצוא זרעי השמן היה חשוב יותר. קפה הוא קריטי לכלכלת אתיופיה. יותר מ

15 מיליון בני אדם (25% מהאוכלוסייה) מתפרנסים מתחום הקפה. יצוא אחר כולל בעלי חיים, עור ומוצרי עור, כימיקלים, זהב, קטניות, זרעי שמן, פרחים, פירות וירקות וקאת, שיח עלים בעל איכויות פסיכואקטיביות בעת לעיסה. סחר חוצה גבולות על ידי פסטורליסטים הוא לעיתים קרובות לא פורמלי ומעבר לשליטה ולרגולציה של המדינה. במזרח אפריקה, למעלה מ-95% מהסחר חוצה הגבולות מתבצע בערוצים לא רשמיים והסחר הלא רשמי של בקר חיים, גמלים, כבשים ועיזים מאתיופיה הנמכרים לסומליה, קניה וג'יבוטי מייצר ערך כולל משוער של בין 250 ל-300 מיליון דולר אמריקאי בשנה (פי 100 מהנתון הרשמי). סחר זה מסייע בהורדת מחירי המזון, הגברת הביטחון התזונתי, הפגת מתחים בגבולות וקידום אינטגרציה אזורית. עם זאת, ישנם גם סיכונים מכיוון שהאופי הבלתי מוסדר והבלתי מתועד של סחר זה טומן בחובו סיכונים, כמו לאפשר למחלות להתפשט ביתר קלות ברחבי האזור. יתרה מזאת, ממשלת אתיופיה כביכול לא מרוצה מאובדן הכנסות ממסים והכנסות ממטבע חוץ. יוזמות אחרונות ביקשו לתעד ולהסדיר את המסחר הזה.

אתיופה תלויה בכמה יבולים פגיעים לרווחי המט"ח שלה ובנוסף נשענת על נפט מיובא, ולכן ישנו פגיעה ומחסור במטבע חוץ. הממשלה השמרנית מבחינה פיננסית נקטה באמצעים כדי לפתור בעיה זו, כולל בקרת יבוא מחמירה והפחתת סובסידיות על מחירי הדלק הקמעונאיים. אף על פי כן, הכלכלה הקיומית ברובה אינה מסוגלת לתמוך בהוצאות צבאיות גבוהות, סיוע בבצורת, תוכנית פיתוח שאפתנית ויבוא הכרחי כמו נפט; לכן זו תלויה בסיוע חוץ.

בדצמבר 1999 חתמה אתיופיה על עסקת מיזם משותף של 1.4 מיליארד דולר עם חברת הנפט המלזית, Petronas, לפיתוח שדה גז טבעי ענק באזור סומליה. אולם עד שנת 2010, היישום לא התקדם ופטרונאס איבדה את רישיונה לפתח את השדה, שבו משקיעה כעת החברה הסינית. אתיופיה כבר החלה לייצא חשמל לקניה, דרום סודן וג'יבוטי. הרווחים מזה הניבו 300 מיליון דולר בשנה. לאחר השלמת סכר הרנסאנס הגדול באתיופיה (GERD) היצור הכולל של יצוא למדינות שכנות צפוי להכניס לכלכלה מיליארד דולר בשנה. הסכר יהיה תחנת הכוח ההידרואלקטרית הגדולה ביותר באפריקה כשיושלם, וכן בין 20 הגדולות בעולם.

 קישורים חיצוניים



 Fantu Cheru, כריסטופר קריימר וארקבי אוקובאי (עורכים). 2019. מדריך אוקספורד לכלכלת אתיופיה. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
 Addis Fortune, כתב עת מקוון לכלכלה ומימון
 נתוני הסחר העדכניים ביותר של אתיופיה על מפת המסחר של ITC
 הבנק הלאומי של אתיופיה: היסטוריה של הבנקאות באתיופיה
 סטטיסטיקת סחר סיכום של הבנק העולמי אתיופיה
 ייצוא קפה משפיע על כלכלת אתיופיה

 הערות שוליים 

קטגוריה:אתיופיה: כלכלה