קיביה

קיביה (בערבית: قبية או قبيا) הוא עיירה הנמצאת בנפת רמאללה ואל-בירה, ברשות הפלסטינית. באמצע שנת 2016 העיירה מנתה 6,272 תושבים. אדמות הכפר משתרעות על פני 5,130 דונם.

מיקום
קיביה ממוקמת בצמוד לתוואי הקו הירוק, כ-2 קילומטר ממזרח לשוהם ושלושה קילומטר צפונית לעיר מודיעין עילית. על גבעה שפסגתה 256 מטר מעל פני הים.
היסטוריה
לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברזל II. הכפר מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים, מצפון מערב, ממוקמת ח'רבת אבו אל-פַחם, ממערב תל דלית, ח'רבת אל-ביידא, וח'רבת בעינה. בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן באתרים אלו, וכתב: .

מדרום לכפר נמצא האתר "רוג'ום א-לווזה", שבו שרידי רוגם.

בסקר ארכאולוגי שערך ישראל פינקלשטיין בשטחי הכפר התגלו חרסים מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית, התקופה הממלוכית והתקופה העות'מאנית הקדומה.

גרעין הכפר הנוכחי הוקם מסביב לקבר שייח' ("שייח' חמדאן").

התקופה העותמאנית
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים. 29 משפחות התגוררו בכפר. לפי ויקטור גרן, גרו בכפר 141 תושבים בשנת 1863.

בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ"כפר קטן על ראש גבעה, מוקפת במטעי זיתים".

בתקופת המנדט הבריטי
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמלה.

במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט, בקיביה הייתה אוכלוסייה של 694 נפש, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 204 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 909 תושבים, כולם מוסלמים.

בשנות ה-30 הוקמה מערכת אספקת מים משותפת לכפרים באזור, כולל קיביה. עד אז קיבל הכפר את אספקת המים מבורות מים ומעיינות.

בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 1,250 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 16,504 דונם. אשר מתוכם הוקצו 4,788 לגידולי דגנים.
בשליטת ירדן
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.

בליל ה-14 עד 15 באוקטובר 1953 ביצע צה"ל פעולת תגמול בכפר. בפעולת קיביה פוצצו החיילים כ-45 בתים והרגו כ-60 מתושבי הכפר שהסתתרו בהם, רובם נשים וילדים. הפעולה בוצעה על ידי חיילי יחידה 101 וגדוד 890 של הצנחנים בפיקודו של אריאל שרון ועוררה סערה בין לאומית ומחלוקת פנימית במדינה. שרון וקציניו טענו שקראו לאנשים לצאת מהבתים לפני שפוצצו אותם אבל בגלל שהתושבים פחדו הם נשארו בשקט במרתפים או סליקים ולא יצאו ולכן החיילים לא היו מודעים למה שהם עושים אחרת היו מסרבים. דוד בן-גוריון תירץ את הפעולה ותוצאותיה כפעולה שבוצעה על ידי אזרחים כתגמול על רצח אם ושני ילדיה ביהוד, שבוצע על ידי מסתננים.

בשליטת ישראל
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עברה העיירה משליטה ירדנית לישראלית.

בעקבות הסכם אוסלו, 21.5% מאדמות העיירה נמצאות בשטח B, ו-78.5% הנותרים נמצאים בשטח C.

בשנת 2005 הופקעו כ-1,500 דונם מאדמות העיירה לצורך בניית גדר ההפרדה שעוברת לאורך 3 ק"מ על אדמות קיביה.

בשנת 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הרס צה"ל את בית המחבל שביצע פיגוע ירי סמוך ליישוב קדומים והרג את סמל ראשון שילה אמיר. המחבל, תושב הכפר, השתייך לארגון הטרור חמאס.

תמונות
250px|מרכז|ממוזער|קיביה מכיוון ההתנחלות נילי
 250px|מרכז|ממוזער|קיביה במבט ממזרח למערב

מפות היסטוריות של  קיביה
230px|מרכז|ממוזער|מפה מנדטורית משנת 1944250px|ממוזער|מרכז|מפה מנדטורית של האזור בשנת 1945
קישורים חיצוניים

 קיביה – צפיפות - בנייה ללא היתר - צווי הריסה, באתר בצלם, 25 בנובמבר 2013

הערות שוליים

קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים