וילם דפו

ויליאם ג'. "וילם" דפו (באנגלית: William J. "Willem" Dafoe; נולד ב-22 ביולי 1955) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, שהיה מועמד לארבעה פרסי אוסקר ולשלושה פרסי גלובוס הזהב. הוא ממייסדי קבוצת תיאטרון הניסיונית "The Wooster Group".

 ביוגרפיה 
דפו נולד בעיר אפלטון, ויסקונסין, ארצות הברית. אחד משמונה ילדיהם של מוריאל איזבל (לבית ספריסלר) וד"ר ויליאם אלפרד דפו (1917-2014), הוא צייץ ב-2009: "חמש אחיותיי גידלו אותי מכיוון שאבי היה מנתח, אמי הייתה אחות והם עבדו יחד, כך שלא ראיתי אף אחד מהם יותר מידי." אחיו, דונלד דפו, הוא מנתח השתלות וחוקר. שם משפחתו הוא ממקור צרפתי. בתיכון הוא קיבל את הכינוי וילם, שהוא הגרסה ההולנדית לשם ויליאם.

דפו למד דרמה באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, אך עזב לאחר שנה וחצי כדי להצטרף לקבוצת התיאטרון הניסיונית "תיאטרון X" במילווקי, ויסקונסין לפני שעבר לניו יורק ב-1976, שם התמחה אצל ריצ'רד שכנר, מנהל קבוצת התיאטרון האוונגרדית "The Performance Group", שם פגש את המנהלת האמנותית של הלהקה אליזבת לקומפט והחל בין השניים רומן. לקומפט ביחד עם אחרים טיפחה את שכנר ויצרה את "קבוצת ווסטר", ותוך פחות משנה דפו לקח כבר חלק בקבוצה. דפו המשיך עם קבוצת ווסטר גם בשנות האלפיים.

 קריירה 
קריירת הסרטים של דפו החלה בגיל 25 ב-1980, כאשר לוהק ל"שערי החופש", הגם שהופעתו נחתכה בעריכה. תפקיד הפריצה שלו היה של הסמל הרחום אליאס בסרט "פלאטון" (1986). מאז היה לשחקן אופי פופולרי, שבגלל תווי פניו המחוספסים מלהקים אותו לעיתים לתפקידי הנבל, כמו הגובלין הירוק בסרטי ספיידרמן. הוא גילם את ישו בסרטו של מרטין סקורסזה "הפיתוי האחרון של ישו" (1988), ועוד באותה שנה השתתף בסרט "מיסיסיפי בוערת".

ב-1989 גילם את שלמה ארוך בסרט "ניצחון הרוח", שצולם בחלקו בישראל, והיה סרט השואה הראשון שצולם באושוויץ.

ב-1993, שיחק לצידה של מדונה במותחן האירוטי "גוף ההוכחות".

פעמיים גילם בלש משטרה - ב"הקדושים מבוסטון" (1999) וב"אמריקן פסיכו" (2000), ואף השתתף ב"החופשה של בין" (2007). הוא היה מועמד פעמיים לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, על משחקו בסרט "פלאטון", וב"צילו של הערפד" (2000).

דפו היה אורח פסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה ב-2005.

ב-2005 כיכב בסרט של הבמאי והתסריטאי הדני לארס פון טרייר מנדרליי, ושיתף פעולה שוב עם פון טרייר בסרט "אנטי-כריסט" ב-2009, ובסרט נימפומנית ב-2013.

ב-2006 הוא גילם את ראש המטה בקומדיה המוזיקלית "אמריקן דרימז" לצד יו גרנט ומנדי מור.

ב-2014 גילם את הסופר פיטר ואן האוטן בסרט "אשמת הכוכבים" לצד אנסל אלגורט ושיילין וודלי. באותה שנה גם גילם את דמותו של הבמאי והמשורר האיטלקי פייר פאולו פאזוליני בסרט "פאזוליני" (אנ') שביים וכתב הקולנוען האמריקאי אייבל פררה.

ב-2017 שיחק בסרט הדרמה "גיבור אמריקאי", לצד ג'רארד באטלר וגרטשן מול. באותה שנה שיחק גם בסרטים "פרויקט פלורידה", "החומה הגדולה" ו"רצח באוריינט אקספרס".

בספטמבר 2018 זכה בפרס השחקן הראשי בפסטיבל הסרטים של ונציה על הופעתו כווינסנט ואן-גוך ב"שערי הנצח" של ג'וליאן שנאבל.

בשנת 2022 שיחק בסרט הדרמה ההיסטורי "מלך הצפון" לצדה של ניקול קידמן.

בשנת 2024 זכה לחנוך כוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.

ביולי 2024 מונה דפו לתפקיד המנהל האמנותי של מחלקת התיאטרון בביאנלה של ונציה.

 חיים אישיים 
בשנת 1977, דפו החל מערכת יחסים עם הבמאית אליזבת לקומפט. בנם, ג'ק, נולד בשנת 1982. הם נפרדו בשנת 2004 ומעולם לא נישאו משום שמבחינתה "הנישואים מייצגים בעלות".

ב-25 במרץ 2005 דפו התחתן עם השחקנית, התסריטאית ובמאית הקולנוע האיטלקייה גיאדה קולאגרנדה, שנה לאחר שהשניים נפגשו ברומא בהקרנת בכורה של אחד מסרטיה. דפו אמר בשנת 2010, "אכלנו ארוחת צהריים ואמרתי: 'את רוצה להתחתן מחר?'" והם עשו זאת באמת למחרת היום בטקס קטן עם שני חברים כעדים. בני הזוג עבדו יחד על סרטיה כבמאית "לפני שהיה לו שם" (2005) ו"אישה" (2010). הם מחלקים את זמנם בין רומא, ניו יורק ולוס אנג'לס. הוא מחזיק באזרחות איטלקית ואמריקאית.

דפו הוא פסקטריאני ונמנע מאכילת בשר "משום שחוות בעלי חיים הם אחד הגורמים העיקריים להשמדת כדור הארץ".

 פילמוגרפיה נבחרת 
 קולנוע 

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס דונוסטיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן משנה בקולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955