שלוש השבועות

שְלוש השְׁבוּעוֹת הוא מדרש על פסוקים בשיר השירים העוסקים בשבועות שהשביעה הרעיה את בנות ירושלים בצביים ואיילות השדה, שעל פי הנמשל מיוחסות לשבועות שהשביע ה' את ישראל ואת אומות העולם: ישראל הושבעו "שלא יעלו בחומה ושלא ימרדו באומות העולם", ואומות העולם הושבעו "שלא ישתעבדו בישראל יותר מדי".

חוגים חרדיים אנטי-ציוניות כמו חסידות סאטמר ונטורי קרתא, רואים בשלוש השבועות איסור הלכתי חמור הפוסל את עצם קיומן של הציונות ומדינת ישראל. קבוצות דתיות אחרות כגון הציונות דתית, מתנגדות לפרשנות זו ומתייחסות למדרש כאגדה ומשל על גזירת הגלות.

הקטע המקראי והמדרש
בשיר השירים מובאים שלושה פסוקים דומים המדברים על השבעת בנות ירושלים בידי הרעיה. הפרשנות המסורתית מזהה את הרעיה עם עם ישראל ואת הדוד, שהתעוררות אהבתו נדרשת, עם אלוהים. השבועות אוסרות על עם ישראל לעלות בצורה מאורגנת לארץ ישראל או למרוד בשלטון הגויים.
.
.
.

בהקשר לכך, מובאת ב בסוף מסכת כתובות אימרתו של רבי יוסי ברבי חנינא, הלומד מפסוקים אלו שלוש שבועות שהשביע ה':

מכפילות הלשון , למד רבי לוי שלוש שבועות נוספות:

התלמוד מבאר, שרבי זירא סבר אף הוא כרבי לוי, אך רב יהודה למד מכפילות הלשון את איסור העלייה מבבל לארץ ישראל.

המילים  התפרשו כעונש על אי־קיום השבועות:

שלוש השבועות מוזכרות גם במדרש רבה על שיר השירים ובמדרשים נוספים.

 פרשנות השבועות במחלוקת על הציונות 

השימוש המודרני הראשון בטיעון שְלוש השבועות בהתנגדות לציונות הועלה כנראה בידי רבי שלום דובער שניאורסון, האדמו"ר החמישי לבית חב"ד, והועלה גם בידי מתנגד אחר לציונות, רבי חיים אלעזר שפירא, האדמו"ר ממונקאטש.

דעת האדמו"ר מסאטמר
למרות השימוש שנעשה במדרש לפניו, רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר, היה הראשון שהפך את שלוש השבועות לאבן הראשה של שיטתו השוללת את הקמת מדינת ישראל והשותפות עמה, וספרו ויואל משה מושתת בעיקרו על מדרש זה.

הרבי מסאטמר טען ששלוש השבועות הן איסור חמור מאוד, שחל עליו הכלל ייהרג ואל יעבור, על פי פרשנותו הייחודית לדברי מהר"ל מפראג בספרו נצח ישראל.נצח ישראל פרק כד. לדבריו, אף שהרמב"ם לא מזכיר את השבועות במפורש במשנה תורה, הרי שהוא כותב בהלכות תשובה שכל ישראל יעשו תשובה קודם הגאולה, ולכן אם יקום איש שיאמר שהוא המשיח ויכוף כל ישראל לעשות תשובה יש לשמוע לו. אבל כל זמן שלא יעשו כל ישראל תשובה, כך שלא נתגלה מלך המשיח, עדיין שייך איסור השבועות.

