MLB

ליגת ה-MLB (באנגלית: Major League Baseball; בעברית: ליגת הבייסבול הבכירה) היא ליגת הבייסבול הבכירה של ארצות הברית וקנדה. ליגה זו היא המבוגרת ביותר מבין הליגות המקצועניות הבכירות בעולם, ונחשבת לליגת הבייסבול הטובה בעולם. החל משנת 2013 משחקות בליגה 30 קבוצות, 29 מארצות הברית, ואחת מקנדה. מנהלת הליגה יושבת במידטאון מנהטן.

הליגה מחולקת לשתי ליגות משנה, אמריקן ליג (הליגה האמריקאית - AL) ונשיונל ליג (הליגה הלאומית - NL) כאשר בכל אחת משחקות 15 קבוצות. ליגות המשנה מחולקות לשלושה בתים (Divisions) – בית מזרחי, בית מרכזי ובית מערבי. בכל בית משחקות חמש קבוצות.

הליגה הסדירה נערכת מסוף מרץ ועד לתחילת אוקטובר. במשך ששת החודשים האלו, כל קבוצה מקיימת 162 משחקים, כאשר בסיום העונה הסדירה נערכים משחקי הפלייאוף. לפלייאוף עולות שש קבוצות מכל ליגה (סה"כ שתים עשרה), והן הקבוצות שסיימו ראשונות בכל אחד משלושת הבתים, ושלוש הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בליגה שלהן שלא סיימו בראש הבית.

בפלייאוף ארבעה סיבובים. בוויילדקארד תשחק ראשת הבית עם המאזן הכי פחות טוב ושלוש הקבוצות הנוספות בסדרות של הטוב משלושה משחקים, כשהמנצחות עולות לסיבוב הראשון. בסיבוב הראשון תשחק בדרך כלל הקבוצה בעלת המאזן הטוב בליגה נגד הקבוצה שהעפילה כוויילדקארד לפלייאוף, והקבוצה עם המאזן השני בטיבו תשחק נגד השלישית. סדרה זו היא בשיטת הטוב מחמישה משחקים כאשר לקבוצה בעלת המאזן הטוב יותר יהיה יתרון ביתיות.

המנצחות עולות לסדרות הגמר של הליגות אשר משוחקות בשיטת הטוב משבעה משחקים כאשר גם כאן ניתן יתרון ביתיות לקבוצה בעלת המאזן הטוב יותר בעונה הסדירה. המנצחות מוכתרות כאלופות הליגות.

אלופת ה-MLB היא המנצחת בסדרת הגמר בין אלופות הליגות, הוורלד סיריס, בה השיטה היא של הטוב משבעה משחקים. עד שנת 2002 יתרון הביתיות בוורלד סיריס התחלף כל שנה בין הליגות. בשנת 2002 הסתיים משחק האולסטאר שמתקיים מדי שנה באמצע יולי בתוצאה של 7:7 אחרי 11 אינינגים (משחק סדיר בליגה הוא בן תשעה אינינגים). מכיוון שתיקו הוא תוצאה שאינה מקובלת בבייסבול החליטה הנהלת הליגה בראשות הקומישינר באד זליג כי החל משנת 2003 יתרון הביתיות בסדרת הגמר יהיה של הקבוצה מהליגה שתנצח במשחק האולסטאר.

בשנת 2022, בשל מחלוקת בין איגוד השחקנים לבעלי הקבוצות, נדחתה פתיחת העונה הסדירה בשבוע.

 היסטוריה 
 הקמת הליגות והמיזוג (1860–1901) 
ליגת ה-NABBP (באנגלית: National Association of Base Ball Players; בתרגום חופשי: התאחדות שחקני הבייסבול הלאומית), שהובילה מאוחר יותר להקמת "ליגת ה-MLB", נוסדה בשנות ה-60 של המאה ה-19 בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. חיילי צבא האיחוד נהגו לשחק בין הקרבות במשחק שנקרא "בייסבול סגנון ניו יורק". משחק זה התפשט בין יחידות הצבא, ומשם ברחבי ארצות הברית כולה, וכתוצאה מכך הוקמה ליגת הבייסבול הראשונה, ליגת ה-NABBP, שהתקיימה כליגת חובבנים במשך 12 שנים. עד שנת 1867 שיחקו בליגה זו יותר מ-400 מועדונים, כאשר רוב המועדונים החזקים הגיעו מצפון-מזרח ארצות הברית. בשנת 1869 הוקם מועדון הבייסבול המקצועי הראשון סינסינטי רד סטוקינג, ונהוג לציין שנה זו כשנת הקמתו של הבייסבול המקצועני.ממוזער|קבוצת בולטימור אוריולס מהליגה הלאומית, 1896. מספר שנים לאחר שנסגרה הקבוצה, נוסדה בליגה קבוצה חדשה בעלת אותו השם שמשחקת בה עד היום.

