יחנוק המדבר

יַחְנוּק המדבר (שם מדעי: Cistanche tubulosa). הוא צמח טפיל רב שנתי ממשפחת העלקתיים הצומח במדבר.

בצמח היחנוק לא קיים שום חלק ירוק ולכן הוא לא מסוגל לבצע בעצמו פוטוסינתזה, דבר המחייב את היחנוק להיצמד לשורשים של שיחים וצמחים מדבריים אחרים כמו המלוח, אשל וזוגן השיח, ולקבל את כל צרכיו מן הפונדקאי. לאחר הבשלת הזרעים בקיץ, הצמח מעל הקרקע מתייבש ונעלם. לאחר הגשמים יוצאות תפרחותיו מן הקרקע היבשה. הפריחה היא בחודשים מרץ עד אפריל. הגבעולים עבים ובשרניים וקוטרם מגיע ל 3 עד 5 ס"מ. הקשקשים בראש הצמח קרחים וכך הוא בוקע מהאדמה. הפרי הוא הלקט הכולל אלפי זרעים קטנים המתפזרים ברוח או בזרמי המים. התפרחת צפופה באורך של 60 עד 100 סנטימטר (צמח היחנוק הגבוה ביותר שהתגלה בארץ צמח בסמוך לאילות והתמר לגובה של 102 ס"מ). הכותרת בצבע צהוב באורך של 35 עד 40 סנטימטר ולה צינור ארוך. צופן טבעתי וצוף רב מושכים אל הפרח חרקים בעלי חדק.

שורש קלוי של היחנוק הוא מאכל מוכר אצל הבדואים בסיני. ברפואה העממית משמש הצמח כתרופה לצהבת, אבנים בכליות, עצירות בדרכי השתן, שלשולים, פצעים וחתכים בגוף. התפוצה בישראל היא בנגב, בערבה ובבקעת ים המלח.

מין קרוב לו אך נדיר יותר הוא יחנוק המלחות.

לקריאה נוספת
החי והצומח של ארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1983. כרך 11 עמוד 104.  
 הבריטניקה החדשה לנוער, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד וכתר. כרך 8, עמוד 140.
250px|ממוזער|שמאל

קישורים חיצוניים

 טפילים בעולם הצמחים מחבר: פרופ' דן יואל הספרייה הווירטואלית של מטח
 יחנוק המדבר מרכז הרופאים המומחים
 יחנוק המדבר, רפואה עממית ופולקלור
 השימוש בצמחים על ידי הבדואים, אתר סנונית

ימין|ממוזער|250px|יחנוק המדבר ליד שדה בוקר

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1813
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן צנטוריוס הופמנסג
קטגוריה:עלקתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: צינוראים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:הנגב: הצומח