הרבי מסאטמר קיבל את פרשנות האבני נזר ואחרים לפיה האיסור לעלות לארץ ישראל הוא רק בניגוד לדעת האומות, כלשון השבועה "שלא ימרדו באומות". אף על פי כן, הוא לא התייחס לתוכנית החלוקה שהתקבלה באו"ם ברוב קולות בתור רשות מהאומות לעלות לארץ. לשיטתו אין להסתכל על כל אומות העולם כגוף אחד, אלא על כל אומה בפני עצמה יש שבועה שלא ימרדו היהודים בה. וכיוון שערביי ארץ ישראל לא הסכימו להקמת המדינה ולעליית היהודים אליה, ואף היה צורך להילחם בהם, הרי שעדיין מדובר בהפרה של השבועה, ויש צורך בהסכמת האומה שיושבת בארץ כדי לבטל את השפעת השבועה. הוא טען שהאבני נזר הסתמך על דברי רש"י בכתובות שפירש "שלא יעלו בחומה – יחד ביד חזקה", ועל כן כל עוד העלייה לארץ כרוכה במלחמה, היא מוגדרת כעלייה "ביד חזקה" שנאסרה. מלבד זאת, הוא טען שגם אם מתייחסים להחלטת האו"ם כרשות מהאומות, עדיין מדינת ישראל הפרה את השבועה כיוון שבמהלך מלחמת העצמאות היא חרגה מגבולות תוכנית החלוקה.

כנגד הסוברים שהשבועות בטלו משום שאומות העולם הפרו את השבועה המוטלת עליהן, "שלא להשתעבד בישראל יותר מדי", טען הרבי מסאטמר שאין מקור לטענה שיש קשר בין השבועות וכביכול הן תלויות זו בזו; השבועה "שלא יעלו בחומה" אינה לטובת האומות אלא לטובת ישראל, שיקבלו את כפרתם בגלות. לכן, לדבריו, לא עלה על דעת חכמי ישראל בדורות הקודמים לייסד מדינה יהודית, גם כאשר עברו הגויים על שבועתם.

