ג'ורג' קלוני

ג'ורג' טימותי קלוני (באנגלית: George Timothy Clooney; נולד ב-6 במאי 1961) הוא שחקן, מפיק ובמאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה שני פרסי אוסקר ושלושה פרסי גלובוס הזהב.

ביוגרפיה
ילדות ונעורים
ג'ורג' קלוני נולד בלקסינגטון שבקנטקי, ארצות הברית, למשפחה קתולית אדוקה ממוצא אירי, גרמני, ואנגלי. הוריו הם נינה ברוס (לבית וורן) וניק קלוני, אחיה של רוזמרי קלוני. לאחר שעזב את המכללה בה למד, עבר ללוס אנג'לס לנסות למצוא עבודה כשחקן בתעשיית הסרטים.

קלוני גדל כקתולי קפדני, אך אמר ב-1998 שהוא לא יודע אם הוא מאמין "בגן עדן, או אפילו באלוהים". הוא התחיל את לימודיו בבית הספר בפורט מיטשל, קנטקי. אחר כך המשפחה עברה לאוהיו, שם למד בבית ספר ציבורי, במייסון, אוהיו, מ-1968 עד 1974; ובית הספר קתולי, שם שימש כנער מזבח. המשפחה חזרה לקנטקי כשג'ורג' היה באמצע כיתה ז'. בחטיבת הביניים פיתח קלוני שיתוק על שם בל, מצב רפואי המשתק חלקית את הפנים. המחלה חלפה תוך שנה. בראיון ללארי קינג הוא ציין כי "כן, זה עובר. זה לוקח בערך תשעה חודשים. זה היה השנה הראשונה בתיכון, שהייתה תקופה גרועה שחצי הפנים שלך משותקים". הוא גם תיאר תוצאה חיובית אחת של המצב: "זה כנראה דבר נהדר שזה קרה לי כי זה אילץ אותי לעסוק בסדרה של צחוק על עצמי. ואני חושב שזה חלק חשוב בלהיות מפורסם".

לאחר שהוריו עברו לאוגוסטה שבקנטקי למד קלוני בתיכון אוגוסטה. הוא שיחק בייסבול וכדורסל, אף ניסה לשחק בייסבול מקצועי עם סינסינטי רדס בשנת 1977, אך הוא לא עבר את הסיבוב הראשון של בחירת השחקנים ולא הוצע לו חוזה. הוא למד באוניברסיטת צפון קנטקי בין השנים 1979 ל-1981, והתמחה בעיתונאות, ולמד בקצרה מאוד באוניברסיטת סינסינטי, אך לא סיים אף אחד מהם. הוא הרוויח כסף במכירת נעלי נשים, ביטוח מדלת לדלת, עובד בבנייה וקטיף טבק.

קריירה
השנים הראשונות
תפקידו הראשון של קלוני היה כניצב במיני סדרת הטלוויזיה Centennial בשנת 1978, שהתבססה על הרומן בעל אותו שם מאת ג'יימס א. מיצ'נר, שצולמה בחלקה בעיר הולדתו אוגוסטה שבקנטקי. התפקיד הראשי הראשון של קלוני הגיע בשנת 1984 בסיטקום E/R לזמן קצר (אין להתבלבל עם ER, הדרמה הרפואית בה כיכב אחר כך). הוא שיחק שיפוצניק בסדרה "עובדות החיים" והופיע כבלש בובי הופקינס, בפרק של הסדרה בנות הזהב. תפקידו הבולט הראשון היה תפקיד משנה בסיטקום רוזאן, בתפקיד המעביד של רוזאן בר, ואחריו תפקיד פועל בניין בסדרה "בייבי טוק", ותפקיד משנה בדרמה "גוף הראיות", ברשת CBS, בתפקיד הבלש ראיין ווקר.

ב-1988 שיחק קלוני בסרט האימה-קומדיה "Return of the Killer Tomatoes". ב-1990 כיכב בדרמה המשטרתית קצרת הימים של רשת ABC, "Sunset Beat". במהלך תקופה זו, קלוני למד בבית הספר למשחק בבוורלי הילס במשך חמש שנים.

תקופת ER
קלוני זכה לתהילה כשגילם את ד"ר דאג רוס, לצידם של אנתוני אדוארדס, ג'וליאנה מרגוליס ונואה וייל, בסדרת הדרמה הרפואית "ER" מ-1994 עד 1999. לאחר שעזב את הסדרה בשנת 1999, הוא הופיע בהופעת אורח בעונה השישית וחזר שוב כאורח בעונה האחרונה של התוכנית. על עבודתו בסדרה, קיבל קלוני שתי מועמדויות לפרס אמי, לשחקן הראשי המצטיין בסדרת דרמה בשנים 1995 ו-1996. הוא גם קיבל שלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בדרמה, בסדרת הטלוויזיה, בשנים 1995, 1996 ו-1997.

קלוני החל להופיע בסרטים בזמן שעבד על ER. תפקידו הראשון בהוליווד היה במותחן הקומדיה-פשע האימה From Dusk till Dawn, בבימויו של רוברט רודריגס, לצד הארווי קייטל. אחר כך שיחק בקומדיה הרומנטית "יום אחד" עם מישל פייפר, ומותחן האקשן The Peacemaker עם ניקול קידמן. קלוני לוהק לאחר מכן לגלם את דמותו של באטמן בסרט "באטמן ורובין" של ג'ואל שומאכר, שהצליח בקופות, אך קיבל ביקורות שליליות (קלוני עצמו כינה את הסרט "בזבוז כסף"). בשנת 1998 שיחק בסרט הפשע "רומן לא חוקי" בהשתתפות ג'ניפר לופז, שסימן את שיתוף הפעולה הראשון שלו מבין הבמאי סטיבן סודרברג. הוא גם כיכב בסרט "שלושה מלכים", במהלך השבועות האחרונים לחוזהו עם הסדרה ER.

לאחר ER
לאחר שעזב את "ER" הופיע במספר סרטים, בהם "אחי, איפה אתה?" ו"אושן 11". כן הופיע בסדרת הטלוויזיה "חברים" בהופעת אורח.

בשנת 2002 ביים את סרטו הראשון, "וידויים של מוח מסוכן", שהתאפיין בעושר ויזואלי ובבימוי וירטואוזי, וזכה לאהדת המבקרים. בשנת 2005 כתב וביים את סרטו השני, "לילה טוב ובהצלחה", שהביא את סיפור מאבקו של שדרן הטלוויזיה אדוארד מורו בסנטור ג'וזף מקארתי אשר רדף אחר קומוניסטים בארצות הברית בכלל, ובעולם הבידור בפרט. הסרט זכה להצלחה גדולה והביא לקלוני שש מועמדויות לפרס אוסקר. הסרט אף זכה בפרס התסריט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר בפסטיבל ונציה.

בשנת 2006 זכה קלוני באוסקר הראשון שלו, בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, על תפקידו בסרט העצמאי "סוריאנה". הסרט מבוסס על ספרו של רוברט בייר, וקלוני מגלם בו את רוברט בייר, סוכן CIA, שתפקידו לאתר ולתפוס סוחרי נשק בלתי חוקיים, אך מבחין שהארגון שהוא עובד בו לא עושה את עבודתו כראוי.

בשנות ה-2000 שיחק קלוני בסרטי ההמשך "אושן 12" ו"אושן 13", וכן בסרטים מצליחים נוספים כגון "לקרוא ולשרוף" ו"תלוי באוויר".

בשנת 2008 הוא הופיע הופעת אורח בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון", עונה 20 פרק 4.

קלוני זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה על משחקו בסרט היורשים שיצא ב-2011, היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו זה וכן מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר על כתיבת התסריט לסרט משחקי שלטון.

