SSRI

SSRI (ראשי תיבות באנגלית: Selective Serotonin Reuptake Inhibitor; בעברית: מעכבי קליטה חוזרת בררניים של סרוטונין) הוא שם כולל לקבוצה של תרופות נוגדות דיכאון, המבוססות על עיכוב קליטה חוזרת של סרוטונין. המדובר בדור חדש של תרופות נוגדות דיכאון, אשר מגוון רב של תרופות מתבססות עליו. הידועות מבין תרופות אלו הן פלואוקסטין (Fluoxetine), הידועה בעיקר בשמה המסחרי פּרוֹזַק, ואסציטלופרם (Escitalopram), הידועה בעיקר בשמה המסחרי ציפּרָלֵקס. משפחת תרופות זו היא חלק מקבוצה גדולה יותר של חומרים המכונים "SRI", הכוללת גם את הטריציקליים.

 דרך הפעולה של תרופות מסוג SSRI 
המוח בנוי מתאי עצב. תאים אלה מעבירים ביניהם מידע על ידי שחרור חומרים כימיים הנקראים "מוליכים עצביים". לשם העברת המידע בין תאי העצב, מעביר התא השולח מוליך עצבי לתא המקבל דרך סינפסה, שהיא מרווח זעיר בין תא עצב אחד למשנהו. רק חלק קטן מהמוליך העצבי ששלח תא העצב הקדם-סינפטי נקלט בתא העצב הבתר-סינפטי. בתהליך הנקרא קליטה חוזרת, רוב המולקולות של המוליך העצבי נקלטות חזרה בתא העצב השולח ואינן משפיעות על התא המקבל. תרופות SSRI מעכבות את הקליטה החוזרת של המוליך העצבי סרוטונין וכך גורמות להעלאת ריכוז הסרוטונין בסינפסות ולהגברת השפעתו במסלולים העצביים במוח.

הסרוטונין שייך לקבוצת מוליכים עצביים מונואמינים ואחראי על מגוון רחב של תפקודים. בין השאר הוא משפיע על תחושות הקשורות למצב הרוח, תיאבון, הנאה מינית, וויסות הטמפרטורה בגוף. הסרוטונין במוח מצליח לעבור את מחסום הדם-מוח באמצעות נשא ביולוגי ייחודי, וזו הסיבה לכך שלא ניתן להשתמש בסרוטונין עצמו כתרופה, משום שלא יוכל לעבור את מחסום הדם-מוח.

תחילת השפעת התרופות מסוג זה אורכת זמן. כאשר מדובר בתרופות המוקדמות יותר בקבוצה זו, כמו פרוזק, לוקח כשלושה שבועות עד להשפעה מורגשת, מאחר שנדרש זמן להצטברות הסרוטונין וליצירת קולטנים נוספים בהשפעתו.
עם זאת, קיימות תרופות חדשות כמו ציפרלקס, בהן השפעת התרופה ניכרת לעיתים כבר לאחר שבוע טיפול. בנוסף לכך, כאשר מדובר בהקלה על תסמיני חרדה, ההשפעה לרוב מהירה יותר, וכבר לאחר מספר ימים ניתן לרוב לחוש בשיפור. ישנן מספר תאוריות מדוע העלאת רמת הסרוטונין במוח גורמת להפחתת תחושות דיכאון אולם אין קונצנזוס או אימות מספיקים לאף אחת מהן.

 מחקרים 
עצם ההנחה שבבסיס תרופות ה-SSRI, לפיה מניפולציה על הסרוטונין בגוף מסייעת להתמודדות עם דיכאון, היא הנחה שנכון לשנת 2018 אינה מגובה בראיות חד משמעיות שתומכות בה, ותרופות אלו נמצאו יעילות פחות מנוגדי דיכאון הטריציקליים אותם החליפה. למרות זאת, תרופות ה-SSRI מקובלות על ידי פסיכיאטרים, ונחשבים באופן כללי ליעילות, אם כי מידת יעילותן ואופן פעולתן נתונה במחלוקת.

משפחת SSRI נכנסה לשימוש ב-1987. פלואוקסטין (הידועה בעיקר בשם המסחרי "פרוזק") הייתה התרופה הראשונה שקיבלה את האישור של FDA (מינהל המזון והתרופות בארצות הברית). פלואוקסטין נחשבת כתרופה ישנה יחסית, ואת מקומה תופסות תרופות אחרות בעלות פעולה דומה, אך עם פחות תופעות לוואי, כגון: ציטאלופרם ("ציפרמיל", "רסיטל"), סרטרלין ("לוסטראל") ועוד. במחקר משנת 2009 נמצא כי התרופות שהציעו את השילוב המוצלח ביותר של יעילות ומיעוט תופעות לוואי הן אסציטאלופראם (ציפרלקס), וסרטרלין (לוסטראל).

