דוד שחר

דוד שחר (17 ביוני 1926 – 2 באפריל 1997) היה סופר ישראלי בשפה העברית, מרצה, מתרגם ועורך.

ביוגרפיה
דוד שחר נולד בירושלים למשפחה ותיקה בארץ, דור חמישי לילידי ירושלים. אבותיו הגיעו לירושלים במאה ה-19 - מצד אמו באו מהאימפריה הרוסית, ומצד אביו באו מהונגריה, ולפי סיפורים משפחתיים לענף זה של המשפחה, הייתה להם זיקה למגורשי ספרד.

שחר התגורר בירושלים כמעט כל חייו, גדל בבית חילוני ומשפחתו התגוררה עד גירושי הוריו ברחוב הנביאים. עקב מאורעות תרצ"ו נקלע בית הספר ללימוד שפות שהקים אביו למשבר שהוביל לפשיטת רגל. המשפחה נותרה בחוסר כול, וכך נאלץ שחר בגיל 12 למצוא מקלט יחד עם כל משפחתו החילונית בבית סבתו הדתייה בשכונת מאה שערים. יחסי הוריו התערערו, והם נפרדו כשהיה בן 18. שחר למד בבית הספר תחכמוני ואחר כך בתיכון בית הכרם. לאחר מכן השלים לימודיו בפסיכולוגיה ובספרות עברית ב. במלחמת העצמאות התגייס לצה"ל ושירת כמפקד קרבי, ומאוחר יותר כקצין חינוך. מהרגע שהחליט להקדיש את חייו ליצירתו התפרנס בקושי, היה מורה, עורך, מתרגם, מתקין לשוני ועוד. לימד אנגלית ותנ"ך בבתי ספר טכניים, ומאוחר יותר היה מרצה בבית המדרש למורים בגבעת השלושה.

סיפוריו הראשונים מתרחשים בזירה שלימים תהפוך לזירה העיקרית של יצירתו: העיר ירושלים של ילדותו. ספריו אלו החלו לצאת בשנות ה-50 המוקדמות. ספר סיפוריו הראשון, "על החלומות", מעמת את גיבוריו, ילידי העיר הקסומה, עם ההווה המאכזב ועם המציאות הכעורה של חייהם. הוא כתב ופרסם קובצי סיפורים, רומנים, ביוגרפיות, וספר ילדים - "הרפתקאותיו של ריקי מעוז", שיצא בכמה גרסאות ובכמה מהדורות.

יצירתו הנחשבת היא סדרת הספרים בשמונה כרכים, "היכל הכלים השבורים", ששחר עצמו כינה אותם גם בשם הכולל "לוריאן", על שם גיבור הסדרה גבריאל לוריא. בסדרה מגולל שחר תמונה פנורמית רחבה, המתרחשת ברובה בירושלים, אך גם בערים אחרות בעולם. לתוך פנורמה זו הביא שחר דמויות צבעוניות, סיפורים מפותלים וגורלות שזורים, המהווים מעין מפה אנושית רחבה של מאה וחמישים השנים האחרונות.

שחר זכה לכיבודים ספרותיים ופרסים רבים. בין השאר זכה בפרס עגנון, פרס ביאליק, פרס ברנר, פרס נשיא המדינה לספרות, ומספר פעמים בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים. בשנת 1973 נבחר ליושב ראש אגודת הסופרים בישראל. אף על פי כן הביקורת הספרותית בארץ לא אהבה את יצירתו. ייתכן שבין הגורמים לכך היו דעותיו ה"ימניות" המתונות, סלידתו מכל מחנאות פוליטית וזיקתו ליישוב הישן בירושלים. החל משנות השישים יצא לעיתים לצרפת, בתחילה ליווה את שולמית אשתו בעבודת הדוקטורט שלה, ובהמשך גם לצורך עבודתו הספרותית. בצרפת ובבלגיה יצא לו שם של סופר מיוחד במינו, הממשיך את המסורת הספרותית של הסופר מרסל פרוסט.