ב-2013 זכה (כמפיק) בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, עבור הסרט ארגו. ב-2014 ביים את סרטו החמישי, "ציידי האוצרות", בו גם שיחק. הסרט עוקב אחר יחידה של בעלות הברית מתוכנית האנדרטאות, האמנות והארכיון שהוטלה עליה המשימה למצוא ולהציל יצירות אמנות ופריטים חשובים אחרים מבחינה תרבותית לפני שהנאצים יהרסו או יגנבו אותם, במהלך מלחמת העולם השנייה.

בינואר 2015 קיבל את פרס גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל על מפעל חיים.

ב-2017 ביים את הסרט "סודות הפרברים" על פי תסריט מאת האחים כהן. בתפקידים הראשיים שיחקו מאט דיימון, ג'וליאן מור ואוסקר אייזק. הסרט עוקב אחר חייו של סמנכ"ל כספים המתגורר בפרוור סברביקון, בזמן שבפרוור מתקיימות מהומות על רקע גזעי. למרות הביקורות החיוביות, הסרט היה כישלון קופתי. הוא היה בצוות מפיקים של סדרת "הליך תקשורתי".

ב-2019 עבד כבמאי, מפיק ושחקן בסדרה מלכוד 22.

ב-2020 ביים את הסרט "שמי חצות", סרט מדע בדיוני המבוסס על הרומן "שמי חצות" מאת לילי ברוקס-דלתון. הסרט עלה לצפייה דיגיטלית ב-23 בדצמבר 2020 על גבי שרתי נטפליקס, ותוך פחות מחודש צפו בו כ-72 מיליון צופים.

בשנת 2021 ביים והפיק את סרטו החדש "מסבאה אומנת"; דרמת התבגרות על פי תסריט מאת ויליאם מונהאן שמבוסס חלקית על ספר זכרונות של ג'. ר. מורינגר.

אקטיביזם ופעילות ציבורית
דעות פוליטיות
קלוני תמך בקמפיינים הנשיאותיים של ברק אובמה, בשנת 2008 ובשנת 2012. קלוני תמך בהילרי קלינטון לקראת הבחירות לנשיאות 2016, ובג'ו ביידן לקראת הבחירות לנשיאות 2020. הוא גם אירח ערב גיוס תרומות וירטואלי עבור ביידן, יחד עם אובמה, ב-28 ביולי 2020.

פעילות הומניטרית
קלוני מעורב בפרויקט Not On Our Watch, ארגון המתמקד בתמיכה באזורי אסון ובזכויות אדם, יחד עם בראד פיט, מאט דיימון, דון צ'ידל, דייוויד פרסמן וג'רי ויינטראוב. בפברואר 2009 ביקר בעיר גוז ביידה, צ'אד, יחד עם בעל הטור בניו יורק טיימס ניקולס ד. קריסטוף. בינואר 2010, הוא ארגן את חידוש תקשורת הטלפונים להאיטי, ואסף תרומות עבור קורבנות רעידת האדמה שהתרחשה שם.

במרץ 2012 כיכב קלוני, עם מרטין שין ובראד פיט, בהצגה של המחזה '8' של דסטין לאנס בלאק. שחזור מבוים של המשפט הפדרלי שביטל את האיסור של קליפורניה על נישואים חד מיניים, כעו"ד דייוויד בויס. ההפקה נערכה בתיאטרון וילשייר אייבל ושודרה ביוטיוב כדי לגייס כסף לקרן האמריקאית לשוויון זכויות. בספטמבר 2012, קלוני הציע במכירה פומבית ארוחת צהריים, לצורך גיוס תרומות לטובת רשת החינוך GLSEN. הפועלת ליצירת מרחב בטוח בבתי ספר לילדים שהם או עשויים להיתפס הומואים, לסביות, דו-מיניים או טרנסג'נדרים.

ב-7 באוגוסט 2020 תרמו ג'ורג' ואמל קלוני 100,000 דולר לשלושה ארגוני צדקה לבנוניים, לאחר הפיצוץ בנמל ביירות.