דעת החולקים עליו
טיעונים שונים הועלו בעיקר בקרב הציונות הדתית בתגובה לשימושו של הרב טייטלבוים במדרש.
 שְלוש השבועות הן מדרש אגדה, ולפיכך אין להן תוקף הלכתי מחייב (כדברי הרמב"ם, שאין להתחשב במדרשי אגדה לשם השגת הלכה). לפיכך, משמעות המדרש היא שה' גזר שעם ישראל יהיה בגלות, אולם כשעם ישראל מצליח לשוב לארצו, הרי זו ראיה שבטלה הגזרה. הרמב"ם עצמו, שספרו משנה תורה כולל את ההלכות כולן, אף הוא איננו מזכיר את שְלוש השבועות בספרו ההלכתי היד החזקה, ואף כותב באיגרת תימן "השביע האומה על דרך משל ואמר השבעתי אתכם". בנוסף, אצל מפרשי הגמרא המרכזיים, רמב"ן, רשב"א, ריטב"א, רבי מנחם המאירי ועוד – לא מוזכר כלל עניין זה של שְלוש השבועות בתור איסור, וכן אצל מסכמי הגמרא להלכה, הרי"ף והרא"ש. החפץ חיים, שנחשב לפוסק האחרון בקהילות אשכנז, דיבר פעמים רבות על חובת העלייה לארץ ובנו, הרב לייב הכהן, מציין: "לא ראיתי שיזכור אף פעם את העניין ג' השבועות".
 "בעל השבועות", רבי זירא, חזר בו. בשיר השירים רבה מסופר שר' זירא יצא לשוק לקנות דבר מה, ואמר לשוקל: שקול יפה. אמר לו אותו אדם: אין אתה זז מכאן, בַבלי שהחריבו אבותיו את בית המקדש! באותה שעה אמר ר' זירא: וכי אין אבותי כמו אבותיו של זה?! נכנס ר' זירא לבית המדרש ושמע קולו של ר' שילא שהיה יושב ודורש "אם חומה היא" – אילו עלו ישראל חומה מן הגולה, לא חרב בית המקדש פעם שנייה. אמר ר' זירא יפה לימדני עם הארץ". מכאן שחזר בו ממה שאמר "שלא יעלו כחומה".
 רבי חיים ויטאל כתב שיש ברייתא מבית מדרשו של רבי ישמעאל, שמסייגת את תוקפן של שְלוש השבועות ומצמצמת אותו לאלף שנה. הרבי מסאטמר דחה טענה זו באומרו שדברי רבי חיים ויטאל לא נאמרו על השבועות של ישראל אלא על השבועה של הקדוש ברוך הוא "אשר נשבעתי באפי אם יבואון אל מנוחתי", שנשבע שלא יגאל את עמו אלא אם כן יעשו תשובה מאהבה. אולם לאחר מכן, אפילו תשובה מיראה יכולה להביא את הגאולה.
רמב"ן כלל לא מתייחס בכתביו לשלוש השבועות, והוא כולל את העלייה ואף את הכיבוש של ארץ ישראל כמצוות עשה. כך למשל כתב: "'וירשתם אותה וישבתם בה' (דברים יא לא),... בזכות שתירש תשב. ואל תשתבש ותאמר כי המצווה היא המצווה במלחמת שבעה עממים שנצטונו לאבדם... אין הדבר כן, שאנו נצטוינו להרוג האומות ההם בהלחמם עמנו, ואם רצו להשלים נשלים עמהם, ונעזבם בתנאים ידועים, אבל הארץ לא נניח אותה בידם ולא ביד זולתם מן האומות בדור מן הדורות".
מהר"ל מפראג מבאר כי השבועות הן בעצם גזירות שגזר ה' שמכוחן מתאפשרת מציאות של גלות. לדבריו, מבלעדי השבועות, לא הייתה יכולה הגלות להימשך, משום שהיא איננה מצב טבעי לעם ישראל.נצח ישראל פרק כד, חידושי אגדות למסכת כתובות על דף קיא עמוד א. וראה גם באר הגולה באר ז, ו. לפי פרשנות אפשרית בדבריו, אין השבועות איסורים אלוהיים, אלא קביעת מציאות שלפיה בפועל, לא יתרחש מצב שבו עם ישראל יעלה בחומה או ימרוד באומות, ויצליח בכך, עד אשר יגיע זמן תום תוקפן של השבועות. ואף שלדברי המהר"ל כל זמן שהשבועות בתוקף יש אומנם לפעול בהתאם לשבועות, ולהימנע מלמרוד באומות ומלעלות כחומה, מכל מקום כשהמציאות משתנה ונראה כי היא מאפשרת יציאה מהגלות, ניתן לשער שתם תוקף השבועות ולפעול למען מטרה זו.
 נפסק בשולחן ערוך כי "שנים שנשבעו לעשות דבר אחד, ועבר אחד מהם על השבועה, השני פטור ואינו צריך התרה" – מכיוון שהגויים הפרו את חלקם, דהיינו השבועה שלא ישעבדו את ישראל יותר מדי, פקע גם תוקפן של השבועות המקבילות שנשבעו להן ישראל ובטל האיסור לעלות בחומה.
עלייה הדרגתית איננה "כחומה". רש"י פירש "שלא יעלו כחומה – יחד ביד חזקה", לכן אם אין כל העם עולה יחד, כי אם בשלבים – אין זו עלייה כחומה. 
 הצהרת בלפור ולאחריה ועידת סן-רמו, וההחלטה על תוכנית החלוקה של האו"ם ברוב קולות, מהווים רישיון להקמת מדינה מהאומות, ולפיכך הקמת מדינה אינה נחשבת כמרידה באומות.
התעוררות האומה לשוב לארצה, היא בגדר פקידה מאת ה', המבטאת כי תם זמנן של השבועות. ואלו הם דברי ר' יהושע מקוטנא: "ובפרט עתה שראינו התשוקה הגדולה (לעלות לארץ) הן באנשים פחותי ערך, הן בבינוניים, הן בישרים בליבותם, קרוב לוודאי שנתנוצץ רוח הגאולה.
 הגר"א התייחס לשבועות בהקשר של חוסר האפשרות לבנות את בית המקדש לפני ביאת המשיח. ניתן להסיק מכך שלדעתו אין מניעה מלעלות כחומה לארץ ישראל מבלי לבנות את המקדש.
הרב פנחס הורוביץ, בעל ספר ההפלאה, כתב שנוסח השבועה מקפיד שיהיו בבבל דווקא, שנאמר (ירמיהו כז כב): "בבלה יובאו ושמה יהיו עד יום פקדי אתם נאם ה' והעליתים והשיבתים אל המקום הזה", כי שם, בבבל, נמצא כבוד השכינה והתורה לאחר גלות בבל. וזו גם כוונת השבועות, שמבבל אסור לעלות לארץ ישראל, אך אין איסור לעלות מארצות אחרות לארץ ישראל.
 "אין אנו דוחקים את הקץ, אבל הקץ דוחק אותנו". הצרות של עשרות השנים שלפני הקמת המדינה דחפו והכריחו אותנו לכך.

