דישה

שמאל|ממוזער|250px|איכרים צרפתיים עוסקים בדישה – איור משנת 1270 לערך
דישה, או דַיש, היא פעולה חקלאית, הנפוצה בעיקר בדגנים, שמטרתה ניתוק המוץ מן הבר (גרעין הדגן) על ידי הפעלת לחץ על זרעי הדגן.

בעבר (ובמקומות מסוימים בעולם עדיין) הפרדת מוץ החיטה מגרגרי החיטה נעשתה בעזרת מורג הרתום לבהמה ונגרר במעגלים בגורן על השיבולים. לאחר פעולה זו נדרשת פעולת הזרייה כדי לסלק את המוץ ולהישאר עם הדגן הנקי.

בעידן המודרני בכלכלות מתועשות, פעולה זאת נעשית בצורה מכנית באמצעות קומביין תבואות, בעת הקציר.

המלה דיש הפכה למטבע לשון והביטוי "לחזור ולדוש בדבר" נובע מפעולת הדייש המחזורית ולכאורה בלתי נגמרת.

 ביהדות 
הפסוק בספר דברים "לא תחסום שור בדישו" – מלמד על היחס הנצרך כלפי בהמה העובדת בשימוש האדם.

אחת ממלאכות שבת במהלך תהליך הכנת הפת היא מלאכת דש.

הפסוק בספר ויקרא (כו ה) "והשיג לכם דיש את בציר...", משתמש בדיש כדי לתאר שפע של ברכה שבה החלקים השונים בתהליך הכנת הפת נעשים יחד, מכיוון שלא מספיקים לסיים מלאכה אחת עקב השפע הרב וכבר צריך להתחיל את המלאכה האחרת.רש"י על הפסוק

הביטוי "דש בעקביו" פירושו זלזל בדבר, מקור הביטוי הוא מדברי רש"י על הפסוק בספר דברים (ז, יב): "והיה עקב תשמעון - אם המצות הקלות שאדם דש בעקביו תשמעון." ומהגמרא במסכת עבודה זרה (יח א): "והיינו דאמר ר' שמעון בן לקיש, מאי דכתיב: "עון עקבי יסובני" (תהלים מט ו)? עונות שאדם דש בעקביו בעולם הזה – מסובין לו ליום הדין."

 שלוש שיטות מסורתיות לדיש 
 באמצעות מורג
 דריכה בגורן ברגלי בהמה כבדה
 חביטת השיבולים במחבט

ראו גם
 מלאכת דש

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:פעולות חקלאיות