חיים סוטין

חיים סוּטין (בצרפתית: Chaïm Soutine; 1893 – 9 באוגוסט 1943) היה צייר יהודי יליד רוסיה הלבנה, שחי משנת 1913 בצרפת והתבלט בציוריו האקספרסיוניסטיים.

ביוגרפיה
סוטין נולד בסמילוביצ'י, כפר בן 400 תושבים ליד מינסק שברוסיה (כיום בשטח בלארוס). הוא היה בנו העשירי של חייט יהודי עני, וכילדי הקהילה הקטנה האחרים למד בחדר. על ילדותו דיבר מעט ובמרירות, אולם ידידו ובן כפרו הצייר מישל קיקואין וידידים אחרים הפליגו אודותיה בסיפורים שהפכו לאגדה. נאמר עליו שעוד בגיל שבע גנב כלי מטבח כדי לקנות צבעים, שבגיל שלוש עשרה היה נוהג לרשום דיוקנאות על פיסות נייר ועל קירות הבתים, ושאביו, אדם נבער וגס, ביקש שבנו יהיה חייט או סנדלר, ולא ראה בעין יפה את נטייתו לציור. הילד גדל בודד ומסוגר.

בגיל 16 ביקש לצייר את דיוקנו של יהודי בן כפרו, וספג בשל כך מכות. עם 25 רובלים ששולמו לו כפיצוי על המכות שקיבל, ובאישור אמו, עזב את העיירה ועבר יחד עם חברו קיקואין למינסק, והחל ללמוד ציור. לאחר שנת לימודים אחת התקבל לאקדמיה לאמנות בווילנה, ולמד בה שלוש שנים, שבהן סבל מעוני וממחסור.

בשנת 1913 הגיע סוטין בן העשרים לפריז ופגש בה חברים יהודים מוכרים, קיקואין, פנחס קרמין, מארק שאגאל, אמדאו מודיליאני, ואחרים, אמנים צעירים בעלי שיעור קומה, שפיתחו גישה אקספרסיוניסטית, ועתידים להוות לצידו את עיקרה של אסכולת פריז, שפעלה בצרפת בתחילת המאה ה-20. סוטין נחשב לראש אסכולה זו. גם בפריז חי חיי מחסור. מאז ועד מותו נדד סוטין ללא הפסק בין רובעי פריז ומכפר לכפר ברחבי צרפת. הוא צייר מאות ציורים, בעיקר נופים ודיוקנאות.

במלחמת העולם השנייה, עם כיבוש צרפת בידי גרמניה הנאצית, עזב סוטין את ביתו בפריז והסתתר במקומות שונים, לעיתים גם ביערות תחת כיפת השמים, מפחד הגסטאפו. מחלת כיב הקיבה שהציקה לו גברה בתנאים אלה, ובעקבות דימום כבד הוא חזר לפריז ונכנס לבית חולים לניתוח, שלא הצליח להציל את חייו. סוטין נפטר ב-9 באוגוסט 1943 מכיב קיבה, ונקבר בבית הקברות מונפרנאס שבפריז.

הנצחה
על שמו רחובות בחיפה, בתל אביב ובפתח-תקווה.

מוזכר בסיפור "עור" של רואלד דאל (פורסם בעברית באסופת הסיפורים "עור", 2000).
סוטין נחשב לאחד האמנים המשפיעים שפעלו בפריז בין שתי מלחמות עולם. יצירותיו נמצאות במוזיאונים הבאים: מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, מוזיאון פומפידו ומוזיאון האורנז'רי בפריז, מוזיאון טייט מודרן בלונדון ומוזיאון סטיידלק באמסטרדם. יצירות נוספות נמצאות באוספים פרטיים. ערכם הכספי של ציוריו נאמד במיליוני דולרים

ב-11 ביוני 1974 הנפיק השירות הבולאי סדרה של שלושה בולים שנקראה "אמנות הציור והפיסול 1974", שבה נכלל בול שבו מופיע ציור של סוטין "נערה בכחול", שמוצג במוזיאון ישראל. השירות הבולאי מכר 1,370,000 בולים בתוך תקופה של חמישה חודשים עד הפסקת המכירה, שהנציחו כך את סוטין.

גלריה

לקריאה נוספת
אריה נבון ולאה גולדברג (עורכים), אמאדאו מודיליאני, ז'ול פאסקן, חיים סוטין, מרחביה: ספרית פועלים (אלכסון: חוברות לאמנות בספרית פועלים; ציָּרים יהודים), 1944.
 סוטין, ירושלים: מוזיאון ישראל (קטלוג מס' 46), תשכ"ח.
 עדנה קמפוס-דובואה, "סיפור הדיוקן העצמי של סוטין", סטודיו 102 (1999), 31–35.

 Ernst-Gerhard Guese (Hrsg), C. Soutine, 1893-1943, Stuttgart: G. Hatje, 1981. 
 Avigdor W.G. Posèq, Soutine: His Jewish Modality, Lewes, Sussex: Book Guild, 2001.
 Maurice Tuchman, Esti Dunow, The impact of Chaim Soutine (1893-1943): de Kooning, Pollock, Dubuffet, Bacon, Ostfildern-Ruit: H. Cantz, 2002.
 Михаил Герман, Хаим Сутин, Москва: Искусство-XXI в. (Художники русской эмиграции), 2009. 
 Chaim Soutine and his contemporaries from Russia to Paris, Ben Uri, London: 4 to 28 October 2012; edited by Sarah MacDougall, Lauren Barnes, London: Ben Uri, The London Jewish Museum of Art, 2012.

קישורים חיצוניים

 ד"ר אורנה ליברמן, אמדאו מודיליאני וחיים סוטין: הבוהמיינים האחרונים של מונפרנאס, באתר פרנקופילים אנונימיים.

 מוזיאון הכט - תמונות נוספות







הערות שוליים

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:אמנים אקספרסיוניסטים
קטגוריה:יהודים בשואה: צרפת
קטגוריה:ציירים שנספו בשואה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מונפרנאס
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לצרפת
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:נפטרים ב-1943