ביולוג

ביולוג הוא מדען המבצע מחקרים בביולוגיה.
ביולוגים עוסקים בהוראה, במחקר ובתעשייה בענפי הביולוגיה הרבים. רוב הביולוגים פונים לאקדמיה, כלומר לאוניברסיטאות ומכוני מחקר. חברות מסחריות מציעות תחומי עיסוק רבים לביולוגים בתעשיית התרופות, תעשיית המזון, תכנון וייצור של ציוד ומכשור מדעי ובתחום הביוטכנולוגיה (חברות המתמחות בייצור אנזימים, נוגדנים וכימיקלים לשימוש במחקר הביולוגי).

 לימודי ביולוגיה 
רוב הביולוגים מחזיקים בתואר אקדמי בביולוגיה. רוב האוניברסיטאות בעולם, וכן מכללות רבות, מציעות לימודי תואר בוגר אוניברסיטה (תואר ראשון) בביולוגיה. הלימודים אורכים בין שלוש לארבע שנים. במדינות מסוימות, בעיקר באירופה, לא קיים תואר בוגר והתואר הנמוך ביותר שניתן להשלים בביולוגיה הוא מוסמך אוניברסיטה (תואר שני; נכון לשנת 2007 קיימת באירופה מגמה של ביטול נוהג זה והכנסה הדרגתית של תואר בוגר). לימודים ישירים לתואר שני אורכים כחמש שנים. לימודים נפרדים לתואר שני (למחזיקי תואר ראשון) אורכים כשנתיים.

בישראל מתקיימים לימודי ביולוגיה לתואר ראשון בכל האוניברסיטאות, מלבד מכון ויצמן, בו מתקיימים רק לימודים לתואר שני ומעלה בנושא.

לאחר רכישת התואר השני ניתן להמשיך ללימודי תואר דוקטור (תואר שלישי). לימודים אלו אורכים כשלוש שנים. בארצות הברית, בקנדה ובמדינות אחרות נהוג לרכוש תואר ראשון ולאחר מכן ללמוד ישירות לתואר שלישי, כשהתואר השני משולב בלימודים לתואר השלישי. זמן רכישת התואר השלישי (למחזיקי תואר ראשון) נע בין חמש לשש שנים.

כבמקצועות אחרים קיימים הבדלים מהותיים בין התארים השונים:
 בתואר בוגר מושם דגש מועט על עבודה עצמאית. הסטודנטים רוכשים ידע בסיסי ומבצעים במעבדה, במסגרת הקורסים השונים, עבודה מעשית בלתי-עצמאית; הוראות העבודה מפורטות בספר הלימוד. בסיום הלימודים נדרשת בדרך כלל כתיבת עבודת גמר.
 בתואר מוסמך נדרש הסטודנט להתמקד בתחום ספציפי בביולוגיה, אם כי בחירה זו ניתנת לשינוי בהמשך הלימודים והקריירה. בעבודת הגמר שבסיום התואר השני נדרש הסטודנט לעבוד באופן עצמאי יחסית ולכתוב תזה ברמה של מאמר בכתב-עת מדעי.
 בתואר דוקטור משתבץ הסטודנט במעבדת מחקר ומקבל נושא עליו הוא אחראי באופן בלעדי. על הסטודנט לתכנן באופן עצמאי לגמרי (אם כי תוך התייעצות בראש הצוות) את ניסוייו. בסוף הלימודים, ולעיתים במהלכם, מצופה מהסטודנט לפרסם את עבודתו במאמר אחד לפחות בכתב-עת מדעי, זאת בנוסף לכתיבת תזה מקיפה (דרישה זו משתנה ממוסד למוסד). את המחקר לתואר הדוקטור ניתן לבצע במוסדות רבים שאינם לימודיים (מכוני מחקר עצמאיים, מכונים צבאיים, בתי חולים, חברות מסחריות), אך התואר עצמו מוענק בסוף הלימודים מטעם אוניברסיטה כלשהי. קיימות תוכניות לימוד מאורגנות לתואר דוקטור באוניברסיטאות שונות, אשר אליהן ניתן להגיש מועמדות. למרות זאת, רוב הסטודנטים המעוניינים בלימודי דוקטורט פונים ישירות לראש צוות או לחוקר כשלהו העוסק בתחום הקרוב ללבם ומתעניינים באפשרות לעבודה לתואר דוקטור במעבדתו.

 נושאים בסיסיים לא-ביולוגיים 
בשלושת הסמסטרים הראשונים (בדרך כלל) ללימודי הביולוגיה נלמדים מספר מקצועות בסיס לא-ביולוגיים. נושאי חובה אלו זהים, פחות או יותר, בכל תוכניות הלימודים באוניברסיטאות השונות. הקשר של מקצועות אלו לביולוגיה נראה בתחילה לסטודנטים רבים מעורפל, אך חיוניותם מתבררת לכל בהמשך הלימודים והקריירה המדעית:
 מתמטיקה. בלימודי מקצוע זה כחלק מלימודי הביולוגיה מבוצעת למעשה חזרה על החומר שנלמד בבית הספר התיכון ברמה של 4 או 5 יחידות לימוד. הקורסים העיקריים, ולעיתים היחידים, אליהם נדרשים סטודנטים לביולוגיה הם חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי וסטטיסטיקה. מתמטיקה נדרשת לשם הבנת נושאים רבים בפיזיקה ובכימיה, המהווים אף הם נושאי חובה לסטודנטים לביולוגיה. בנוסף, נושאים רבים בביולוגיה מצריכים יכולת מתמטית ניכרת, לצורך חישובים סטויכיומטריים (לשם הכנת תמיסות במעבדה, למשל) וסטטיסטיים (בכל התחומים העוסקים באוכלוסיות של יצורים חיים, כגון אקולוגיה, גנטיקה של אוכלוסיות וביולוגיה אבולוציונית; וכן בגנומיקה ובביואינפורמטיקה), למשל.
 כימיה. לימודי הכימיה לסטודנטים לביולוגיה מתקיימים ברמה גבוהה מעט מזו שב-5 יחידות לימוד בבית הספר התיכון. לימודי הכימיה מהווים תשתית לנושאים רלוונטיים יותר—כימיה אורגנית וביוכימיה—ועל כן מושם דגש מועט בלבד על כימיה אי-אורגנית ועל כימיה פיזיקלית. אין ספור נושאים בביולוגיה, במיוחד בביולוגיה מולקולרית, מצריכים רקע מוצק בכימיה. תהליכים בסיסיים רבים, כגון שעתוק, תרגום, חלוקת התא, תורשה, תסיסה, נשימה תאית ופוטוסינתזה אינם ניתנים להבנה ללא ידע בכימיה.
 כימיה אורגנית. לימודי מקצוע חיוני זה מהווים בסיס להכרת התרכובות האורגניות השונות המרכיבות את היצורים החיים: פחמימות, ליפידים, נוקלאוטידים, חלבונים, ויטמינים וקופקטורים. בלימודי הכימיה האורגנית מושם דגש על מנגנוני תגובה; נושא זה מהווה קושי ניכר לסטודנטים רבים, אך הוא חיוני להבנת דרכי פעולתם של אנזימים וכן את כל התהליכים שפורטו לעיל ("כימיה").
 ביוכימיה. לימודי מקצוע זה מהווים הרחבה של נושא הכימיה האורגנית, תוך התייחסות לתהליכים ספציפיים בעולם החי. ברוב האוניברסיטאות מושם דגש על ההיבט הביולוגי של הביוכימיה, תוך הימנעות מירידה לפרטים כימיים. שלושת הנושאים העיקריים הנלמדים במסגרת לימודי הביוכימיה הם חלבונים, אנזימים ומטבוליזם. קושי ניכר עבור סטודנטים רבים מהווה הצורך לשנן בעל-פה שמות ארוכים של תרכובות ואנזימים, מסלולים מטבוליים סבוכים ומבנים כימיים של תרכובות אורגניות.
 פיזיקה. רמתם של לימודי הפיזיקה לסטודנטים לביולוגיה משתנה באופן קיצוני בין מוסדות החינוך השונים. במספר אוניברסיטאות נלמד הנושא בשטחיות יחסית, תוך התייחסות ספציפית להיבטים הפיזיקליים בביולוגיה. מספר מוסדות דבקים בלימודי פיזיקה כלשונם, תוך נגיעה בנושאים בעלי רלוונטיות מועטה לביולוגיה, כגון מכניקת קוונטים וחלקיקים תת-אטומיים. כמעט בכל תוכנית לימוד נלמדים נושאי המכניקה והאופטיקה. נושאים רבים בביולוגיה מצריכים ידע מוצק בפיזיקה; רובם משתייכים לתחום הרחב של מדעי העצב וכן לביולוגיה של התא (מעבר חומרים דרך ממברנת התא, תנועת תאים, מכניקה של רקמות). תחום שלם מקשר בין הפיזיקה והביולוגיה: ביופיזיקה.