בעקבות הקמת המועדון המקצועני הראשון, התגלעה מחלוקת בין השחקנים המקצוענים והחובבנים בליגה, שגרמה לפיצול הליגה לשתי ליגות נפרדות. הליגה הראשונה הייתה ליגת חובבנים שנסגרה כעבור כמה שנים, והליגה השנייה נקראה NAPBBP (באנגלית: National Association of Professional Base Ball Players; בתרגום חופשי: התאחדות שחקני הבייסבול המקצועניים הלאומית) ויועדה לשחקנים מקצוענים. בין המועדונים שהצטרפו באותן השנים לליגת המקצוענים ניתן למנות את אטלנטה ברייבס ושיקגו וויט סטוקינג (כיום שיקגו קאבס).

בשנת 1876 הוקמה ליגת ה-NLPBBC (באנגלית: National League of Professional Base Ball Clubs; בתרגום חופשי: הליגה הלאומית של מועדוני בייסבול מקצועניים), מכיוון שליגת המקצוענים שפעלה עד אז הוכיחה עצמה כלא יעילה. הנהלת הליגה החדשה העבירה את הדגש מהשחקנים לקבוצות. במסגרת זאת ניתן הכוח למועדונים לכפות על שחקנים את תנאי חוזה ההעסקה, ולמנוע מהם לעבור בחופשיות בין מועדונים לטובת שכר משודרג, והקבוצות נדרשו לשחק את כלל משחקי העונה גם כאשר כבר לא היו מועמדים לאליפות הליגה עקב מאזן הפסדים, מה שקרה לעיתים קרובות במסגרת הליגה הקודמת. הנהלת הליגה נלחמה גם בתופעת ההימורים על משחקים, שגרמה לשחקנים "למכור" משחקים לטובת רווח אישי. בהמשך קיצרה הליגה את שמה ל-NL (באנגלית: National League; בתרגום חופשי: הליגה הלאומית). המשחק הראשון בליגה החדשה התקיים בשבת, 22 באפריל 1876 במגרש ג'פרסון סטריט, פילדלפיה.

השנים הראשונות של ליגת ה-NL היו סוערות. שחקני הליגה פתחו במרד נגד "סעיף המילואים" שהגביל את התנועה החופשית שלהם בין מועדונים. צוותים באו והלכו. בעונת 1882 לראשונה נשארה הליגה עם מספר קבוצות זהה לזה של העונה הקודמת, ורק ארבע מועדונים שרדו בליגה עד לעונת 1900. ליגות מתחרות רבות נפתחו ונסגרו ברחבי ארצות הברית באותן שנים, כאשר המצליחה מביניהן הייתה ליגת ה-AA (באנגלית: American Association; בתרגום חופשי: ההתאחדות האמריקאית) שפעלה בין השנים 1882–1891, וכונתה לעיתים "ליגת הבירה והוויסקי" בשל סובלנותה למכירת משקאות אלכוהוליים לאוהדים במגרשים. במשך כמה שנים, אלופי ליגת ה-NL נפגשו בסדרת גמר עם אלופי ליגת ה-AA שנקראה וורלד סיריס. בעונת 1892 התמזגו שתי הליגות לליגה אחת של 12 קבוצות שנקראה ליגת ה-NL. בעונת 1899 הוציאה ההנהלה מהליגה ארבע קבוצות ששיחקו בה, ובעקבות כך בעונת 1901 הוקמה ליגה מתחרה בשם ליגת ה-AL (באנגלית: American League; בתרגום חופשי: הליגה האמריקאית). הקמת הליגה לוותה בסדרה של הפרות חוזים ומחלוקות משפטיות בין שחקנים לקבוצות בליגת ה-NL שעברו לשחק בליגה החדשה.

בעקבות המחלוקות הרבות שהתגלעו בין הליגות, והרעש שהתעורר בעולם הבייסבול, הוקם גוף מפקח על שתי הליגות בשם NA (באנגלית: National Association; בתרגום חופשי: ההתאחדות הלאומית). גוף זה ניהל משא ומתן בין הליגות על סט חוקים שכלל תקנון חוזים שנועד למנוע משחקנים לעבור בין הליגות ללא רשות הקבוצות. ה-NA הסדיר גם את המעמד של הליגות הנמוכות ברחבי המדינה והחוקים לפיהם הן משחקות. על בסיס עבודה זו פועלות ליגות אלו עד היום.

