אנטל דוראטי

אנטל דוראטי (במקור דויטש, בהונגרית: Doráti Antal; 9 באפריל 1906 – 13 בנובמבר 1988) היה מנצח ומלחין יהודי-אמריקאי.

ביוגרפיה
דוראטי נולד בבודפשט, שבאוסטרו-הונגריה לשעבר (כיום בירת הונגריה), לאב שהיה כנר בתזמורת הפילהרמונית של בודפשט. הוא למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, הלחנה אצל זולטאן קודאי וליאו ויינר, ופסנתר אצל בלה בארטוק. בין עמיתיו לכיתתו באקדמיה היו מתיאש שייבר ועדן פרטוש. הופעת הבכורה שלו בניצוח הייתה בשנת 1924 עם בית האופרה של בודפשט.

במהלך הקריירה שלו ניצח על תזמורת מינסוטה בשנים 1949 - 1960, על תזמורת רשות השידור הבריטית משנת 1963 עד 1966 ועל התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. משנת 1970 עד 1975 ניצח על התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בוושינגטון ובין השנים 1975 ל-1978 היה מנצחה על הפילהרמונית המלכותית בלונדון.

דוראטי הלחין גם יצירות אחדות, ביניהן אופרה "הנבחרים", קונצ'רטו לצ'לו, רביעיית מיתרים ווריאציות לפסנתר על נושא של בארטוק.

את ההקלטה הראשונה שלו עשה עם הפילהרמונית של לונדון בשביל חברת HMV ("קול אדוניו", His Master’s Voice). במהלך הקריירה שלו הקליט דוראטי מעל 600 תקליטים. 

דוראטי התאזרח רשמית בארצות הברית החל משנת 1947.

קריירה
דוראטי התפרסם בעיקר בהקלטותיו למוזיקה של צ'ייקובסקי. הוא היה המנצח הראשון שהקליט את כל שלושת הבאלטים של צ'ייקובסקי – אגם הברבורים, היפהפייה הנמה ומפצח האגוזים – בשלמותם. הקלטות אלה נערכו בשנת 1954, לחברת ההקלטות מרקורי, עם התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס, ששמה שונה בהמשך לתזמורת מינסוטה, כחלק מסדרת "נוכחות חיה" המפורסמת שלהם. כל שלושת הבאלטים הופצו תחילה בנפרד, אבל אחר כך הופצו מחדש באלבום של שישה תקליטים אריכי-נגן. דוראטי לא חזר להקליט את "אגם הברבורים", אבל הוא הקליט בסטריאו את "היפהפייה הנמה" (שוב במלואו) עם תזמורת הקונצרטחבאו לחברת פיליפס – כל זאת במשך תקופה של עשרים ושבע שנים. כמו כן הקליט את כל ארבע הסוויטות התזמורתיות של צ'ייקובסקי עם תזמורת פילהרמוניה החדשה והיה המנצח הראשון שהקליט את "הפתיחה 1812" עם תזמורת מיניאפוליס ובלוויית תותחים אמיתיים, תזמורת כלי נשיפה ממתכת ופעמוני כנסייה. בין הקלטותיו גם שש הסימפוניות של צ'ייקובסקי עם התזמורת הסימפונית של לונדון. הקלטותיו הועברו לתקליטורים. 

נוסף לכל אלה, גם היה הראשון להקליט את הבלט "קופליה" של ליאו דליב, עם תזמורת מיניאפוליס. ההקלטה הדיגיטלית שעשה לפולחן האביב של סטרווינסקי זיכתה אותו ב"גראן פרי דו דיסק" הצרפתי.

דוראטי החזיק במשרת מנצח ראשי בתזמורות הבאות:

 התזמורת הסימפונית של דאלאס (1945–1948)
 התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס (מאז שונה שמה לתזמורת מינסוטה) (1949–1960)
 תזמורת רשות השידור הבריטית (BBC) (1963–1966), שנפרדה ממנו בחיבה בנגינת יצירותיו, סימפוניה בחמישה פרקים וסוויטת מדריגל. 
 התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם (1966–1970). עם תזמורת זו הקליט את הסימפוניה הראשונה והשנייה שלו, "Querela Pacis" בחברת BIS. הוא הוציא את התזמורת הזאת לסיורי הקונצרטים הראשונים שלה מאז ייסודה.
 התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בוושינגטון הבירה (1970–1977), שאותה הציל מפשיטת רגל ומשביתת נגנים.
 תזמורת דטרויט (1977–1981), שאת רמתה שיקם למעמד בינלאומי באולם הקונצרטים המשופץ שלה.
 התזמורת הפילהרמונית המלכותית (1975–1979)

דוראטי ניצח על הופעת הבכורה העולמית של הקונצ'רטו לויולה של בארטוק, (שהושלם על ידי ), עם התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס, בשנת 1949. הוא ערך הקלטות רבות, בייחוד יצירות מאת בארטוק וקודאי וההקלטה המלאה הראשונה של הסימפוניות שכתב יוזף היידן, עם תזמורת פילהרמוניה הונגריקה, וכן יצירות רבות אחרות משלו, ביניהן גם חלק מן האופרות.

מלבד היצירות המקוריות שהלחין, גם עיבד יצירות משל יוהאן שטראוס הבן לבלט נשף הסיום, כמו גם הלנה היפה וכחול הזקן של אופנבאך, ויריד בסורוצ'ינסק של מוסורגסקי.

האוטוביוגרפיה שלו Notes of Seven Decades יצאה לאור בשנת 1979. בשנת 1983 העניקה המלכה אליזבת השנייה לדוראטי תואר אביר כבוד של האימפריה הבריטית.

דוראטי נפטר בגרצנזה, שווייץ.

קישורים חיצוניים


 Antal Dorati official website
 Antal Dorati Centenary Society 

קטגוריה:מנצחים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מוזיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:מלחינים יהודים הונגרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1906
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1988