שחר זכה למתרגמת צרפתייה מוכשרת בשם מדלן נז' (Madeleine Neige), שתרגומיה התקבלו באהבה על ידי הקוראים הצרפתים, והוא זכה בצרפת למה שלא זכה בארץ: הכרה ספרותית נכבדה, תפוצה רחבה, התייחסות רצינית של חקר הספרות וזכה בפרס מדיסיס לסופר זר, הפרס הצרפתי הגבוה לספרות מתורגמת. ב-1985 זכה בעיטור מפקד במסדר האמנויות והספרות. הוא זכה גם לעיטור כבוד משר החוץ הצרפתי, ואף זכה לרחוב על שמו, בכפר הנופש דינאר (Dinard) שבחבל ברטאן.

שחר פרסם בעברית קרוב לשישים כרכים של סיפורת ותרגום. ספריו תורגמו לכמה לשונות, ובהן צרפתית, אנגלית, קטלאנית, יפנית, רוסית, גרמנית, אסטונית וספרדית.

בשנת 1956 נישא להיסטוריונית פרופ' שולמית שחר, כלת פרס ישראל. בנו הוא מומחה לתרבות סין פרופ' מאיר שחר. בתו דינה היא מעצבת, אחיינו הוא הסופר אורי וינברג.

דוד שחר נפטר ב-2 באפריל 1997 בבית חולים בפריז כשהוא בן 70, ונקבר בבית העלמין בהר הזיתים. בהלוויה נשא הספד הכימאי והמשורר פרופ' אבנר טריינין.

לרגל הוצאתו המחודשת של ספרו "סוכן הוד מלכותו" בשנת 2007 כתב הסופר חיים באר: "יצירתו של דוד שחר היא אחד מהשיאים המזהירים ביותר של הספרות הישראלית ובד בבד עם כך - אחת ההחמצות הגדולות של הביקורת המקומית שלא השכילה להציב אותו במקום הבולט שהוא ראוי לו".

ספריו
ספר ילדים
 הרפתקאותיו של ריקי מעוז, וכל עלילותיו וגבורותיו כפי שהוא עצמו סיפרם/ ואני דוד שחר שמעתים מפיו והעליתים על הכתב/ הרישומים מעשה ידיו של בני עדן/ ירושלים, 1961
קובצי סיפורים
 סיפורים קצרים, הדר, תל אביב, 1979
 על החלומות, סיפורים, עם עובד, תל אביב, 1955
 קיסר, סיפורים, תל אביב, דביר, 1960
 שפמו של האפיפיור, סיפורים, שוקן, תל אביב, 1971
 מגיד העתידות, סיפורים, מסדה, 1966
 מותו של האלוהים הקטן, סיפורים, שוקן, 1970
רומאנים נפרדים
 ירח הדבש והזהב, הדר, תל אביב, 1959
 סוכן הוד מלכותו, מהיכל הכלים השבורים, הדר, 1979
 אל הר הזיתים, עם אחרית דבר מאת אבנר טריינין, מוסד ביאליק 1998
היכל הכלים השבורים
 שער ראשון: קיץ בדרך הנביאים, ספרית פועלים, מרחביה, 1969
 שער שני: המסע לאור כשדים, ספרית פועלים, 1971
 שער שלישי: יום הרוזנת, ספרית פועלים, 1976
 שער רביעי: נינגל, עם עובד, 1983
 שער חמישי: יום הרפאים, עם עובד, 1986
 שער שישי: חלום ליל תמוז, עם עובד, 1988
 השער הסתום: לילות לוטציה, ספרית מעריב, 1991
 שער שביעי: על הנר ועל הרוח, ספריית השעות, ידיעות אחרונות, 1994