 ליגות משנה נוספות 
בשנת 1969, החליטה ועדה מיוחדת לנתוני משחק הבייסבול של ליגת ה-MLB להכיר רשמית בשש ליגות בכירות שהתקיימו באותן השנים. המהלך הוביל למחלוקת בין פרשני וחוקרי בייסבול אמריקאים, אך כיום נהוג להסתכל על נתוני השחקנים גם מתקופת פעילותם בליגות שקדמו לליגת ה-MLB. נתוני השחקנים מליגת הבייסבול הבכירה הוותיקה ביותר, ליגת ה-NA לא נוספו בהחלטה של הוועדה, ואף על פי כן מספר אתרים מחשבים גם את נתוני השחקנים מתקופת פעילותם בליגה זו. בשנת 2020, החליטה הליגה להכיר גם בליגות הבייסבול לשחורים שהתקיימו עד לשנות ה-60 של המאה ה-20 כליגה בכירה, ובשנת 2021, החל האתר Baseball-Reference.com להחשיב את הסטטיסטיקות של השחקנים מליגות אלו בקריירת המשחק שלהם.
+שבע הליגות הבכירותכינוישם מלאתרגום חופשישנות פעילותALAmerican Leagueהליגה האמריקאית1901–הווהNLNational Leagueהליגה הלאומית1876–הווהAAAmerican Associationההתאחדות האמריקאית1882–1891UAUnion Association1884PLPlayers' Leagueליגת השחקנים1890FLFederal Leagueהליגה הפדרלית1913–1915Negro league baseballליגות הבייסבול לשחורים1920–1960

 תקופת ה"דד בול" - "הכדור המת" (1900–1919) 
ממוזער|סיי יאנג, כרטיס בייסבול משנת 2011
העשור הראשון והשני של המאה ה-20 מכונים בדרך כלל תקופת ה"דד בול" - "הכדור המת". משחקי הליגה בתקופה זו נטו להסתיים בניקוד נמוך, בהישגים נמוכים של השחקנים ולעיתים קרובות נשלטו על ידי המגישים. המונח "דד בול" - "כדור מת" מתייחס לכדורי הבייסבול החדשים שיוצרו מצמר אמריקאי רפוי, ולא מצמר אוסטרלי הדוק כפי שהיה נהוג עד לעונת 1900. הכדורים החדשים עפו למרחקים קצרים יותר, והמגישים נהגו להשתמש בהם גם לאחר שצברו בלאי רב, שגרם להם להיות מעוותים, רכים ולא עגולים. הסיבה לשימוש החוזר בכדורים הבלויים היא מחיר הכדורים שזינק ל-3 דולרים לכדור (כ-45 דולר כיום) מה שגרם לבעלי הקבוצות לחסוך בקניית כדורים חדשים. האוהדים התבקשו להחזיר את הכדורים שעפו ליציעים, והכדורים הפכו למוכתמים במיץ טבק, דשא ובוץ, ולפעמים גם במיץ ליקריץ, ששחקנים היו לועסים במטרה לשנות את צבע הכדור לשחור ובכך להקשות על הקבוצה היריבה לראות את הכדור לאחר החבטה.

מלבד החסרונות של הכדורים החדשים, השתמשו חלק מהמגישים בכדורי ספיטבול (כדורי בייסבול מרוחים בווזלין או ג'ל חלק אחר) ובכך הפכה פעולת החבטה לבלתי אפשרית כיוון שהכדור החליק מהמחבט, ועף לכיוונים לא רצויים. השימוש בכדור ספיטבול נאסר בעונת 1921, ורק מגישים ששיחקו בליגה לפני כן יכלו להשתמש בו עד לסוף הקריירה (חוק הסבא).

הישגי השחקנים הנמוכים נגרמו גם בשל מגרשים חדשים שנבנו בממדים גדולים מהרגיל, כמו האצטדיונים של שיקגו קאבס ובוסטון רד סוקס שאורכם עלה על 170 מטר עד לגדר המרכזית. גודל זה השפיע על המרחק בין הבסיסים, ולפיכך הום ראנים הפכו לנדירים, ושחקנים התמשו בעיקר בטקטיקות של התקדמות בסיס אחד בכל פעם, ושל חבטות רצפה שהיו גורמות לכדור לעוף לגובה רב ומעכבות את הכדור מלהגיע לשחקן הבסיס הראשון, מה שהקנה לחובט זמן לרוץ לבסיס הראשון.

בעונת 1901 בליגה הלאומית, ושנתיים מאוחר יותר, בעונת 1903 בליגה האמריקאית, החליטו לאמץ חוק בשם "מכה פסולה". במסגרת החוק הוחלט שכל תזוזה של החובט לעבר הכדור נחשבת כמכה, ונספרת במניין שלושת המכות שלו אלא אם כן החובט חבט כבר שני כדורים קודם לכן, וזאת בניגוד למצב הקודם בו יכל החובט לבחור את החבטות הטובות שלו ולפסול את אלו שלא עפו רחוק. החוק גרם לירידה משמעותית בהישגים של משחקי הליגה, מכיוון שחובטים התעכבו רבות לפני שחבטו בכדור ובזבזו את זמן המשחק.