מספר אוניברסיטאות מציעות חלק מהנושאים שלעיל, או את כולם, כנושאים מיוחדים ללומדי ביולוגיה (לדוגמה, "פיזיקה לביולוגים"). בקורסים אלו מושם דגש על הקשר בין הנושא ובין הביולוגיה, תוך הימנעות מפירוט יתר אשר חיוני ללומדי המקצוע עצמו בלבד (פיזיקה, בדוגמה שלעיל).

באוניברסיטאות רבות קיימים נושאים לא-ביולוגיים נוספים כחלק מלימודי הבסיס: מדעי המחשב; כתיבה וקריאה מדעית; כלכלה ומנהל עסקים. בתחילת המאה ה-21 קיימת מגמה של שילוב מקצועות אלו, אשר חיוניים, לדעת רבים, להשתלבות מוצלחת בעולם המדע.

 נושאים ביולוגיים בסיסיים 
במקביל ללימודים שפורטו לעיל מתחיל הסטודנט כבר מהסמסטר הראשון בלימודי ביולוגיה, למרות שנושאים רבים דורשים רקע לא-ביולוגי שעדיין חסר. בתחילה נדמים הנושאים לסטודנטים רבים כמנותקים מאוד האחד מהשני; במרוצת הסמסטרים מתבהרת התמונה הכוללת והקשר האמיץ בין הנושאים.

שני התחומים הראשונים הנלמדים ברוב התוכניות הם ביולוגיה של התא וגנטיקה. בגנטיקה מושם דגש על גנטיקה קלאסית, תורשה ותורתו של גרגור מנדל. נושאים מתקדמים, כגון אפיגנטיקה וגנומיקה, נלמדים בשלב מאוחר יותר. במספר תוכניות לימוד, בעיקר כאלו המתמקדות בביוטכנולוגיה, מהווה ההיסטולוגיה אחד ממקצועות הבסיס.

לאחר לימוד הקורסים הבסיסיים שפורטו לעיל עובר הדגש ללימוד הביולוגיה ברמת הייצור השלם. הסטודנט נדרש לקורסים בזואולוגיה, בוטניקה, מיקרוביולוגיה ופיזיולוגיה (בחלק מתוכניות הלימוד, במיוחד בביולוגיה טכנית ותעשייתית, מושמטים לימודי הצומח כליל). במסגרת לימודי הזואולוגיה, אך לעיתים כקורס נפרד, נלמדת הפיזיולוגיה של האדם עם נגיעה בנושאים רפואיים.

במקביל לומד הסטודנט עשרות שיטות ביולוגיות המשמשות במחקר. חלק מהשיטות נלמד במסגרת הקורסים השונים; מספר תוכניות לימוד מציעות קורסים נפרדים לשיטות ("אנליזה אינסטרומנטלית", "שיטות חלבונים").

 סיכונים מקצועיים 
העבודה הביולוגית טומנת בחובה מספר סיכונים, אך שמירה על כללי זהירות ובטיחות מפרי הניסיון מבטיחה הימנעות מתאונות עבודה אפשריות:

שמאל|ממוזער|168px|חומצות גרעין צבועות באתידיום ברומיד ומופרדות באלקטרופורזה
 חומרים מסוכנים. שימוש בכימיקלים שכיח במיוחד בביולוגיה המולקולרית ובביוכימיה. תרכובות שונות משמשות, בין השאר, לטיהור חומצות גרעין וחלבונים, לצביעה של דוגמיות לשם צפייה במיקרוסקופ, להרס של תאים ולהכנת בופרים. בין התרכובות המסוכנות השכיחות במעבדה ניתן למנות אתידיום ברומיד (משמש באלקטרופורזה), דימתיל סולפוקסיד (DMSO; משמש להחדרת תרכובות שונות לתאים), אנטיביוטיקות (בעבודה עם חיידקים), אתיל מתאן סולפונט (EMS; משמש ליצירת מוטציות בחומר התורשתי), חומצת מימן כלורי ונתרן הידרוקסידי (להכנת בופרים).
 רדיואקטיביות. זאת משמשת לסימון של אטומים ומולקולות לשם הבחנה קלה בהם ולשם מעקב אחר מסלול מסוים בו הם עוברים (מסלול מטבולי, למשל). הרדיואקטיביות הפכה כיום לחלק בלתי-נפרד ממחקרים רבים בביולוגיה. מכוני מחקר גדולים מקצים מעבדות נפרדות לעבודה ברדיואקטיביות, אך במעבדות קטנות מסתפקים בהקצאת שולחן עבודה נפרד למטרה זו. תרכובות רדיואקטיביות נראות ככל תרכובת אחרת (נוזל שקוף, בדרך כלל), כך שלא ניתן לראותן במקרה של זיהום. לשם כך משתמשים במד קרינה; חוסר-הקפדה על שימוש במכשיר זה מביא מדי פעם לזיהומים נרחבים ולסגירה של מעבדות שלמות למשך ימים ארוכים, עד לסילוק הזיהום.
 קרינת על-סגול (UV). קרינה זו משמשת לצפייה בחומצות גרעין באמצעות אלקטרופורזה בג'ל, וכן לסימון של מולקולות בתא, בדומה לסימון הנעשה בחומרים רדיואקטיביים. חשיפה קצרה לקרינת UV אינה מסוכנת, אך חשיפה ממושכת מסוכנת לעיניים, גורמת לכאבי ראש וסחרחורות ועלולה לגרום למוטציות בחומר התורשתי של החוקר, מוטציות אשר עשויות להוביל לסרטן.
שמאל|ממוזער|168px|מכשיר צנטריפוגה
 פתוגנים ובעלי חיים. אחד מנושאי המחקר העיקריים בביולוגיה הוא מחלות זיהומיות. מחקר בחיידקים, בנגיפים ובמיקרואורגניזמים אחרים הביא בנוסף לתגליות רבות בגנטיקה מולקולרית ובביולוגיה של התא, תגליות אשר אינן קשורות למחלות באופן ישיר. שימוש במיקרואורגניזמים נעשה בתחומי המיקרוביולוגיה, האימונולוגיה, והפתולוגיה. סוג המיקרואורגניזמים המשמשים במעבדה הוא הקריטריון הראשי להגדרת "רמת הבטיחות" של המעבדה. מעבדות החוקרות פתוגנים קטלניים (HIV, אבולה, חיידק הדיפתריה) מאובטחות כאזור צבאי סגור. בנוסף, ניסויים רבים נעשים בבעלי חיים. מספר בעלי חיים, במיוחד הגדולים שבהם, עשויים להוות סיכון לחוקר ודורשים התנהלות זהירה ואמצעי בטיחות. בכל מעבדה המחזיקה בעלי חיים ננשכים בכל שנה מספר חוקרים; הבעיה מחמירה אם בעל החיים הנושך מודבק בפתוגן כלשהו.
 פגיעה מכנית. במעבדה מכשירים רבים בעלי חלקים נעים. המכשירים החדישים כוללים אמצעי אבטחה רבים המקטינים משמעותית את הסיכוי לפגיעה. למרות זאת, חוסר זהירות גורם מדי פעם לתאונות. מכשירים מסוכנים לדוגמה: צנטריפוגה, מיקרוטום, אינקובטור נע (משמש לגידול תרביות נוזליות של מיקרואורגניזמים), מזרקים, משאבות ואקום, מיקרוגל (משמש להרתחת נוזלים; תאונה שכיחה יחסית במעבדות נגרמת מהרתחת-יתר של נוזל בבקבוק זכוכית סגור, דבר הגורם לפיצוץ), אוטוקלב (משמש לעיקור כלים וביגוד בטמפרטורה ולחץ גבוהים).
 שרפות. תהליכים רבים בביולוגיה מצריכים חימום והרתחת נוזלים. בנוסף משמשים מבערים לעיקור (השמדת מיקרואורגניזמים). הדבר שכיח בעת הכנת צלחות אגר לגידול מיקרואורגניזמים. עיקור מוט המתכת המשמש למריחת התרבית על הצלחת מתבצע באמצעות טבילתו באתנול ומיד לאחר מכן שריפתו בלהבת אש. מדענים מתחילים רבים מבלבלים את סדר הפעולות, חושפים את המוט ללהבת האש ולאחר מכן טובלים אותו באתנול הדליק, דבר הגורם מיידית לשרפה.