 הוגים ומגיבים בנושא 
מספר הוגים הגיבו לטיעוניו של הרב טייטלבוים והסתמכו על המדרש. הרב חיים דרוקמן הקדיש לכך פרק בספרו קמעא קמעא, וכך הוגים נוספים. במקביל, הרב יואל כהן החב"די חיבר אף הוא קונטרס לדחות את השימוש בשבועות, המסתמך בעיקר על הרטוריקה של פיקוח נפש, המקובלת בקרב חסידי חב"ד ביחס לשאלת ארץ ישראל השלמה.

דיון מוקדם יחסית בסוגיה נערך על ידי הרב אברהם בורנשטיין בשו"ת אבני נזר.

 השבועה – לא להרחיק את הקץ 

הגמרא שם מביאה את דעת לוי הסובר שיש שבועה נוספת: "שלא ירחיקו את הקץ", דהיינו להימנע ממעשים שיגרמו לגאולה להתרחק. רש"י פירש: שלא ירחיקו את הקץ בעוונם. בעל "אם הבנים שמחה" הקשה שעוונות אסורים כבר מהתורה. לכן הסביר שכוונת רש"י לעוון שנוגע בקץ עצמו, כמו שכתב המהרש"א שבימי עזרא הייתה ראויה לבוא גאולה נצחית, אלא שלא עלו כולם, ועל זה באה שבועה זו, שאם תימצא שעת הכושר לעלות ברישיון המלכים, יעלו כולם.

לקריאה נוספת
הרב ישכר שלמה טייכטל, אם הבנים שמחה
הרב יואל טייטלבוים מסאטמר, ויואל משה מאמר ראשון
הרב מרדכי עטיה, סוד השבועה
הרב מנחם מנדל כשר, התקופה הגדולה
הרב שלמה אבינר, קונטרס "שלא יעלו בחומה".
הרב חיים צימרמן תורה לישראל מאמר "בעניין שלוש שבועות"
הרב ראובן פרידמן, כי עת לחננה
הרב יעקב זיסברג, נפש עדה (מהדורה ראשונה בפני עצמה ומהדורה שנייה כנספח לחלק ב' של ספרו "נחלת יעקב", בהוצאת המכון התורני אור עציון)
חסיד סאטמר, שבחר לחקר את שיטת הרבי מסאטמר וגם החולקים עליו, ספר עד שתחפץ
הרב משה הררי, מקראי קודש - מועדי התקומה, נספח ט': מאמר שלוש השבועות, מהדורת ירושלים תשפ"ד עמ' 245 - 253

קישורים חיצוניים
 הרב מנחם מנדל כשר, דעת תורה על השבועה שלא יעלו ישראל בחומה לא"י
 קישורים לספרים הדנים בג' השבועות מצד המתנגדים לציונות, מתוך האתר נטרונא, דעת תורה על השבועות שלא יעלו ישראל בחומה לא"י
הרב אליעזר מלמד, שלוש השבועות, באתר פניני הלכה
הרב יעקב זיסברג, "עצמאות ישראל בארצו - מצווה או עצה?" טללי אורות" י', תשס"ב.
יצחק קראוס, "שלוש השבועות כיסוד משנתו האנטי ציונית של ר' יואל טייטלבוים"
שלוש השבועות בזמננו, אשכול בפורום "עצור כאן חושבים" מפורומי האתר בחדרי חרדים
אפס בלתך גואלנו, בהוצאת נטרונא
ילקוט השבעתי אתכם, ליקוט של ראשונים ואחרונים בסוגיית שלש השבועות
 שלוש השבועות בזמננו, מאמר בבלוג 'גדולת מרן הגאון ראי"ה קוק זצוק"ל'
  - שיחה עם הרב יעקב פרידמן, האדמו"ר מהוסיאטין
הרב יהודה טאוב, לכו נרננה
שלוש שבועות איסור או הזהרה? באתר היהודי.
האם לשיטת הרבי מסאטמר שלוש שבועות הם דברי הלכה? באתר היהודי.

הערות שוליים

קטגוריה:התנגדות לציונות
קטגוריה:חסידות סאטמר
קטגוריה:ארץ ישראל ביהדות
קטגוריה:שיר השירים