מחקרים שונים שבחנו את יעילות תרופות ה-SSRI בהשוואה לפלצבו, מצאו שהתרופות נמצאו יעילות בממוצע יותר מאשר פלצבו, אם כי נרשמה השפעה רבה גם לפלצבו עצמו, וההבדלים שנמצאו לעומת פלצבו לא גדולים בהרבה, ונתקלים בגישות מגוונות במחקר בהתחשב בתופעות הלוואי האפשריות של התרופות. במטא מחקר שהתפרסם ביולי 2022 בכתב העת molecular psychiatry , בדקו חוקרים מיוניברסיטי קולג' לונדון (UCL) ומשירות הבריאות הלאומי הבריטי (NHS) תוצאות של מחקרים שונים שנעשו, כדי לבדוק את התאוריה לפיה חוסר איזון כימי עומד בבסיס הדיכאון, ולכן העלאת רמת הסרטונין במוח מסייעת להפחתת הדיכאון.  מסקנת החוקרים הייתה שאין ביסוס אמפירי לטענה זו, ולא התגלו הבדלים בין אנשים הסובלים מדיכאון ובין אנשים בריאים במגוון של מדדים הקשורים לסרטונין .  

מחקרים ראשוניים טוענים שטיפול בהפרעת BDD או Body dysmorphic disorder - תפיסת גוף שלילית, בתרופות נוגדות דיכאון ממשפחת SSRI, מועיל ומנמיך סיכוי לאובדנות. 

תרופות ממשפחת SSRIs נחשבות לתרופות בטוחות יחסית. טכנית הן אינן ממכרות (בהשוואה לפלצבו), אולם לעיתים בפועל חווים מטופלים תסמיני גמילה ארוכי טווח שמשפיעים על תפקודם. בניסויים שנעשו, בהם בעלי חיים הורגלו לחומר וניתנה להם גישה חופשית אליו, לא נראתה הלהיטות להשגת החומר המאפיינת התמכרות. למרות זאת, הפסקה פתאומית אינה מומלצת ומקובל להפסיק את השימוש בצורה הדרגתית. התרופה אינה מומלצת לילדים מתחת לגיל 12. חלק מהתרופות ממשפחה זו נחשבות בטוחות לשימוש במהלך ההיריון ותקופת ההנקה, אולם ככלל שימוש במהלך תקופת ההיריון אינו מומלץ, וזאת מאחר שהתרופה עוברת לעובר דרך מחזור הדם של האם. אחרי הלידה עלול התינוק לסבול מתופעות הלוואי של גמילה חדה מהתרופה. במקרה שבו אין אפשרות להפסיק את הטיפול במהלך ההיריון, יעביר הרופא את המטופלת באופן הדרגתי לאחת התרופות הבטוחות יותר, אם יש צורך בכך.

במחקר משנת 2011 נטען כי שימוש במשככי כאבים מסוג NSAIDs (אדוויל, נורופן, אדקס, איבופרופן, אספירין) עשוי להפחית את הפעילות האנטי-דיכאונית של תרופות ממשפחת ה-SSRI.

 תופעות לוואי 
אחוזי ההצלחה ב-SSRIs אינם גבוהים מתרופות ממשפחת הטריציקליים, שהיו התרופות המקובלות לטיפול בדיכאון לפני SSRIs, אולם תופעות הלוואי ב-SSRIs מתונות יחסית ועוברות בדרך כלל לאחר זמן מה כשהגוף מתרגל. בנוסף, הסיכון ממנת יתר בחלק מהתרופות הוא נמוך מאוד, בייחוד בתרופות החדשות יותר (דווקא פלואוקסטין נחשבת פחות בטוחה מההיבט הזה). לכל אחת מהתרופות השונות ממשפחת ה-SSRI ייתכנו תופעות לוואי מעט שונות ויש לתת על כך את הדעת בבחירת התרופה המתאימה לחולה באופן אישי. תופעות הלוואי הנפוצות הן הפרעות שינה (נדודי שינה, סיוטי לילה), הפרעות במערכת העיכול המתבטאות בדרך כלל בהרגשת בחילה, והפרעות בתפקוד המיני - הפחתת החשק המיני וקושי להגיע לאורגזמה (למטופלים הסובלים מהפרעות בתפקוד המיני נהוג להוסיף בופרופיון - Wellbutrin, ואף להחליף כליל את התרופות נוגדות הדיכאון ולעבור לתרופה זו).