ביולוגים
ביולוגים - כללי
 שם לאום  תקופת חיים  תחומי פעילות הישגים ג'רלד אדלמןאמריקאי1929  ביולוגיהפיתוחים בתחום המחשוב המולקולרי. לאונרד אדלמןאמריקאי1945  ביולוגיהמחקרים בתחום מערכת החיסון. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ריצ'רד אווןבריטי1804-1892  פלאונטולוגיהגילוי שלדים של דינוזאורים. טבע את המונח Dinosauria. גיום אוליביהצרפתי1756-1814  ביולוגיהמחבר ספר בנושא אנטומולוגיה. מרי אנינגבריטי1799-1847  פלאונטולוגיהגילוי איכטיוזאור ופלסיוזאור. פאול ארליךיהודי-גרמני1854-1915  ביולוגיהטבע את המונח "כימותרפיה". אף הרעיון של "כדור הקסם" היה של ארליך ולזכותו נזקפת ההוכחה הניסיונית הראשונה של מחסום דם מוח. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. ג'וליוס אקסלרודיהודי-אמריקאי1912-2004  ביולוגיהחקר המוליכים העצביים מסוג קטקולמינים. תרומה להבנת תפקיד בלוטת האצטרובל בוויסות מחזור שינה-עירות. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה מרטינוס באיירינק (Martinus Beijerinck)הולנדי1851-1931  מיקרוביולוגיהגילוי וירוסים. ז'ול בורדהבלגי1870-1961  מיקרוביולוגיהחקר מערכת החיסונית. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. נורמן בורלוגאמריקאי1914  בוטנאינחשב לאבי המהפכה הירוקה. סידני ברנריהודי-בריטי1927  ביולוגיהמחקרים בתחום מיקרוביולוגיה. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. לינדה באקאמריקאית1947  ביולוגיהמחקרים בתחום חוש ריח. כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. סטיבן ג'יי גולדיהודי-אמריקאי1941-2002  זואולוגיהמחבר של ספרי מדע פופולרי. ווד ג'ונסבריטי1879-1954  זואולוגיההתנגדות לדרוויניזם. פטריק גדססקוטי1854-1932  ביולוגיהחקר פרימטים ובמיוחד שימפנזים. ג'יין גודולבריטית1934  זואולוגיהלמעלה מארבעים שנות מחקר וחיים יחד עם שימפנזים כדי להבין את דפוסי חיי החברה שלהם והיחסים החברתיים שבין השימפנזים. פרנסיס גלטוןבריטי1822-1911  אאוגניקהחקר טבע, מטפל בחיות, שימור חיות. ג'רלד דארלבריטי1925-1995  זואולוגיהאבי תורת האאוגניקה. ג'ארד דיימונדאמריקאי1937  פיזיולוגיהמחבר של ספרי מדע פופולרי. צ'ארלס דרוויןבריטי1809-1882  ביולוגיהמהחשובים שבחוקרי הטבע בכל הדורות. הדמות המרכזית בשינוי תפיסת העולם המדעית (הפרדיגמה) על תולדות הבריאה.
אבי הדרוויניזם. תור היירדאלנורווגי2002–1914  ביולוגיההתפרסם בעיקר כאתנולוג. מסע "קון-טיקי", חקר אי הפסחא, מסעות "רע". ארנסט הקלגרמני1834–1919  ביולוגיההגדיר אלפי מינים חדשים, מיפה עץ גנאלוגי המתייחס לכל צורות החיים, וטבע מונחים רבים בביולוגיה. תומאס הנרי האקסליאנגלי1825–1895  ביולוגיהכותב מדע פופולרי."הבולדוג של דרווין", על שום הגנתו העקשת על תאוריית האבולוציה. ג'יימס ווטסוןאמריקאי1928  גנטיקאיגילוי ביחד עם פרנסיס קריק את מבנה מולקולת ה-DNA. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. ניקולאי ואווילוברוסי1887-1943  גנטיקאיהתאוריה על מקורות זני הצמחים המתורבתים. מגדולי הביולוגים הסובייטים. ג'ורג' ואלדיהודי-אמריקאי1906-1997  ביולוגיהחקר הראייה. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. אוטו ורבורגיהודי-גרמני1859-1938 בוטנאיחקר בוטני בארץ ישראל. הקמת מכון וולקני. אוטו היינריך ורבורגיהודי-גרמני1882-1970 ביולוגיהמחקריו בתחום צריכת החמצן של תאים והאנזים האחראי לה. חקר תופעת הפוטוסינתזה. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. אלפרד ראסל וולאסבריטי1823-1913  ביולוגהיה הראשון שפרסם את המשנה בדבר עקרון הברירה הטבעית כתהליך מרכזי באבולוציה. מוריס וילקינסבריטי1916-2004  ביולוגניסויי עקיפה של קרני רנטגן לצורך לימוד מבנה של חומרים, פוספורסנציה והפרדת איזוטופים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. אוגוסט וייסמןגרמני1834-1914  גנטיקהניסוח את Germ plasm theory,מחסום וייסמן זלמן אברהם וקסמןיהודי-אמריקאי1888-1973  מיקרוביולוגיהגילוי סטרפטומיצין ותרופות אנטיביוטיות רבות אחרות. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. פרנסואה ז'קוביהודי-צרפתי1920  ביולוגיההרעיון שהגה והוכיח יחד עם ז'אק מונו ולפיו ויסות של רמות האנזימים בכל התאים מתרחש בדרך של משוב בשעתוק. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. מרדכי זאב חבקיןיהודי-רוסי1860-1930  ביולוגיהפיתוח חיסון נגד חולרה ודבר. ברנרדו חוסי (Bernardo Houssay)ארגנטינאי1887-1971  פיזיולוגיהחקר בלוטת יותרת המוח. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. ארצ'יבלד חיל (Archibald Hill)בריטי1886-1977  פיזיולוגיהחקר השרירים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. אלפרד חרשי (Alfred Hershey)אמריקאי1908-1997  גנטיקהחקר הווירוסים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. קלימנט ארקדייביץ' טימיריאזברוסי1843-1920  בוטניקההוכחה כי הכלורופיל הוא שותף פעיל בתהליך הפוטוסינתזה. סטנלי כהןיהודי-אמריקאי1922 ביולוגיהחקר מערכת העצבים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. ז'אן-בטיסט דה לאמארקצרפתי1756-1814  ביולוגיהפיתח תורת אבולוציה, הנקראת היום למרקיזם. אנטוני ואן לוונהוקהולנדי1632-1723  מיקרוביולוגיהשכלל את מיקרוסקופ האור ועל ידי כך היה הראשון שהבחין בתאים. אנדרה לווףיהודי-צרפתי1756-1814  מיקרוביולוגיהגילוי המנגנון באמצעותו וירוסים מסוימים (הקרויים פרו-וירוסים) מדביקים חיידקים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. קונראד לורנץאוסטרי1989–1903  אתולוגיהאבי מדע האתולוגיה גילה לורנץ את תופעת "ההחתמה" אצל בעלי חיים (הוא חקר אווזים וברווזים) וכי זו התנהגותם אינה נלמדת אלא מולדת וחסרת כל שליטה מצד היצור קארולוס ליניאוסשוודי1707–1778  בוטניקהמייסד שיטת המיון המדעית המודרנית לעולם החי ואחד מאבות חקר האקולוגיה. טרופים ליסנקורוסי1898–1976  ביולוגיההוביל זרם שנוי במחלוקת בגנטיקה חקלאית שנודע בשם "ליסנקואיזם". פאול לנגרהנסגרמני1847–1888  ביולוגיהחקר לבלב, חקר חסרי חוליות. קרל לנדשטיינראוסטרי, אמריקאי1868–1943  ביולוגיהפיתוח השיטה המודרנית לסיווג הדם וזאת על יסוד זיהוי נוכחות גורמי קרישה בדם. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. ארנסט מאייראמריקאי1904–2005  ביולוגיהתרם למהפכה התפיסתית שהובילה לסינתזה האבולוציונית המודרנית של גנטיקה מנדליאנית ואבולוציה דרווינית, ופיתוח מושג המין הביולוגי ז'אק מונוצרפתי1910–1976  ביולוגיההמחקר שביצע באופרון הלקטוז ביחד עם פרנסואה ז'קוב, המחקר של בקרת ביטוי הגנים באופרון היווה דוגמה ראשונה למנגנון לבקרת שעתוק. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. דזמונד מוריסבריטי1928  זואולוגיהחקר התנהגות בעלי חיים. גרגור מנדלאוסטרי1822–1884  גנטיקה"אבי הגנטיקה", על היותו מגלה חוקיה הראשונים. משנתו קרויה מנדליזם או "חוקי התורשה של מנדל". בארי מרשלאוסטרלי1951  מיקרוביולוגיההוכחה כי החיידק Helicobacter pylori הוא הגורם למרבית מקרי כיב הקיבה (אולקוס) ברברה מק'קלינטוקאמריקאית1902-1992 גנטיקהחוקרת ציטוגנטיקה. כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. איליה מצ'ניקוברוסי1845-1916 מיקרוביולוגיהגילוי הפגוציטוזה - בליעת חיידקים וגורמים עוינים אחרים על ידי תאי הדם הלבנים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. כריסטיאנה ניסליין-פולהרדגרמניה1942 גנטיקהמחקרים בתחום ביולוגיה התפתחותית. כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. ז'אן פאברצרפתי1823-1915  אנטומולוגיהספרים בנושא אנטומולוגיה. נחשב לאחד מאבות אנטומולוגיה מודרנית. ג'אורג'ה אמיל פאלאדהאמריקאי1912 ביולוגיהחקר התאים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. איוואן פבלוברוסי1849-1936  פיזיולוגיהפיתח וביסס את המושג התניה קלאסית. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. דיאן פוסיאמריקאית1932-1985  זואולוגיהחקר גורילות. רונלד פישרבריטי1890-1962  ביולוגיהמחקרים בתחום סטטיסטיקה. נחשב לגדול ממשיכי דרווין. אלכסנדר פלמינגסקוטי1881-1955  ביולוגיהגילוי פניצילין. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. מקס פרוץבריטי-יהודי1914-2002  ביולוגיהאבן דרך בתחום הביולוגיה המבנית, אשר כיום היא אחד מהענפים המובילים במדעי החיים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1962. קרל פון פרישאוסטרי1886-1982  זואולוגיהפענוח שפת הדבורים. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. רוזלינד פרנקליןיהודי-בריטי1920-1958  ביולוגיהתגליותיה סיפקו את הבסיס להבנת מבנה ה-DNA לואי פסטרצרפתי1822-1895  מיקרוביולוגיהאבי מיקרוביולוגיה. פיתוח חיסונים, המצאת הליך הפסטור. וולטר רוטשילדיהודי-בריטי1868-1937  זואולוגיהחקר ציפורים, בעל אוסף גדול ביותר. ז'אן רוסטאןצרפתי1894-1977  ביולוגיהמחקרים ביולוגיים וספרים פופולריים. ז'ורז' קיווייהצרפתי1769–1832  זואולוגיההבנה של המדע אלו יצורים חיים התקיימו בעבר ונכחדו, וכן סיווגן וייחוסם לבעלי החיים החיים החיים כיום. אלפרד קינסיאמריקאי1894–1956  ביולוגיהמייסד ענף הסקסולוגיה במדעי האדם אדווין קלבסגרמני1834–1913  ביולוגיהחקר חיידקים. אוגוסט קרו (August Krogh)דני1874–1949  זואולוגיהמחקרים בתחום פיזיולוגיה. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. פרנסיס קריקבריטי1916–2004  ביולוגיהגילה יחד עם ג'יימס ווטסון את מבנה ה-DNA.חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. ריצ'רד דוקינסאנגלי1941  אבולוציהספרו "הגן האנכי" נחשב לאבי הממטיקה, ידוע ממחקריו על תורת האבולוציה. רייצ'ל קרסוןאמריקאי1907–1964  זואולוגיהספרה "אביב דומם" נחשב למכוננה של התנועה העולמית לאיכות הסביבה ולבעל השפעה על שינוי המדיניות ביחס להדברת מזיקים בארצות הברית. גאורג שטלרגרמני1709–1746  זואולוגיהחקר החי והצומח באזור ים ברינג. סוסומו תונגבה (Susumu Tonegawa)יפני1939 ביולוגיהחקר מערכת החיסונית. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.