כעבור שני עשורים בהן דעכה הפופולריות של הליגה, הגיעה תקופת ה"דד בול" לשיאה בתום סדרת הוורלד סיריס של עונת 1919, שהסתיימה בתוצאה 3–5 לסינסינטי רדס על שיקגו וייט סוקס, כאשר נחשף כי שמונה שחקנים משיקגו "מכרו" את הסדרה בתמורה לטבעת בשווי 100,000 דולר (מעל למיליון דולר כיום). הפרשייה טלטלה את עולם הבייסבול, וזכורה בשם סדרת ה-"בלאק סוקס". למרות שהשחקנים החשודים זוכו, נאסר עליהם לשחק שוב בליגה.

 פריחת הבייסבול (1920–1939) 
בשנות ה-20 וה-30 עלתה הפופולריות של ליגת הבייסבול בארצות הברית. נהוג לקשר את עליית הפופולריות של הליגה עם טרגדיה שהתרחשה במהלך עונת 1920, כאשר ריי צ'פמן מקבוצת קליבלנד אינדיאנס נפגע בראשו מכדור משחק ומת כמה שעות לאחר מכן. זהו המקרה היחיד בו שחקן הליגה מת מפציעה במגרש. המקרה הוביל את שתי הליגות להקפיד על החלפת כדורים מלוכלכים בכדורים לבנים חדשים שיהיו בולטים לעין, ובכך הסתיימה תקופת "הכדור המת". בעונה שלאחר מכן, העפילה לראשונה בתולדותיה קבוצת הניו יורק יאנקיז לוורלד סיריס, כאשר עד סוף שנות ה-30, הופיעה בו הקבוצה 11 פעמים נוספות וזכתה בשמונה מתוכם, וכיום מחזיקה במספר הניצחונות הרב ביותר. כוכב הקבוצה, בייב רות' שהחזיק בשיא ההום ראן לעונה אחת (29) שבר את שיאו בשנת 1927 וקבע שיא חדש של 60 הום ראן בעונה.

בשנות השפל הגדול, נפגעה מעט הפופולריות של הליגה. רק שתי קבוצות סיימו את עונת 1932 ברווח, הנוכחות במגרשים ירדה בעקבות מיסים שהעלו את מחירי הכרטיסים למשחקים. בעקבות המצב נאלצו בעלי הקבוצות לצמצם את סגל הקבוצות מ-25 שחקנים ל-23, וגם שכר הכוכבים הגדולים בליגה נפגע. מנהלת הליגה חשבה על רעיונות יצירתיים להכנסות חדשות בניסיונם לשרוד, ויצרו משחקי לילה, החלו לשדר משחקים בשידור חי ברדיו, והתירו כניסת נשים חינם לאצטדיונים. למרות הקושי וקיצוצי השכר לא היו גלי עזיבה של שחקנים ואנשי צוות אימון.

 מלחמת העולם השנייה (1939–1945) 
מלחמת העולם השנייה גרמה למחסור משמעותי בשחקני בייסבול מקצוענים, שכן יותר מ-500 שחקני ליגה עזבו את קבוצותיהם כדי לשרת בצבא. רבים מהם שיחקו משחקי ראווה בחזית כדי לשעשע את הלוחמים בהפוגות בין הקרבות בארצות הברית ובאוקיינוס השקט. השחקנים שנשארו לשחק בליגה היו ברובם צעירים, מבוגרים וכאלה עם פרופיל צבאי נמוך (4F) שמעיד על אי התאמה נפשית, פיזית או מוסרית לשירות. שחקנים עם בעיות בריאותיות משמעותיות קיבלו מקום בהרכבים, כמו פיט גריי, שחקן השדה החיצון שיד ימינו נקטעה בילדותו עקב תאונה. למרות המחסור החריף בשחקנים, סגלי הקבוצות לא כללו אף שחקן שחור עד סוף המלחמה. השחקנים השחורים, שרבים מהם שירתו במלחמה, עדיין היו מוגבלים לשחק בייסבול בליגות הבייסבול לשחורים.

