ג'ים ג'ארמוש

ג'ים ג'ארמוש (באנגלית: Jim Jarmusch; נולד ב-22 בינואר 1953) הוא במאי קולנוע אמריקני, מאנשי "הזרם העצמאי" בקולנוע האמריקני משנות השמונים ואילך.

ביוגרפיה
תחילת דרכו
גא'רמוש נולד בקויהוגה פולס שבאוהיו, האמצעי מבין שלושה ילדים מפרבר מעמד הביניים. אמו, שהיא ממוצא גרמני ואירי, הייתה מבקרת קולנוע ותיאטרון בכתב העת Akron Beacon Journal לפני שהתחתנה עם אביו, איש עסקים ממוצא צ'כי וגרמני. היא הכירה לו את עולם הקולנוע בכך שהשאירה אותו בקולנוע מקומי כדי לצפות בהצגות כפולות של שני סרטים בכרטיס אחד.

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1971, עבר ג'רמוש לשיקגו ונרשם לבית הספר לעיתונאות מדיל באוניברסיטת נורת'ווסטרן. לאחר שהתבקש לעזוב בגלל שלא השתתף באף קורס, ג'רמוש העדיף ספרות ותולדות האמנות. הוא עבר לאוניברסיטת קולומביה בשנה שלאחר מכן, מתוך כוונה להפוך למשורר. בקולומביה למד ספרות אנגלית ואמריקאית אצל פרופסורים, כולל משוררי האוונגרד של בית הספר בניו יורק, קנת קוך ודייוויד שפירו. בקולומביה החל לכתוב "קטעי פרוזה קצרים ומופשטים למחצה", וערך את כתב העת הספרותי לתואר ראשון "The Columbia Review". במהלך שנתו האחרונה בקולומביה, עבר ג'רמוש לפריז לסמסטר קיץ בתוכנית חילופי סטודנטים, אך נשאר עשרה חודשים. שם עבד כנהג משלוחים בגלריה לאמנות, ובילה את רוב זמנו בסינמטק הצרפתי הלאומי.

ג'רמוש קיבל תואר ראשון באמנויות מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1975. הוא עבד כמוזיקאי בניו יורק לאחר שחזר מפריס בשנת 1976. בהחלטה רגעית הוא פנה לבית הספר לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק (שהיה אז בניהול הבמאי ההוליוודי לאסלו בנדק). למרות היעדר הניסיון שלו ביצירת סרטים, הגשת אוסף הצילומים שלו וחיבור אודות סרט הבטיחו את קבלתו לתוכנית. הוא למד שם במשך ארבע שנים, ופגש סטודנטים ושותפי פעולה עתידיים, את: שרה דרייבר, טום דיצ'יו, הווארד ברוקנר וספייק לי. בסוף שנות השבעים בניו יורק, ג'רמוש ובני דורו היו חלק מסצנת תרבות אלטרנטיבית שבמרכזה מועדון המוזיקה CBGB.

קריירה קולנועית
שנות ה-80
סרט פרויקט הגמר של ג'רמוש באוניברסיטה, "חופשה תמידית", הופק בשנת 1980, והיה סרטו העלילתי הראשון. הקרנת הבכורה שלו נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במנהיים-היידלברג, והסרט זכה בפרס יוזף פון שטרנברג. הוא הופק בתקציב מצומצם של כ-12,000 דולר, בכספי מלגות שקיבל וצולם על ידי טום דיצ'יו, על סרט בגודל 16 מ"מ. הסרט הכמעט-אוטוביוגרפי, בן 75 הדקות, עוקב אחר שוטר מתבגר (כריס פרקר) כשהוא מסתובב במרכז העיר מנהטן. הסרט לא שוחרר להקרנה מסחרית, ולא משך אליו סוג של הערצה מצד מבקרים שקיבלו את פני יצירתו המאוחרת.