ביולוגים ישראלים
 שם תקופת חיים  תחומי פעילות הישגים גד אביגד1930  ביוכימאימחקר על סינתזת חומרים אנלוגיים לסכרוז. פרס ישראל לשנת 1957. שאול אדלר1895-1966  מיקרוביולוגמחקרים בתחום המערכת החיסונית ועמידותה בפני חיידקים ישראל אהרוני1882-1946  זואולוגראשון לחוקרי עולם החי בספרות העברית אהרן אהרנסון1876-1919  בוטנאיחקר צומח במזרח התיכון. גילוי "אם החיטה" מנפרד אשנר1901-1989  זואולוגגילה בשנת 1946 מין אצה חדש (Prymnesium parvum) וזיהה אותה כגורם לתמותה בבריכות דגים. זוכה פרס ישראל תשט"ז. שמעון בודנהיימר1897-1959  זואולוגמראשוני הזואולוגיים העבריים. זוכה פרס ישראל לחקלאות (1954). יואל דה-מלאך1924-2006  בוטנאיחקר חקלאות מדברית. חתן פרס ישראל בשנת 1986 נתן גולדבלום1920-2001  בקטריולוגיוצר החיסון נגד שיתוק ילדים בישראל. חתן פרס ישראל בשנת 1988 אלישבע גולדשמידט1912-1972  גנטיקאיתבמחקר בתחומי הגנטיקה והציטולוגיה. אבינעם דנין1939  בוטנאיחקר צמחים בישראל אמוץ דפני1944  בוטנאיאקולוגיה של האבקה ובטקסונומיה של צמחים אברהם הרשקו1937 ביוכימאיגילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבון. חתן פרס נובל לכימיה. חתן פרס ישראל בשנת 1957. חתן פרס וולף. שלמה הסטרין1914-1962  ביוכימאימחקרו בסינתזה אנזימטית של חומרים אנלוגיים לסוכרוז. חתן פרס ישראל בשנת 1957 נגה הראובני1924-2007  בוטנאימייסד הגן הלאומי נאות קדומים. חתן פרס ישראל בשנת 1994 יצחק ואהל1915-2004  בוטנאיחקר גידולים חקלאיים. חתן פרס ישראל בשנת 1992 מיכאל זהרי1898-1983  בוטנאיחקר צמחים בישראל. חתן פרס ישראל בשנת 1954 אמוץ זהבי1928  זואולוגתאוריה של עקרון ההכבדה עדה יונת1939  ביוכימאיתחקר קריסטלוגרפיה של חלבונים. כלת פרס ישראל לשנת 2002. כלת פרס נובל לכימיה. זכריה מדר1943  ביוכימאיחקר מחלת הסוכרת וגורמיה. היינריך מנדלסון1910-2002  זואולוגממייסדי שימור הטבע בישראל יאיר פרג1929-2001  בוטנאי, גנטיקאימומחה בולט בתחום הפטריות אהרן צ'חנובר1947 ביוכימאיגילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבון - מערכת ההיוביקוויטין והפרוטאזום. חתן פרס נובל לכימיה. חתן פרס ישראל טוביה קושניר1923-1948  בוטנאיחקר הצומח בארץ ישראל אפרים קציר1916  ביופיזיקאיפיתוח של אנזימים מקובעים מישל רבל1938  ביוכימאימחקר האינטרפרון שהוביל לפיתוח תרופה לטיפול במחלת הטרשת הנפוצה חתן פרס ישראל בשנת תשנ"ט. ישראל רייכרט1891-1975  בוטנאיחקר גידולים חקלאים. חתן פרס ישראל בשנת תשט"ו. מאיר שורץ1926  ביולוגמחלוצי שיטת ההידרופוניקה בארץ אבישי שמידע1945  בוטנאימחקרים בתחום הבוטניקה איתנה פדן?  ביוכימאיתמחקרים בתחום הביוכימיה מבנית בדגש על חלבון הממברנה NhaA שמשחלף יון נתרן תמורת פרוטון (אנטיפורטרים) בחיידק E. coli

קישורים חיצוניים



קטגוריה:ביולוגיה
קטגוריה:מקצועות המדע והטכנולוגיה