פעילות למען דרפור
קלוני היה פעיל בקידום פתרון לסכסוך בדרפור. הוא דיבר בעצרת "הצלת דרפור" בוושינגטון, באפריל 2006. בילה יחד עם אביו עשרה ימים בצ'אד ובסודאן, כדי לצלם סרט טלוויזיה "מסע לדארפור", המתעד את מצבם של פליטי דארפור. הסרט התיעודי שודר בטלוויזיה בכבלים אמריקאית וכן בבריטניה ובצרפת. בשנת 2008 הוא הושק כ-DVD, כאשר ההכנסות נתרמו לוועדת ההצלה הבינלאומית של דארפור. בספטמבר של אותה שנה, הוא שוחח עם מועצת הביטחון של האו"ם, יחד עם זוכה פרס נובל אלי ויזל, במטרה לבקש מהאו"ם למצוא פתרון לסכסוך ולסייע לאנשי דרפור. בדצמבר ביקר בסין ובמצרים, כדי לבקש משתי הממשלות ללחוץ על ממשלת סודאן.

ב-25 במרץ 2007, הוא שלח מכתב גלוי לקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, וקרא ל לנקוט "פעולה החלטית" באזור, לאור כישלון נשיא סודאן עומר אל-באשיר לציית להחלטות האו"ם. קלוני הופיע גם בסרט הדוקומנטרי Darfur Now, סרט קריאה לפעולה לאנשים בכל רחבי העולם, שיצא בנובמבר 2007, כדי לעזור לעצור את משבר דרפור. בדצמבר 2007 קיבלו קלוני וחברו, דון צ'ידל, את פרס השלום מפסגת פרס נובל לשלום ברומא. בנאום הקבלה שלו, אמר כי "דון ואני ... עומדים כאן לפניכם ככישלונות. האמת הפשוטה היא שכאשר מדובר בזוועות בדארפור ... לאנשים האלה לא יותר טוב עכשיו מאשר לפני שנים...". ב-18 בינואר 2008 הכריזו האו"ם על מינויו של קלוני לשליח השלום של האו"ם, בתוקף 31 בינואר.

קלוני הגה ויחד עם ג'ון פרנדרגסט, פעיל זכויות אדם, מייסד פרויקט "מספיק" ויועץ אסטרטגי לפרויקט Not on Our Watch, את פרויקט זקיף הלוויין (SSP), לאחר טיול באוקטובר 2010 לדרום סודאן. מטרת SSP היא לפקח על פעילות מזוינת, לאיתור סימנים של מלחמת אזרחים מחודשת, בין סודאן לדרום סודאן, ולאתר ולהרתיע זוועות המוניות לאורך אזורי הגבול שם.

במרץ 2012, נעצר בהפגנה של פעילים אמריקאים למען דרפור, נגד נשיא סודאן עומאר אל באשיר, שנערכה מול שגרירות סודאן בוושינגטון, יחד איתו נעצרו על ידי המשטרה גם, אביו ניק, ובנו של מרטין לותר קינג.

 חיים אישיים 
קלוני יצא עם השחקנית קלי פרסטון (1987–1989). אחר כך, בשנים 1989–1993, היה נשוי לשחקנית האמריקאית טליה בלסם.

הוא גם ניהל מערכת יחסים עם השחקנית ג'ינג'ר לין אלן. בשנת 1995, קלוני יצא עם קמרון דיאז ופרנסס פישר. קלוני יצא עם אשת הטלוויזיה הצרפתית סלין באליטראן (1996–1999). בשנת 2000 נקשר שמו לצ'רליז ת'רון וללוסי ליו. לאחר שפגש את הדוגמנית הבריטית ליסה סנודון בשנת 2000, ניהל איתה מערכת יחסים של חמש שנים בהפסקות. קלוני יצא עם רנה זלווגר (2001), ג'ניפר סיבל ניוסום (2002), קריסטה אלן (2002–2008), ולינדה תומפסון (2006). ביוני 2007, הוא התחיל לצאת עם שרה לארסון, אך בני הזוג נפרדו במאי 2008. ביולי 2009, קלוני היה במערכת יחסים עם השחקנית האיטלקית אליזבטה קנאליס עד שנפרדו ביוני 2011. ביולי 2011, קלוני החל לצאת עם סטייסי קיבלר, והם סיימו את מערכת היחסים ביולי 2013.

