געגוע

ממוזער|200px|הפסל "געגוע" בכיכר החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל - פיסול: כרמון שמוליק, נבות אתי, השראה: אלון רחלי

געגוע הוא רגש המורגש כאשר קיימת תחושת נוסטלגיה, כמיהה או תשוקה לאדם מסוים, לרעיון מסוים או לזיכרון מסוים, אשר לא נמצא בסביבת המרגיש. זוהי תחושת בדידות ועצבות בגלל רצון להיות בקרבתו של מישהו או משהו. הגעגוע מובע במספר דרכים, בהן בשירה ובספרות, והוא מלווה בתחושת חיסרון או אובדן.

 היבטים פסיכולוגיים 
הגעגוע נתפס במחקר הפסיכולוגי כרגש חברתי, אשר נוצר בעקבות זיכרונות נעימים מהעבר המלווים בכמיהה. הוא מתעורר בעקבות גירויים חיצוניים או מצבים פנימיים ויכול לעלות במגוון רחב של סיטואציות, כולל תחושת איום קיומי, בדידות, שעמום או קור פיזי. אף שמדובר ברגש שמעורבים בו עצב ותחושת אובדן, לגעגוע יש תפקידים אדפטיביים, הוא מחזק את תחושת המשמעות בחיים, תורם לתחושת קשר חברתי ומעודד התנהגות פרו-חברתית. מעבר לכך, הגעגוע מסייע בשמירה על איזון רגשי וגופני, מפחית תגובות הגנתיות, מגביר תחושת ערך עצמי ומסייע בהתמודדות עם חוויות של ריחוק, דחק או חוסר. מחקרים נוספים מצביעים על כך שהגעגוע עשוי להתבטא לא רק בתחושות פנימיות, אלא גם בהתנהגויות בין אישיות. הוא מעודד קרבה פיזית בין אנשים, מגביר נטייה לבקש עזרה ולחשוף רגשות ואף עשוי לעבור מאדם אחד לאחר באמצעות שיתוף של חוויות רגשיות. היבט נוסף הוא געגוע רומנטי, אשר נחקר כרגש שמחזק מחויבות ושביעות רצון בזוגיות.

 געגוע בתרבויות ושפות אחרות 
קיימות מילים שדומות במשמעותן למושג ״געגוע״ בשפות אחרות, אך אינן תואמות באופן מלא את פירושו הרגשי כפי שהוא מוגדר בעברית. לדוגמה, המילה Sehnsucht בגרמנית מתייחסת למחשבות ורגשות כלפי משהו חסר בחיים אשר היה הופך אותם לשלמים. בפורטוגזית, המילה Saudade היא מורכבת, עוצמתית ובעלת משמעות תרבותית עמוקה. היא מתארת רגשות חזקים ומעורבים עקב אובדן של מישהו או משהו יקר ערך, וגם זיכרון של חוויה נעימה שכעת רחוקה. המושג Nostalgia (בעברית ״נוסטלגיה״) נטבע במאה ה-17 על ידי סטודנט שווייצרי לרפואה, לתיאור תחושת הכמיהה העזה לשוב הביתה שחשו חיילים, סטודנטים ומשרתים שנשלחו למדינות אחרות. כיום, המושג מתאר תחושה סנטימנטלית כלפי אירועי עבר חיוביים ולעיתים גם רצון לחזור אליהם. באנגלית, המילים Yearning ו-Longing מתארות משאלה עזה למשהו שאינו בהישג יד.

 געגוע בעידן הדיגיטלי 
בעידן הדיגיטלי מופעים של געגוע מקבלים ביטוי חדש. התיעוד המתמשך של תמונות, שיחות והתכתבויות מאפשר נוכחות מתמדת של זיכרונות מהעבר, ולעיתים מקשה על תהליך השכחה. במצבים אלו, הגעגוע אינו רק תגובה להיעדר ממשי, אלא גם תולדה של הצפה חוזרת ונשנית של תכנים רגשיים המנציחים קשרים, חוויות ודמויות שכבר אינן נוכחות בפועל. היכולת לשחזר רגעים אינטימיים באמצעים טכנולוגיים עלולה להעצים את הגעגוע ואף להפריע לתהליכי עיבוד רגשי. עם זאת, תיעוד זה עשוי גם להעניק נחמה, לספק תחושת המשכיות ולשמר זיכרונות בעלי משמעות אישית או קולקטיבית.

 הגעגוע לירושלים וארץ ישראל בעם היהודי 
בעם היהודי, הגעגוע לירושלים ולארץ ישראל הפך לאבן יסוד בתרבות, במסורת וביצירה הספרותית. הגעגוע לירושלים ולארץ ישראל מהווה נדבך מרכזי בזהות ובתודעה ההיסטורית של העם היהודי. ממקורות דתיים ופיוטיים ועד נאומים מודרניים ושירים בני זמננו, ניכרת תחושת כיליון נפש לעיר שנחזתה בחזון ונשמרה בלבבות, גם מרחוק. ש"י עגנון, בנאום קבלת פרס נובל, תיאר עצמו כמי שנולד בירושלים אף שנולד בגולה "בזכותה של ירושלים כתבתי את כל אשר נתן השם בלבי ובעטי". גם מגילת העצמאות מדגישה את השמירה על האמונה והתפילה לשוב לארץ בכל שנות הגלות. חג הסיגד של יהדות אתיופיה מבטא כמיהה לירושלים האידיאלית, שהתבטאה בתפילות "לשנה הבאה בירושלים", ועם העלייה לישראל עברה למציאות טקסית בירושלים עצמה.

שירתו של ר' יהודה הלוי, מהבולטים במשוררי ספרד בימי הביניים, מעידה על עוצמת הגעגוע הלאומי והאישי לירושלים ולארץ ישראל. שיריו מבטאים תשוקה עזה לשוב לארץ הקודש לא רק כיעד גאוגרפי, אלא כמוקד של זהות, רוח וחיים. ירושלים בשירתו מתוארת כמרכז קיומי, שחיים בלעדיה הם חיים חסרים, והכמיהה אליה הופכת למוקד נפשי ורוחני. שירו הידוע "לִבִּי בְמִזְרָח וְאָנֹכִי בְּסוֹף מַעֲרָב" הפך לסמל לתחושת הפיצול שבין הגוף בגולה לבין הלב הקשור לציון.

בספרות המקראית, סיומם של ספרים רבים מלווה בתחושת געגוע - לעבר, לעתיד ולעיתים גם וגם. הגעגוע מתבטא בכמיהה לשיבה לארץ ישראל, להתקרבות מחודשת לאלוהים או להשלמה של חלום שטרם התגשם. ספר דברים מסתיים כאשר משה מביט אל הארץ המובטחת אך אינו נכנס אליה, תמונה שמעוררת תחושת חסר וציפייה גם יחד. ספר יהושע מסתיים בתיאור קבורת יוסף בארץ, כמימוש של הבטחה קדומה, אך גם כעדות לדרך ארוכה של עם השב לארצו. גם במגילת שיר השירים, הסיום בין הדוד לרעיה מבטא ריחוק, אך כזה שטומן בחובו אהבה וגעגוע עמוק. סיומות אלו אינם רק סגירה של עלילה, אלא ביטוי רגשי של תקווה, חוסר, וכמיהה המבטאות את הגעגוע במקרא.

 געגוע בבעלי חיים 
תחום הגעגוע בקרב בעלי חיים עדיין נמצא בראשית דרכו המחקרית. מחקרים תומכים ברעיון שבעלי חיים חווים רגשות, אך תחום זה עדיין מתפתח ונגישותו למחקר מוגבלת. מהספרות עולה כי בעלי חיים עלולים להגיב במצוקה פיזיולוגית או רגשית להיעדרות או פרידה חברתית, מה שיכול להעיד על רגשות געגוע. מחקר אחד חקר את תגובותיהם של כלבים וחתולים לאובדן של בעל חיים אחר שהיה להם חבר, על סמך דיווח בעליהם. נמצאו תגובות התנהגותיות מובהקות לאחר האובדן - חיפוש אחר תשומת לב מהבעלים, התנהגויות טריטוריאליות, שינויים בהרגלי אכילה ושינה, חוסר עניין ועוד. במחקר נוסף שבו נערכו סריקות fMRI לכלבים, נמצאה הפעלה חזקה של הגרעין הזנבי בעלת אסוציאציה חיובית בנוכח ריח של אדם מוכר שאינו נוכח בחדר. ממצא זה יכול להעיד על זיכרון וקשר רגשי עמוק של כלבים עם בעליהם.

 ראו גם 
 געגועים הביתה
 נוסטלגיה

לקריאה נוספת
 גליה רבינוביץ', גדעון נפתלי, יערה לוין-פריימן, על געגועים: חקירה בפסיכולוגיה אופטימית, רסלינג, 2013. 
 עליזה קורב בונפיל, געגוע: עיון בפסיכואנליזה ובספרות, כרמל, 2025

קישורים חיצוניים
 ליאור גרנות מחשבות על געגועים באתר פסיכולוגיה עברית
 אגנס ארנולד פורסטר, געגועים לנוסטלגיה, אלכסון
 לדבר גלויות על שירי געגוע, מגזין גלויה
  - סיפורי געגוע מבידוד בתקופת הקורונה

 הערות שוליים 

קטגוריה:רגשות