דיז'סטיף

דִּיזֶ'סְטִיף (בצרפתית: Digestif; בעברית: אֶפְטָר) הוא שם למשפחה של משקאות אלכוהוליים הנשתים בסוף הארוחה. חלקם בעלי טעם מר וחלקם בעלי טעם מתוק, ואחוז האלכוהול בהם משתנה ממשקה למשקה, אך לרוב הוא גבוה.

אטימולוגיה
מקור השם דיז'סטיף הוא במילה הלועזית "עיכול" (Digestion). ההגייה "דיז'סטיף" לקוחה מצרפתית: digestif. ב-2009 האקדמיה ללשון העברית קבעה לו את השם "אֶפְטָר".

אחוזי האלכוהול בדיז'סטיף
לרוב, אחוז האלכוהול במשקאות דיז'סטיף גבוה ממשקאות אפריטיף.

 לאחר הארוחה, המזון הנמצא בקיבה עוזר לספיגה איטית יותר של האלכוהול למערכת הדם, והחשש לשכרות הוא נמוך יותר.
 לרוב, סוף הארוחה הוא מפגש חברתי ואחוזי אלכוהול גבוהים משמשים ל"סיכוך חברתי".

פונקציונליות לעומת קלאסיות
דיז'סטיף הוא משקה הנלגם בסוף הארוחה. הסיבה ללגימת המשקה יכולה להיות כדי לסייע למערכת העיכול או מנהג מקומי.

דיז'סטיפים פונקציונליים
ישנם דיז'סטיפים הנקראים "דיז'סטיפים פונקציונלים". המטרה המוצהרת של הדיז'סטיפים הללו היא לסייע לפעילות העיכול בתום הארוחה. חלק ניכר ממשקאות הדיז'סטיפים הפונקציונלים מכילים עשבי מרפא. ישנם דיז'סטיפים פונקציונלים כגון האונגו הגרמני שאינם מכילים אלכוהול כלל.
אוניקום – ליקר מעשבי תיבול הונגרי, בעל 40 אחוזי אלכוהול
יגרמייסטר – המקור בגרמניה, עשוי מעשבי תיבול
פרנה ברנקה – ליקר איטלקי מריר מאוד
אודנברג – ליקר גרמניה, עשוי מ-43 עשבי תיבול ומכיל כ-44 אחוזי אלכוהול.
בחרובקה – ליקר מעשבי תיבול צ'כי, בעל 38 אחוזי אלכוהול
Amaro – ליקר איטלקי מעשבי תיבול

דיז'סטיפים קלאסיים
ישנם מקומות בעולם בו נוהגים לשתות משקאות מסוימים בסיום הארוחה. לעיתים קרובות, המשקאות הללו מקומיים. המשקאות הללו אינם מכילים בהכרח עשבי מרפא, ומטרתם אינה לסייע לעיכול. דוגמאות לדיז'סטיפים קלאסיים:
אוזו – יוון
גראפה – איטליה
לימונצ'לו – ליקר לימונים איטלקי, בעל בין 20 ל-40 אחוזי אלכוהול
ברנדי – צרפת
שארטרז – ליקר צרפתי על בסיס עשבי תיבול
סליבוביץ' – מדינות הבלקן
ויסקי – סקוטלנד

ראו גם
אפריטיף

הערות שוליים

קישורים חיצוניים



*
קטגוריה:תרבות שתיית אלכוהול