בשנת 1984 יצא לאקרנים סרטו "זרים" (Stranger than Paradise) אשר זכה להצלחה ביקורתית וקופתית. הסרט, שצולם בשחור לבן, מספר את סיפורן של מספר דמויות, מהגרים הונגרים בארצות הברית. בסרט השתתף מוזיקאי הג'אז ג'ון לורי אשר הופיע ברבים מסרטיו של ג'ארמוש לאחר מכן. האווירה הצינית והמרירה, העצובה כמעט, שהצליח ג'ארמוש למסוך לסיפורן של דמויותיו, והפסקול שכלל את שירו של סקרימינג ג'יי הוקינס, "I Put a Spell on You", כמו גם הדיאלוג ואפיון הדמויות הייחודיים לג'ארמוש בישרו לקהל כי המדובר ביצירה של יוצר בעל סגנון משלו. הסרט נחשב לאחד מטובי סרטיו של ג'ארמוש, כמו גם למבשר ומייצג נאמן של הזרם "העצמאי" בקולנוע האמריקאי של שנות השמונים. בסרט זה ניכרת גישתו של ג'ארמוש גם בהקפדה על הפסקול, המהווה חלק בלתי נפרד מהאווירה, ובעבודה עם מוזיקאים הן לפני המצלמה והן מאחוריה. הוא זכה פרס מצלמת הזהב בפסטיבל קאן בשנת 1984, וכן בפרס האגודה הלאומית למבקרי הקולנוע לשנת 1985 עבור הסרט הטוב ביותר.

סרטו הבא של ג'ארמוש "נרדפי החוק" Down by Law (1985) היה אף הוא הצלחה אומנותית וביקורתית. הסרט, שצולם אף הוא בשחור לבן (על ידי הצלם האהוב על ג'רמוש, רובי מולר אשר עבד אף עם הבמאי וים ונדרס על סרטים כ"פריס טקסס" ו"בואנה ויסטה סושיאל קלאב"), מהווה שיתוף פעולה בין ג'ארמוש, ובין שלושה מן השחקנים האהובים עליו, המופעים ברבים מסרטיו, ג'ון לורי, הזמר טום וייטס והקומיקאי האיטלקי רוברטו בניני שזו הייתה חשיפתו הראשונה לקהל האמריקני (לצד אשתו ניקולטה בראסקי). בסרט המשיך ג'ארמוש בסגנונו המוכר. הסרט מצולם בשחור לבן ומביא את סיפורם של שלושה אסירים הנמלטים מן הכלא לביצות לואיזיאנה. דמותו הסהרורית של בניני, שידיעתו באנגלית מתמצה במשפט "I Scream, You Scream, We All Scream for Ice Cream”, מהווה אך רקע קומי להתרכזותו של ג'ארמוש בדמויותיהם של וייטס ולורי, ולמשחק המשובח שהצליח להפיק משחקניו, כמו גם לצילום השחור לבן, יוצר האווירה הג'ארמושית המיוחדת. הסרט הוקרן בפתיחת פסטיבל הקולנוע של לונדון, וזכה בפרס המבקרים בפסטיבל קאן.

שני סרטיו הבאים התאפיינו שניהם במספר סיפורים המתרחשים סימולטנית. הסרט "רכבת מסתורין" מ-1989 סיפר שלושה סיפורים שמתרחשים באותו הלילה, במלון קטן בממפיס. "מונית לילה" (Night on Earth) משנת 1991 היה פרויקט שאפתני יותר. בסרט הביא ג'ארמוש את סיפורן של דמויות הנוסעות במונית במקומות שונים על פני כדור הארץ – רומא, לוס אנג'לס והלסינקי. על אף הופעתו של בניני בראש צוות שחקנים בינלאומי מוכר כוינונה ריידר וג'ינה רולנדס, הסרט לא זכה להצלחה הביקורתית והקופתית של סרטיו הקודמים.

שנות ה-90
לאחר סרט זה המשיך ג'ארמוש בעשיית קולנוע עם סרטים כ"איש מת" (1995), מערבון בכיכובו של ג'וני דפ ו"גוסט דוג: דרכו של סמוראי" עם פורסט ויטאקר בו נראה מפנה לכיוון של פילוסופיה מזרחית. אומנם, יש הטוענים כי ג'ארמוש עשה מפנה לסרטים מן "הזרם המרכזי" ואיבד את קיסמו ה"עצמאי" בסרטיו הראשונים.