במסגרת ההאפלה ששררה ברחבי ארצות הברית, נאלצו התושבים להימנע מנסיעות, ומהדלקת אור במקומות פומביים כמו אצטדיונים. הגבלות אלו גרמו לביטול משחקים, עד שכמעט היה צריך לבטל את עונת 1942. בינואר 1942, פנה קומישינר הליגה הראשון, קיינסו מאונטיין לנדיס, במכתב לנשיא ארצות הברית פרנקלין ד. רוזוולט ובו התחנן להמשך פעילות הליגה במהלך המלחמה בתקווה שהליגה תוכל לפתוח את העונה. רוזוולט השיב למכתב בחיוב והוסיף כי המשחקים יעלו את מורל העם, וישכיחו אותו מהעבודה הקשה בתקופת המלחמה. לאחר שהתקבל אישור הנשיא חזרו הקבוצות להתאמן, ולמרות היעדרותם של רוב כוכבי הליגה באותה העת התקיימה עונת 1942 במלואה.

 שבירת מחסום הצבע 
מעת הקמתה שיחקו בליגה שחקנים לבנים בלבד. בשנת 1946, לאחר חיפוש של מספר שנים אחר שחקן מתאים, צירף בראנץ' ריקי, נשיא וג'נרל מנג'ר של קבוצת ברוקלין דודג'רס את השחקן השחור הראשון לליגה. ג'קי רובינסון היה שחקן מבטיח ששיחק באותה עת בליגות הבייסבול לשחורים, הוחתם בחוזה של 600 דולר לעונה, בנוסף להתחייבות מצד רובינסון להתעלם מכל קריאה או מעשה גזענות שיופנה כלפיו. בעונתו הראשונה שיחק רובינסון בקבוצת הפיתוח של הדודג'רס שמשחקת בליגת המשנה, ואולם לאחר שנה הצטרף לקבוצה הבכירה. ב-15 באפריל 1947 השתתף רובינסון במשחקו הראשון בליגה באצטדיון אבט פילד, מול 26 אלף צופים. מרביתם צופים שחורם שהגיעו במיוחד עבורו.

 קבוצות ומבנה 
ביתקבוצהעיראולםתכולהנוסדההצטרפה לליגההליגה הלאומיתמזרחיאטלנטה ברייבס קמברלנד, ג'ורג'יהטראיסט פארק41,5001871* (NA)1876 (NL)וושינגטון נשיונאלס וושינגטון די. סי.נשיונאלס פארק41,3131969*מיאמי מארלינס מיאמי, פלורידהלוונדפוט פארק36,7421993ניו יורק מטס ניו יורק, ניו יורקסיטי פילד41,9221962פילדלפיה פיליז פילדלפיה, פנסילבניהסיטיזנס בנק פארק43,6511883מרכזימילווקי ברוארס מילווקי, ויסקונסיןאמריקאן פמילי פילד41,9001969* (AL)1998 (NL)סינסינטי רדס סינסינטי, אוהיוגרייט אמריקאן בול פארק42,3191882 (AA)1890 (NL)סנט לואיס קרדינלס סנט לואיס, מיזוריאצטדיון בוש43,9751882 (AA)1892 (NL)פיטסבורג פיירטס פיטסבורג, פנסילבניהPNC פארק38,3621882 (AA)1887 (NL)שיקגו קאבס שיקגו, אילינויריגלי פילד41,2681874 (NA)1876 (NL)מערביאריזונה דיאמונדבקס פיניקס, אריזונהצ'ייס פילד48,5191998לוס אנג'לס דודג'רס לוס אנג'לס, קליפורניהאצטדיון דודג'ר56,0001884* (AA)1890 (NL)סן דייגו פאדרס סן דייגו, קליפורניהפאטקו פארק40,1621969סן פרנסיסקו ג'איינטס סן פרנסיסקו, קליפורניהאורקל פארק41,9151883*קולורדו רוקיס דנוור, קולורדוקורס פילד46,8971993הליגה האמריקאיתמזרחיבולטימור אוריולס בולטימור, מרילנדאוריול פארק45,9711901*בוסטון רד סוקס בוסטון, מסצ'וסטספנוויי פארק37,9491901טורונטו בלו ג'ייז טורונטו, אונטריורוג'רס סנטר49,2821977טמפה ביי רייס סיינט פיטרסברג, פלורידהטרופיקנה פילד31,0421998ניו יורק יאנקיז ניו יורק, ניו יורקאצטדיון יאנקי (2009)47,3091901*מרכזידטרויט טייגרס דטרויט, מישיגןקומריקה פארק41,2971901מינסוטה טווינס מיניאפוליס, מינסוטהטארגט פילד38,8711901*קליבלנד גארדיאנס קליבלנד, אוהיופרוגרסיב פילד34,8301901קנזס סיטי רויאלס קנזס סיטי, מיזוריאצטדיון קאופמן37,9031969שיקגו וייט סוקס שיקגו, אילינויגארנטיד רייט פילד40,6151901מערביאוקלנד אתלטיקס אוקלנד, קליפורניהאוקלנד קוליסאום35,0671901*טקסס ריינג'רס ארלינגטון, טקססגלוב לייף פילד40,3001961*יוסטון אסטרוס יוסטון, טקססמינט מאייד פארק41,6761962 (NL)2013 (AL)לוס אנג'לס איינג'לס אנהיים, קליפורניהאצטדיון אנג'ל45,9571961סיאטל מארינרס סיאטל, וושינגטוןטי-מובייל פארק47,9431977

 הערות

 כוכבית (*) מייצגת מועדון שעבר מיקום מאז הצטרפותו לליגה.

 נציבי הליגה 
רשימת נציבי הליגה לאורך השנים:
 קיינסו מאונטיין לנדיס (בשנים 1921–1944)
 האפי צ'נדלר (בשנים 1945–1951)
 פורד פריק (בשנים 1951–1965)
 וויליאם אקרט (בשנים 1965–1968)
 בואי קון (בשנים 1969–1984)
 פיטר אוברות׳ (בשנים 1984–1988)
 בארטלט ג'יאמטי (בשנים 1988–1989)
 פיי וינסנט (בשנים 1989–1992)
 באד זליג (בשנים 1998–2015)
 רוב מנפרד (בתפקיד מאז 2015)

 אליפות ה-MLB 
תוצאות גמר ה-MLB
 להצגת הטבלה לחצו על "הצגה" משמאל  עונה  אלופה  תוצאה  סגנית MVP של הוורלד סיריס 1903  בוסטון אמריקנס  3-51  פיטסבורג פיירטס  — 1904  לא התקיימה 1905  ניו יורק ג'איינטס  1-4  פילדלפיה אתלטיקס  — 1906  שיקגו וייט סוקס  2-4  שיקגו קאבס  — 1907  שיקגו קאבס  0-4  דטרויט טייגרס  — 1908  שיקגו קאבס  1-4  דטרויט טייגרס  — 1909  פיטסבורג פיירטס  3-4  דטרויט טייגרס  — 1910  פילדלפיה אתלטיקס  1-4  שיקגו קאבס  — 1911  פילדלפיה אתלטיקס  2-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1912  בוסטון רד סוקס  3-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1913  פילדלפיה אתלטיקס  1-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1914  בוסטון ברייבס  0-4  פילדלפיה אתלטיקס  — 1915  בוסטון רד סוקס  1-4  פילדלפיה פיליז  — 1916  בוסטון רד סוקס  2-4  ברוקלין רובינס  — 1917  שיקגו וייט סוקס  2-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1918  בוסטון רד סוקס  2-4  שיקגו קאבס  — 1919  סינסינטי רדס  3-51  שיקגו וייט סוקס  — 1920  קליבלנד אינדיאנס  2-51  ברוקלין רובינס  — 1921  ניו יורק ג'איינטס  3-51  ניו יורק יאנקיז  — 1922  ניו יורק ג'איינטס  0-4  ניו יורק יאנקיז  — 1923  ניו יורק יאנקיז  2-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1924  וושינגטון סנטורס  3-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1925  פיטסבורג פיירטס  3-4  וושינגטון סנטורס  — 1926  סנט לואיס קרדינלס  3-4  ניו יורק יאנקיז  — 1927  ניו יורק יאנקיז  0-4  פיטסבורג פיירטס  — 1928  ניו יורק יאנקיז  0-4  סנט לואיס קרדינלס  — 1929  פילדלפיה אתלטיקס  1-4  שיקגו קאבס  — 1930  פילדלפיה אתלטיקס  2-4  סנט לואיס קרדינלס  — 1931  סנט לואיס קרדינלס  3-4  פילדלפיה אתלטיקס  — 1932  ניו יורק יאנקיז  0-4  שיקגו קאבס  — 1933  ניו יורק ג'איינטס  1-4  וושינגטון סנטורס  — 1934  סנט לואיס קרדינלס  3-4  דטרויט טייגרס  — 1935  דטרויט טייגרס  2-4  שיקגו קאבס  — 1936  ניו יורק יאנקיז  2-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1937  ניו יורק יאנקיז  1-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1938  ניו יורק יאנקיז  0-4  שיקגו קאבס  — 1939  ניו יורק יאנקיז  0-4  סינסינטי רדס  — 1940  סינסינטי רדס  3-4  דטרויט טייגרס  — 1941  ניו יורק יאנקיז  1-4  ברוקלין דודג'רס  — 1942  סנט לואיס קרדינלס  1-4  ניו יורק יאנקיז  — 1943  ניו יורק יאנקיז  1-4  סנט לואיס קרדינלס  — 1944  סנט לואיס קרדינלס  2-4  סנט לואיס בראונס  — 1945  