רוסלאן

רוּסְלָאן (בכתיב רוסי ארכאי: Русланъ; בכתיב המקובל כיום: Руслан) שנשאה את שמו של הגיבור הרוסי רוסלאן מהפואמה "רוסלאן ולודמילה" הייתה האונייה המאורגנת הרשמית הראשונה, ולמעשה גם האחרונה, שהפליגה מהאימפריה הרוסית לשעבר לארץ ישראל בשנת 1919, לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, ועל סיפונה 671 נוסעים.
"רוסלאן" נחשבת לסנונית הראשונה שפתחה את תקופת העלייה השלישית, אף שלמעשה הייתה אחת האוניות האחרונות שהגיעו לחופי יפו באותה שנה. על סיפון הרוסלאן היו חלוצי תרבות ואמנות שהיו חלק מדור המייסדים של התרבות בישראל.

רקע
ב-1918 הגיעו כמה מאות מתושבי צפת ויפו שלנוכח המלחמה והרעב ששררו בארץ ישראל עזבו את בתיהם ונדדו דרך סוריה וקושטא והגיעו לנמל אודסה, בעת בה נמצא הצבא האוסטרו-הונגרי שם, בתקווה כי בתור נתיני אוסטריה יינתן להם להגיע לאוסטריה. ניסיונם זה נכשל והם נאלצו להישאר באודסה וסבלו מקור ומגשמים. לעזרתם נחלצו צעירים יהודים - חברי הארגונים "התחיה", "צעירי ציון" ואחרים, והעבירו אותם מהנמל לקסרקטיני הצבא האוסטרי שנעזבו בינתיים. למרות סיוע זה נפטרו חלק מהפליטים.

הצעירים, מנהיגי התנועות הציוניות הללו, סייעו לפליטים להקים את "ועד פליטי ארץ ישראל" שביקש לשוב לארץ ישראל עם תום המלחמה. באותו זמן התקבצו באודסה יהודים רבים שביקשו לעלות לארץ ישראל. מנהיגי הארגונים החליטו לנצל את קיום קבוצת כמה עשרות הפליטים שחפצו לשוב והגזימו במספר הפליטים כדי לאפשר לעולים להצטרף לקבוצת הפליטים. מנחם אוסישקין ומאיר דיזנגוף יצרו קשר עם שר החוץ הבריטי, הלורד קרזון, ושכנעו אותו כי אין מדובר בבולשביקים. ארגון העולים היה מבצע מסובך. הימים ברוסיה היו מלאי תהפוכות, השלטון התחלף במהירות בין הבולשביקים לכוחות המתנגדים, רוסיה הייתה בעיצומה של  מלחמת אזרחים.

קורות ההפלגה
העולים היו צריכים להוכיח את זכאותם לעלייה כ"פליטים מארץ ישראל" שנתקעו ברוסיה כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה. לצורך כך התקיימו קורסים ל"הכשרת פליטים" מארץ ישראל בו למדו המבקשים פרטים שונים על הארץ. "רוסלאן" הפליגה ב-27 בנובמבר 1919 מנמל אודסה שבדרום אוקראינה ועגנה בנמל יפו ב-19 בדצמבר 1919, נר שלישי של חנוכה כ"ז בכסלו ה'תר"ף. ההפלגה לוותה בקשיים ובעיות, בכל הנמלים בהם עגנה לא הורשו הנוסעים לרדת מחשש שמא הנוסעים הם בולשביקים שמטרתם להסתנן ולחולל מהפכות.

מצטטת זהבה בקמן את אליהו הגלעדי, שנמנה עם העולים:

דמויות בולטות בין הנוסעים
דמויות בולטות ברשימת המפליגים, אשר השפעתן על היישוב ועל מדינת ישראל ניכרה בשנים שלאחר מכן, זיכו את הרוסלאן בתואר "המייפלאואר הציונית". מבין הנוסעים על הרוסלאן: ההיסטוריון יוסף קלוזנר, האדריכלים זאב רכטר ויהודה מגידוביץ', עורך "הארץ" לעתיד משה יוסף גליקסון, אריה נבון בן ה-10, לימים קריקטוריסט וצייר, שעלה עם משפחתו, הרקדן ברוך אגדתי ואחיו איש הקולנוע יצחק אגדתי, צדוק (צ'שק) רוזנטל ממקימי קיבוץ גן שמואל ומייסד חברת "הזרע", הוריה של הטייסת זהרה לביטוב, ישראל גורי (לעתיד חבר הכנסת ואביו של המשורר חיים גורי), המחנכת פנינה היילפרין עם בניה, אוריאל (לימים המשורר יונתן רטוש), גמליאל צבי (לימים הבלשן צבי רין) והבת מרים (לימים המשוררת מירי דור); הרופא הגלילי ד"ר שניאור זלמן אביגדורי, ד"ר חיים יסקי, מנהל בית החולים הדסה שנרצח בשיירת הרופאים ב-1948, הרופא אריה דוסטרובסקי ובתו יוכבד דוסטרובסקי, לימים מייסדת האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ובנו ישראל דוסטרובסקי לימים מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית ונשיא מכון ויצמן למדע, הציירים פנחס ליטבינובסקי ויצחק פרנקל, רוזה כהן (אימו של יצחק רבין), הפסל משה ציפר, חברת הכנסת הראשונה רחל כהן-כגן (החתומה על מגילת העצמאות), ד"ר ברוך ניסנבוים, מייסד מד"א בחיפה, שמואל נבון, נחום חת (לעתיד חבר כנסת ונשיאו הראשון של הוועד האולימפי בישראל), אברהם קמיני (לעתיד יושב ראש הוועד הארצי של הקרן הקיימת לישראל) ורבים אחרים. עוד באוניה הגיעו גם ששת חברי קבוצת החלוצים שהתיישבה בדילב, לימים קרית-ענבים. באונייה זו חזרו לארץ רחל המשוררת, השחקן מאיר תאומי והאמן יוסף קונסטנט.

 חשיבות תרבותית 
גדעון עפרת, בספרו "מוסקבה - ירושלים", מתאר את רוסלאן כאונייה "משיחית" עבור התרבות הישראלית בשל ריבוי האמנים והאינטלקטואלים שעלו לארץ על סיפונה. עפרת מתאר בספרו את השפעתם של יעקב פרמן אשר עלה בספינה בארגון תערוכות האמנות המודרניות הראשונות בארץ ישראל ובחלקו בהקמת הקואפרטיב "התומר" יחד עם יצחק פרנקל ויוסף קונסטנט אשר גם הם עלו ברוסלאן. בהמשך הדרך יצחק פרנקל הקים את הסטודיו הראשון לאמנות מודרנית בישראל ואף הציג את האמנות המופשטת הראשונה בארץ ב-1926 והשפיע על דור שלם דרך לימוד הטכניקה והחשיבה המודרנית אשר אפיינה את אסכולת פריז אליו השתייך פרנקל. בנוסף, בספינה עלו גם דמויות מפתח בשירה העברית, רחל המשוררת ויונתן רטוש. גם האדריכלים זאב רכטר ויהודה מגידוביץ אשר בנו בסגנון האקלקטי ולימים יהיו מחלוצי האדריכלות המודרניסטית עלו באונייה.

אזכורים בספרות
הספר, "אלף לבבות", של דן צלקה מספר את סיפורה של "רוסלאן". ספרה של יוכי ברנדס, "וידוי", מתאר את קורותיה של "רוסלאן" מנקודת מבטה של נערה צעירה.

ספר החיים - יומנה של קבוצת קרית-ענבים תר"פ-תרפ"ט.

לקריאה נוספת
 אריה רפאלי (צנציפר), במאבק לגאולה, ספר הציונות הרוסית ממהפכת 1917 עד ימינו, תל אביב: הוצאת דבר ועיינות, תשט"ז-1947, עמ' 154–156
 זאב הים. נתיבי ים - תולדות הספנות הישראלית. תל אביב, הוצאת מלוא בשיתוף עם חבל ימי לישראל, תשל"ב-1972. עמ' 189–190
 רב חובל הלל ירקוני. הים, האנייה ועם ישראל. חיפה, פרדס הוצאה לאור, 2009. הערך "רוסלאן", עמ' 253

קישורים חיצוניים
 ״והספינה שטה״ - חלוצי תרבות על סיפון ה"רוסלאן" - תערוכה לרגל 100 שנות הארכיון הציוני המרכזי, באתר מוזיאון ישראל
 ידיעות עיתונאיות על האונייה "רוסלן" באתר שפת הים - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, 1948-1856.


 תמונת הרוסלאן, באתר berkovich-zametki.com
 ד"ר מרדכי נאור, אניית הבכורה של המנדט




 אושי דרמן, המייפלאואר של הסלבס היהודים: 100 שנה להפלגה של "רוסלאן" לארץ ישראל, בבלוג אנו – מוזיאון העם היהודי, אוקטובר 2019

  פגישה חגיגית של עולי רוסלאן בתל אביב, יומני כרמל, 1936 (התחלה 0:21)
  מאה שנה לאונייה "רוסלאן", במסגרת הסכת עולמי עם יצחק נוי, תאגיד השידור הישראלי - כאן


הערות שוליים

קטגוריה:עליות לפני קום המדינה
קטגוריה:אוניות נוסעים
קטגוריה:כלי שיט בתקופת היישוב
קטגוריה:העלייה השלישית
קטגוריה:1919