בין השנים 1986 – 2004 צילם אוסף של אפיזודות בכיכוב שחקנים שהופיעו בסרטיו השונים בשם "קפה וסיגריות", אשר התחיל כסרט בן שש דקות בכיכובו של בניני בשנת 1986. סצנה נוספת בכיכובו של סטיב בושמי באורך שמונה דקות צולמה בשנת 1989 ובשנת 1993 צולמו 12 דקות נוספות בכיכוב המוזיקאים טום וייטס ואיגי פופ. בשנת 2004 יצא לאור הגרסה המלאה בת 11 אפיזודות, המזכירה מאוד את התנופה והאווירה המיוחדת בסרטיו המוקדמים.
שנות ה-2000
בשנת 2005 ביים את הסרט "פרחים שבורים". הסרט מציג מספר כוכבים הוליוודיים כביל מארי ושרון סטון, וזכה להצלחה קופתית וביקורתית. הסרט הוא סיפורו של איש עסקים הולל המתמודד עם העובדה כי מרומן אקראי שאירע תשע עשרה שנים בעברו, נולד לו בן אותו אינו מכיר. בפסטיבל קאן ב-2005, הסרט היה מועמד לפרס דקל הזהב וזכה בפרס גרנד פרי.  ג'ים ג'ארמוש הקדיש את הסרט "פרחים שבורים" לבמאי הצרפתי ז'אן אסטאש.

ב-2009 ביים את הסרט "גבולות השליטה". בסרט כיכב איזאק דה בנקולה, יליד חוף השנהב, המגלם אדם מסתורי, מתבודד, הפועל מחוץ לחוק בספרד. צילומי הסרט נעשו בין היתר במדריד ובסביליה. בסרט השתתפו שורה של כוכבים בני לאומים שונים, ביל מארי האמריקאי, השחקנים הבריטים טילדה סווינטון וג'ון הרט, השחקן יליד מקסיקו גאל גרסיה ברנאל והשחקנית הישראלית היאם עבאס.

 שנות ה-2010 
ב-2013 ביים סרט ערפדים בשם "רק האוהבים שורדים", עם טום הידלסטון, טילדה סווינטון, מיה ווסיקובסקה, ג'ון הרט, אנטון ילצ'ין וג'פרי רייט.

ב-2016 ביים את הסרט "פטרסון", בכיכובו של אדם דרייבר, אודות נהג אוטובוס שכותב שירה. שני גיבוריו הם האיש והעיר שחולקים שם אחד — פטרסון. האיש הוא נהג אוטובוס (בכיכובו של השחקן אדם דרייבר) שהוא גם משורר לעת מצוא, והעיר היא פטרסון, ניו ג'רזי. זהות השמות של העיר והאיש אינה המצאה של ג'ארמוש. היא מבוססת על הרעיון מהפואמה "פטרסון" מאת המשורר האמריקאי ויליאם קרלוס ויליאמס. באותה שנה יצא סרט תיעודי בבימויו בשם "תן לי סכנה" אודות איגי פופ.

ב-2019 ביים את סרט הזומבים "המתים אינם מתים", בו חזר לשתף פעולה עם אדם דרייבר, ביל מארי, איגי פופ, טום וייטס, RZA וטילדה סווינטון. בתפקידים קטנים מופיעים סטיב בושמי, דני גלובר, קלואי סביאני, רוזי פרז וקרול קיין. הסרט פתח את פסטיבל קאן וזכה לביקורות מעורבות.

 שנות ה-2020 
במרץ 2025 אושר כי הסרט Father Mother Sister Brother של ג'רמוש, בכיכובם של קייט בלאנשט, אדם דרייבר וטום וייטס, הוא אחד מהסרטים שאושרו להתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן לשנת 2025.

פילמוגרפיה
שנהכותרתבמאיתסריטאיעורךמלחיןמפיקהערות 1981חופשה תמידית 1984זרים 1986נרדפי החוק 1989רכבת מסתורין 1991מונית לילה 1995איש מת 1999גוסט דוג: דרכו של סמוראי 2003קפה וסיגריות 2005פרחים שבורים 2009גבולות השליטה 2013רק האוהבים שורדים 2016פטרסון 2016תן לי סכנהסרט דוקומנטרי על איגי פופ 2019המתים אינם מתים 2025אבא אמא אח אחות

לקריאה נוספת
 , פרק ח': גבולות השליטה - אמנות, פשע וקפיטליזם: על ג'ים ג'ארמוש, עמ' 313–349.

קישורים חיצוניים






הערות שוליים

*
קטגוריה:אמריקאים ילידי אוהיו
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:עורכי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'כי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953