שימוש ב-SSRI יחד עם אלכוהול עלול להעצים את תופעות הלוואי, ובנוסף לגרום להתנגשות בין האלכוהול לבין החומר הפעיל בכדור, על כן דבר זה מסוכן ועלול לשבש את תהליכי הכדור על הסרוטונין במוח ואף לפגוע עוד יותר בכבד.
לכן ישנו איסור לשתות אלכוהול בתקופת השימוש בתרופה.

תופעות לוואי אפשריות:
 כאבי ראש
 עצבנות
 הפרעות שינה (נדודי שינה, ביעותי לילה)
 הפרעות אכילה: דיכוי התיאבון או הגברתו.
 הפרעות בתפקוד המיני (דיכוי הזקפה אצל גברים וקושי בהגעה לאורגזמה אצל גברים ונשים כאחד)
 רעד
 עייפות
 הפרעות במערכת העיכול (בחילות)
 יובש בפה
 הזעת יתר
 חולשה
 ראייה מטושטשת
 שינוי בחוש הטעם
 מחשבות אובדניות

 תרופות ממשפחת SSRI 
 פלואוקסטין (Fluoxetine) - שמות מסחריים: פרוזאק, פריזמה, פלוטין, אפקטין
 סרטרלין (Sertraline) - שמות מסחריים: לוסטראל, סרטרלין, זולופט, סרנדה
 ציטאלופרם (Citalopram) - שמות מסחריים: ציפרמיל, רסיטל
 פלובוקסאמין (Fluvoxamine) - שם מסחרי: פבוקסיל, פלובוקסמין טבע
 אסציטאלופראם (Escitalopram) - שמות מסחריים: ציפרלקס, אסטו, אסציטאלופרם טבע
 פארוקסטין (Paroxetine) - שמות מסחריים: סרוקסט, פקסיל, פאקסט

 משפחות תרופות נוגדות דיכאון נוספות 
 SRI – שם כולל לתרופות ממשפחות SSRI וטריציקליים
 טריציקליים (TCA) – פועלות על סרוטונין ונוראדרנלין (ידוע גם כנוראפינפרין)
 SNRI – מעכבי קליטה חוזרת של סרוטונין ונוראדרנלין
 NRI – מעכבי קליטה חוזרת של נוראדרנלין
 MAOI – פועלות על סרוטונין, נוראדרנלין ודופמין
 תרופות נוספות:
 רמרון/מירו, בונסרין – גורמים לשחרור סרוטונין ונוראדרנלין
 ולבוטרין – מעכבי קליטה חוזרת של דופמין ונוראדרנלין
 רמוטיב – תרופה ממקור צמחי, מקורה בצמח הפרע. פועלת על סרוטונין, נוראדרנלין ודופמין. מנגנון הפעולה שלה אינו ידוע במלואו. מיועדת לטיפול בדיכאון קל עד בינוני.

אוגמנטציה

ישנם מקרים בהם מוסיפים אוגמנטציה או חיזוקים שונים בנוסף לנוגד הדיכאון העיקרי. מספר דוגמאות:

 פסיכותרפיה (כגון טיפול קוגניטיבי התנהגותי אן טיפול פסיכודינאמי).
 תרופות (לעיתים ניתנות במינון נמוך יותר מאשר המינון שמקובל לתת אותן כאשר הן התרופה העיקרית ולא התוספת): תרופות נוגדות דיכאון אחרות, כגון בוספירון (סורבון), בופרופיון (ולבוטרין), מירטאזאפין (רמרון), רבוקסטין (אדרונקס) ועוד. חלק מהתרופות נוגדות הדיכאון שמשמשות כאוגמנטציה פועלות על מוליכים עצביים אחרים או נוספים ביחס ל-SSRI; תרופות אנטי-פסיכוטיות במינון נמוך (דוגמת סוליאן), ליתיום, נוגדי פרכוסים, הורמונים של בלוטת התריס (כגון אלטרוקסין) ועוד. לעיתים פחות קרובות ניתן ריטלין.
 תוספי תזונה: אומגה 3, חומצה פולית, ויטמין B12 (וויטמינים נוספים ממשפחת B), SAM-e, ויטמין D, פרוביוטיקה, מגנזיום, אבץ, זעפרן, קריאטין, כורכומין ועוד.

 ראו גם 
 SNRI
 MAOI

 קישורים חיצוניים 





 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:SSRI
קטגוריה:תרופות נוגדות דיכאון