דטרויט טייגרס  3-4  שיקגו קאבס  — 1946  סנט לואיס קרדינלס  3-4  בוסטון רד סוקס  — 1947  ניו יורק יאנקיז  3-4  ברוקלין דודג'רס  — 1948  קליבלנד אינדיאנס  2-4  בוסטון ברייבס  — 1949  ניו יורק יאנקיז  1-4  ברוקלין דודג'רס  — 1950  ניו יורק יאנקיז  0-4  פילדלפיה פיליז  — 1951  ניו יורק יאנקיז  2-4  ניו יורק ג'איינטס  — 1952  ניו יורק יאנקיז  3-4  ברוקלין דודג'רס  — 1953  ניו יורק יאנקיז  2-4  ברוקלין דודג'רס  — 1954  ניו יורק ג'איינטס  0-4  קליבלנד אינדיאנס  — 1955  ברוקלין דודג'רס  3-4  ניו יורק יאנקיז  ג'וני פודרס 1956  ניו יורק יאנקיז  3-4  ברוקלין דודג'רס  דון לארסן 1957  מילווקי ברייבס  3-4  ניו יורק יאנקיז  לו בורדט 1958  ניו יורק יאנקיז  3-4  מילווקי ברייבס  בוב טארלי 1959  לוס אנג'לס דודג'רס  2-4  שיקגו וייט סוקס  לארי שרי 1960  פיטסבורג פיירטס  3-4  ניו יורק יאנקיז  בובי ריצ'רדסון¹ 1961  ניו יורק יאנקיז  1-4  סינסינטי רדס  ווייטי פורד 1962  ניו יורק יאנקיז  3-4  סן פרנסיסקו ג'איינטס  ראלף טרי 1963  לוס אנג'לס דודג'רס  0-4  ניו יורק יאנקיז  סנדי קופקס 1964  סנט לואיס קרדינלס  3-4  ניו יורק יאנקיז  בוב גיבסון 1965  לוס אנג'לס דודג'רס  3-4  מינסוטה טווינס  סנדי קופקס 1966  בולטימור אוריולס  0-4  לוס אנג'לס דודג'רס  פרנק רובינסון 1967  סנט לואיס קרדינלס  3-4  בוסטון רד סוקס  בוב גיבסון 1968  דטרויט טייגרס  3-4  סנט לואיס קרדינלס  מיקי לוליץ' 1969  ניו יורק מטס  1-4  בולטימור אוריולס  דון קלנדנון 1970  בולטימור אוריולס  1-4  סינסינטי רדס  ברוקס רובינסון 1971  פיטסבורג פיירטס  3-4  בולטימור אוריולס  רוברטו קלמנטה 1972  אוקלנד אתלטיקס  3-4  סינסינטי רדס  גיין טנאס 1973  אוקלנד אתלטיקס  3-4  ניו יורק מטס  רג'י ג'קסון 1974  אוקלנד אתלטיקס  1-4  לוס אנג'לס דודג'רס  רולי פינגרס 1975  סינסינטי רדס  3-4  בוסטון רד סוקס  פיט רוז 1976  סינסינטי רדס  0-4  ניו יורק יאנקיז  ג'וני בנץ' 1977  ניו יורק יאנקיז  2-4  לוס אנג'לס דודג'רס  רג'י ג'קסון 1978  ניו יורק יאנקיז  2-4  לוס אנג'לס דודג'רס  באקי דנט 1979  פיטסבורג פיירטס  3-4  בולטימור אוריולס  וויל סטארג'ל 1980  פילדלפיה פיליז  2-4  קנזס סיטי רויאלס  מייק שמידט 1981  לוס אנג'לס דודג'רס  2-4  ניו יורק יאנקיז  רון סיי, פדרו גררו, סטיב ייגר 1982  סנט לואיס קרדינלס  3-4  מילווקי ברוארס  דארל פורטר 1983  בולטימור אוריולס  1-4  פילדלפיה פיליז  ריק דמפסי 1984  דטרויט טייגרס  1-4  סן דייגו פאדרס  אלן טראמל 1985  קנזס סיטי רויאלס  3-4  סנט לואיס קרדינלס  ברט סברהגן 1986  ניו יורק מטס  3-4  בוסטון רד סוקס  ריי נייט 1987  מינסוטה טווינס  3-4  סנט לואיס קרדינלס  פרנק ויולה 1988  לוס אנג'לס דודג'רס  1-4  אוקלנד אתלטיקס  אורל הרשהייזר 1989  אוקלנד אתלטיקס  0-4  סן פרנסיסקו ג'איינטס  דייב סטיוארט 1990  סינסינטי רדס  0-4  אוקלנד אתלטיקס  חוזה ריהו 1991  מינסוטה טווינס  3-4  אטלנטה ברייבס  ג'ק מוריס 1992  טורונטו בלו ג'ייז  2-4  אטלנטה ברייבס  פט בורדרס 1993  