עליית משה

עליית משה, אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, נכתב ככל הנראה בארץ ישראל במאה הראשונה, כמה עשרות שנים לפני חורבן בית המקדש השני. המקור, שנכתב ככל הנראה בעברית, לא השתמר. השתמרו רק קטעים ממנו בתרגום ללטינית.

הספר פורסם לראשונה בשנת 1861 מתוך כתב יד לטיני בן המאה השישית שנמצא בספרייה האמברוזיאנית שבמילאנו. החוקרים זיהו אותו כתרגום של הספר האבוד עליית משה, או צוואת משה הנזכר בכתבי יד של ההיסטוריון גלסיוס. 

כתב היד, הקטוע בסופו, כולל נבואה פסאודואפיגרפית בשמו של משה רבנו, המדברת על מהלך ההיסטוריה הישראלית בדורות שיבואו אחריו ועד לתקופת בניו של הורדוס. נבואה זו ניתנת בתוך תיאור של התכוננות משה לפטירתו ומינוי יהושע בן נון כממלא מקומו.

על פי גלסיוס, מכיל חלקו האבוד של הספר קרוב לוודאי ויכוח בין השטן לבין רב המלאכים מיכאל. ויכוח זה נזכר גם בברית החדשה.

לקריאה נוספת
 אברהם כהנא, עלית משה, ספרים החיצונים - חלק ראשון, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 332–343.
 א. ש. הרטום, צואת משה, בתוך: הספרים החיצונים, ספורי אגדה, כרך א, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–27 (ממוספר מחדש לאחר צוואות בני יעקב).
 בארץ ובתפוצות בימי בית שני ובתקופת המשנה ספר זיכרון לאריה כשר עמוד 3 "מיהו Taxo הערכה מחדש של מוצא הספר "עליית משה""

קישורים חיצוניים



קטגוריה:הספרים החיצוניים
קטגוריה:פסאודואפיגרפיה
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית