עברי גיטליס

עברי גיטליס (בצרפתית: Ivry Gitlis; 22 באוגוסט 1922 – 24 בדצמבר 2020) היה כנר ישראלי-צרפתי, מהידועים במחצית השנייה של המאה ה-20–ראשית המאה ה-21.

קורות חיים

גיטליס נולד בחיפה בשם יצחק-מאיר גיטליס, להורים יוצאי רוסיה. לאחר שברוניסלב הוברמן שמע את נגינתו הוא נסע בהמלצתו ללמוד בקונסרבטואר של פריז. בין מוריו היו קרל פלש, ז'יל בושרי, ג'ורג'ה אנסקו וז'אק טיבו.

ב-1940 הצליח ביחד עם אימו להימלט בספינה מצרפת הכבושה לאנגליה. בתקופה שהיה חשש שהגרמנים יפלשו לאנגליה הוצע לו להחליף את שמו לשם פחות מצלצל כיהודי והוא בחר בשם "עברי" כדי להישאר עם שם ישראלי-עברי.

גיטליס ניגן עם היוקרתיות בתזמורות העולם, ורבות מהקלטותיו נחשבות לקלאסיקה. החל מסוף שנות השישים ועד למותו הוא התגורר בפריז. ניגן על כינור סטרדיוואריוס "Chant du Cygne" מ-1737 ו-גוארנרי "Ysaye", וכן על סטרדיוואריוס מ-1713.

בשנת 1968 השתתף בפרויקט Dirty Mac של ג'ון לנון. בשנת 1971 כתב ברונו מאדרנה את "יצירה לעברי" למענו. בשנת 1975 שיחק גיטליס בסרט סיפורה של אדל ה. של הבמאי הנודע פרנסואה טריפו. גיטליס שיחק בסרט מהפנט, ואף פונה במהלך הסרט לעוזרת שלו בעברית.

בשנת 1988 התמנה גיטליס לשגריר רצון וטוב מטעם אונסק"ו. מטרתו המוצהרת הייתה "תמיכה בחינוך ותרבות של שלום וסובלנות".

בשנת 2009 יצא בצרפת סרט על חייו "Ivry Gitlis, a Violinist beyond the Limits".

בשנת 2012 היה אורח כבוד בקורס הקיץ של קשת אילון.

נפטר ב-24 בדצמבר 2020 בפריז.

בשנת 2026 יצא לאקרנים הסרט ״עברי מי?״ של הבמאי גיא תורג׳מן.  הסרט מציג גיא ראיונות שקיים  עם עברי בארבע השנים האחרונות של חייו.בנוסף ראיין מנצחים שעבדו עימו, תלמידים ונגני תזמורות שניגנו עימו.

גלריית תמונות

קישורים חיצוניים

 יוסי שיפמן, הזכות לשגות והכוח ליצור, באתר הבמה, 14 ביולי 2010






קטגוריה:כנרים ביישוב
קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:כנרים יהודים צרפתים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2020