ב-21 בספטמבר 2007 נפגעו קלוני וחברתו דאז, שרה לארסון, בתאונת אופנוע בווהווקן, ניו ג'רזי, כאשר אופנועו נפגע ממכונית. נהג המכונית דיווח כי קלוני ניסה לעבור אותו מימין, בעוד קלוני סיפר כי הנהג סימן שמאלה, ואז החליט לבצע סיבוב פתאומי ימינה וחתך את אופנועו. ב-9 באוקטובר 2007, הושעו יותר מעשרים אנשי צוות במרכז הרפואי פאליסאדס, ללא שכר, בגין הסתכלות ברשומות הרפואיות של קלוני בניגוד לחוק הפדרלי. ב-10 ביולי 2018, קלוני נפגע שוב ממכונית בעת שנסע על אופנוע לסט לסרט שצולם בסרדיניה. הוא אושפז עם פציעות קלות.שמאל|200px|ג'ורג' ואשתו אמל קלוני, 2016|ממוזערקלוני התארס עם אמל עלם א-דין, עורכת דין בריטית ילידת-לבנון המתמחה בזכויות אדם, ב-28 באפריל 2014. הם נפגשו כאשר היא ייצגה את ממשלת יוון בפרשת שיש אלגין, והוא תמך בעמדתה בעודו מקדם את סרטו "ציידי האוצרות". באוגוסט 2014 הייתה אמל אלמודין אמורה להיות חברה בוועדת החקירה שהקים האו"ם לבדיקת פשעי מלחמה של מדינת ישראל כנגד הפלסטינים ברצועת עזה, במהלך מבצע צוק איתן של צה"ל (ראו: ועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014), אך כמה שעות לאחר שהוצגה הוועדה שאושרה יחד עמה, דווח כי הוחלט מטעמה שתוותר ולא תיקח חלק בדיונים נוספים באותה עת.

ביולי 2014, לעג קלוני בפומבי לצהובון הבריטי "דיילי מייל", לאחר שטען כי אמה של ארוסתו אמל אלמודין (שהיא מוסלמית) מתנגדת לנישואיהם מטעמי דת. כאשר הצהובון התנצל על סיפורו השקרי, קלוני סירב לקבל את ההתנצלות. הוא כינה את העיתון "צהובון מהסוג הגרוע ביותר. כזה שממציא עובדות לרעת קוראיו". ב-7 באוגוסט 2014, קיבלו קלוני ואלמודין רישיונות נישואין ברובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי שבלונדון. אלאמודין וקלוני התחתנו רשמית ב-27 בספטמבר 2014, בוונציה, על ידי חברו של קלוני וולטר ולטרוני, ראש עיריית רומא לשעבר. ביוני 2017 נולדו להם תאומים לא-זהים, בן ובת.

 פילמוגרפיה 

הפלאש (2023) – בתפקיד ברוס ויין (באטמן)

 טלוויזיה 
 עובדות החיים (1987-1985) – בתפקיד: ג'ורג' בוראנט.
 אקדמיית קרב (סרט טלוויזיה)  (1986) – בתפקיד: מייג'ור ביף וודס.
 רוזאן – בתפקיד: בוקר ברוקס.
 ER – בתפקיד: אייס / דאג רוס.
 מלכוד 22 (2019) (במאי, מפיק ושחקן) – בתפקיד: שאיישקופס.
 ניומן וודוורד: כוכבי הקולנוע האחרונים (אנ') (2022) - דיבוב קולו של פול ניומן.
 בנות הזהב – בתפקיד: בובי הופקינס

 קישורים חיצוניים 


 אולפני קלוני









הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קנטקי
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:מעוטרי מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:זוכי פרס ACTAA: התסריטאי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:זוכי פרס פול סלבין
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:זוכי פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן ראשי בקולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961