ספרים מתורגמים
 חכמת זן, הדר הוצאה לאור 1989
 סמים משכרים ונפש האדם, רוברט פ. דה רופ, הדר הוצאת ספרים, 1962

לקריאה נוספת
על יצירתו של שחר נכתבו מאמרים ומחקרים רבים. להלן מבחר מתוכם:

ספרים
 חן יסודות, בראשית היה הפלא, עיון במכלול יצירתו של דוד שחר , הוצאת כרמל ועמדה חדשה, 2021
 מיכל פלד גינזבורג ומשה רון, כלים שבורים: זיכרון, זהות ובריאה ביצירת דוד שחר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004
 אורנא בזיז, הכלים לעולם לא יוכלו להכיל את השפע, הוצאת כרמל, 2003
 שרה כ"ץ, האני וגיבוריו בסיפורי דוד שחר, עקד, תל אביב, תשל"ו
 שרה כ"ץ, מראות בירושלים של דוד שחר, עם עובד, תל אביב 1985
 אריה חינקיס, דוד שחר, כל הסיפורים הקצרים, בלווית המסה ממאה שערים לדרך הנביאים
 Michal Peled Ginsburg & Moshe Ron, Shattered Vessels: Memory, Identity, and Creation in the Work of David Shahar. State University of New York, 2004
מאמרים
 ז'ולייט חסין, "לוריאן של דוד שחר באור כתיבתו של מרסל פרוסט", ראה 6, 2002
 ידידיה יצחקי, "ברל רבן - אשבעל עשתרות - האם הוא יונתן רטוש?", "עיתון 77" 256, 2001
 גרשון שקד, "רומאנטיקאים מאוכזבים וסיוטים גרוטסקיים", מחקרים בספרות ישראל, 2003
 חיה שחם, "כפל הפנים של הוויה: דוד שחר, נינגל, 1983", "ידיעות אחרונות", ינואר 1984
 שרה הלפרין, "הצד הטראגי והצד הקומי ביצירת דוד שחר ("היכל הכלים השבורים")", הדאר 63, כ"ח, 1984
 אמנון נבות, "מקרי מיבחן בספרותנו", עכשיו 49, 1984

ראיונות
 מנחם מיכלסון, "תמיד הייתי זאב בודד", ריאיון עם הסופר דוד שחר, "ידיעות אחרונות", ינואר 1977

 שיחה עם דוד שחר, (תמלול הקלטה מ-1969), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ג', 2013

ספריו שתורגמו ללועזית
עשרים ושמונה מספריו של שחר תורגמו, בהם ספרים שתורגמו לצרפתית, גרמנית, אנגלית וספרדית. בצרפת יצאו ספריו בהוצאת גלימר (Gallimard). דליה בילו תרגמה את ספריו לאנגלית ומדלין נז' לצרפתית.

קישורים חיצוניים

 עולמו של דוד שחר - אתר הכולל מידע מקיף, ביקורות וראיונות עם הסופר
 אמנון נבות, בהיכל הכלים השבורים של דוד שחר באתר "יקוד" - כתב-עת לספרות עברית
 חן ישראל קלינמן, ההיכל שקם על יוצרו באתר "יקוד" - כתב-עת לספרות עברית
 גיטה אבינור, קיסר (על "קיסר" לדוד שחר), בצל הזכרונות: מאמרים בבקורת הספרות, מפעל סופרי חיפה, 1975
 , עשור לפטירתו של דוד שחר







 דוד שחר באנציקלופדיה אוניברסליס הצרפתית  




  שפמו של האפיפיור - ספורי רדיו

 לשונם העילגת של חברי הכנסת, בבלוג מכון גנזים

 הערות שוליים 

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרי דור הפלמ"ח
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:זוכי פרס מדיסיס לסופר זר
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:זוכי פרס ברנר
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:ישראלים במלחמת העצמאות
קטגוריה:מאה שערים: אישים
קטגוריה:זוכי פרס נשיא המדינה לספרות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997