שאנדור מאראי

שאנדור מאראי (בהונגרית: Márai Sándor; במקור שאנדור גרוסשמידט פון מארה; 11 באפריל 1900 – 21 בפברואר 1989) היה סופר הונגרי.

קורות חייו ומפעלו הספרותי
מאראי נולד ב-11 באפריל 1900 בעיר קאשה, כיום קושיצה שבסלובקיה, למשפחה בעלת שורשים גרמניים "סאכסים". כמתנגד למשטר הקומוניסטי בהונגריה, מאראי היגר עם אשתו ובנו המאומץ ב-1948, תחילה לאיטליה ושווייץ, ואחר-כך, ב-1952, לניו יורק. במשך כ-15 שנה, בשלבים המוקדמים של המלחמה הקרה, עבד ברדיו אירופה החופשית. ב-1980 עבר לסן דייגו. בשנותיו האחרונות שקע מאראי בדיכאון ומצבו הבריאותי הידרדר בעקבות מות אשתו ב-1986 ומות בנו המאומץ כשנה לאחר מכן, עד שב-21 בפברואר 1989 התאבד בירייה. הוא השאיר אחריו שלוש נכדות. 

מאראי היה אחד הסופרים ההונגרים הפוריים ביותר במאה העשרים. במשך שנות חייו הארוכות כתב מאראי יותר מחמישים יצירות: רומנים, נובלות, סיפורים קצרים ויומנים. במהלך חייו היה מוכר בעיקר במולדתו, וזכה להכרה והצלחה ברחבי העולם רק כעשור לאחר מותו. ייחודה העיקרי של כתיבתו הוא בהצלחתה לפענח את מבטי הזרות של הגולה והתלוש וביכולתה לרדת ליסודות תחושת הניכור של האדם המודרני. הזרות והניכור הם היסודות המרכזיים ביצירתו של מאראי, אשר חי כבר בשנות העשרים תשע שנים מחוץ לגבולות הונגריה. גם מוצאו הגרמני ועיר מולדתו הקרועה בין הונגריוּת, גרמניוּת וסלובקיוּת הביאו אותו בדיעבד להתנגד לפשיזם ולקומוניזם – לאו דווקא בגלל תפיסותיו הפוליטיות, אלא בעיקר מחמת חוסר יכולתו להזדהות לגמרי עם מקום אחד ומשטר אחד. מאראי ראה בלשון ההונגרית את ביתו, ובכל זאת היה אזרח העולם ואדם שרוב חייו עברו עליו בניכר. 

למן הרומן הראשון שמאראי פרסם, "השוחט" שיצא לאור בווינה בשנת 1924, התבלטה כתיבתו בניתוחיה הפסיכולוגיים. אחת מפסגות יצירתו, "וידוייו של בורגני" (1935), מצטיינת ביסודות אוטוביוגרפיים וידויים, שנהפכו למותג הספרותי של מאראי. עיקר הספר בקורות הגיבור, נער בן ארבע-עשרה הבורח מביתו ומתקומם נגד סביבתו הבורגנית. יצירת מופת אחרת של מאראי היא "סינבאד חוזר הביתה" (1940), רומן המספר על היום האחרון בחייו של היוצר גיולה קרודי (1878-1933).

בשנת 1942 נבחר לחבר בהתכתבות וכעבור שנה לחבר באקדמיה ההונגרית למדעים.

גזה פון רדוואני, במאי קולנוע היה אחיו.

 ספרים שתורגמו לעברית 
 הנרות בערו עד כלות (1942), תרגמה מרים אלגזי, הוצאת כתר, 2002.
 גירושין בבודה (1935), תרגמה מרים אלגזי, הוצאת כתר, 2006.
 הירושה, תרגמה מרים אלגזי, הוצאת כתר, 2007.
 האמיתית (1941), תרגמה מרים אלגזי, הוצאת כתר, 2009.
 זכרונות מהונגריה 1944 - 1948, תרגמה רותי גליק, הוצאת כתר, 2012.
 המורדים (1930), תרגם דוד טרבאי, הוצאת כתר, 2012.

קישורים חיצוניים

ממוזער|154 פיקסלים|פסל של שאנדור מאראי בעיר הולדתו קושיצה|שמאל





על ספריו:
 , על הספר "הנרות בערו עד כלות"

 , על הספר "הירושה"
 , על הספר "הירושה"

 , על הספר "האמיתית"
 , על הספר "האמיתית"
 , על הספר "האמיתית"

 , על הספר "זיכרונות מהונגריה"


 אריק גלסנר, על "המורדים", של שאנדור מאראי, בבלוג "מבקר חופשי", פורסם במקור בידיעות אחרונות

הערות שוליים 

קטגוריה:סופרים הונגרים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:הונגרים ממוצא גרמני
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1900
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1989