טורונטו בלו ג'ייז  2-4  פילדלפיה פיליז  פול מוליטור 1994  לא התקיימה 1995  אטלנטה ברייבס  2-4  קליבלנד אינדיאנס  טום גלבין 1996  ניו יורק יאנקיז  2-4  אטלנטה ברייבס  ג'ון ווטלנד 1997  פלורידה מארלינס  3-4  קליבלנד אינדיאנס  ליבאן הרננדז 1998  ניו יורק יאנקיז  0-4  סן דייגו פאדרס  סקוט ברושיוס 1999  ניו יורק יאנקיז  0-4  אטלנטה ברייבס  מריאנו ריברה 2000  ניו יורק יאנקיז  1-4  ניו יורק מטס  דרק ג'יטר 2001  אריזונה דיאמונדבקס  3-4  ניו יורק יאנקיז  רנדי ג'ונסון, קורט שילינג 2002  אנהיים איינג'לס  3-4  סן פרנסיסקו ג'איינטס  טרוי גלאוס 2003  פלורידה מארלינס  2-4  ניו יורק יאנקיז  ג'וש בקט 2004  בוסטון רד סוקס  0-4  סנט לואיס קרדינלס  מני ראמירז 2005  שיקגו וייט סוקס  0-4  יוסטון אסטרוס  ג'רמיין דיי 2006  סנט לואיס קרדינלס  1-4  דטרויט טייגרס  דייוויד אקסטיין 2007  בוסטון רד סוקס  0-4  קולורדו רוקיס  מייק לוואל 2008  פילדלפיה פיליז  1-4  טמפה ביי רייס  קול האמלס 2009  ניו יורק יאנקיז  2-4  פילדלפיה פיליז  הידקי מאטסוי 2010  סן פרנסיסקו ג'איינטס  1-4  טקסס ריינג'רס  אדגר רנטרייה 2011  סנט לואיס קרדינלס  3-4  טקסס ריינג'רס  דייוויד פריז 2012  סן פרנסיסקו ג'איינטס  0-4  דטרויט טייגרס  פבלו סנדובל 2013  בוסטון רד סוקס  2-4  סנט לואיס קרדינלס  דייוויד אורטיז 2014  סן פרנסיסקו ג'איינטס  3-4  קנזס סיטי רויאלס  מדיסון בומגארנר 2015  קנזס סיטי רויאלס  1-4  ניו יורק מטס  סלוודור פרז 2016  שיקגו קאבס  3-4  קליבלנד אינדיאנס  בן זובריסט 2017  יוסטון אסטרוס  3-4  לוס אנג'לס דודג'רס  ג'ורג' ספרינגר 2018  בוסטון רד סוקס  1-4  לוס אנג'לס דודג'רס  סטיב פירס 2019  וושינגטון נשיונאלס  3-4  יוסטון אסטרוס  סטיבן סטרסבורג 2020  לוס אנג'לס דודג'רס  2-4  טמפה ביי רייס  קורי סיגר 2021  אטלנטה ברייבס  2-4  יוסטון אסטרוס  חורחה סולר 2022  יוסטון אסטרוס 4- 2  פילדלפיה פיליז ג'רמי פאנה2023טקסס ריינג'רס4 - 1אריזונה דיאמונדבקסקורי סיגר2024לוס אנג'לס דודג'רס4 - 1ניו יורק יאנקיזפרדי פרימן 2025  לוס אנג'לס דודג'רס 4- 3  טורונטו בלו ג'ייז יושינובו יממוטו
1סדרה של הטוב מתשעה משחקים

 טבלת זכיות באליפות 
להצגת הטבלה לחצו על "הצגה" משמאל קבוצהאליפויותסגנותסדרות גמרעונות כאלופהעונות כסגניתניו יורק יאנקיז2714411923, 1927, 1928, 1932, 1936, 1937, 1938, 1939, 1941, 1943, 1947, 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1956, 1958, 1961, 1962, 1977, 1978, 1996, 1998, 1999, 2000, 2009, 20241921, 1922, 1926, 1942, 1955, 1957,
1960, 1963, 1964, 1976, 1981, 2001,
2003, 2024סנט לואיס קרדינלס118191926, 1931, 1934, 1942, 1944, 1946, 1964, 1967, 1982, 2006, 20111928, 1930, 1943, 1968, 1985, 1987, 2004, 2013אוקלנד אתלטיקס95141910, 1911, 1913, 1929, 1930, 1972, 1973, 1974, 19891905, 1914, 1931, 1988, 1990בוסטון רד סוקס94131903, 1912, 1915, 1916, 1918, 2004, 2007, 2013, 20181946, 1967, 1975, 1986לוס אנג'לס דודג'רס914231955, 1959, 1963, 1965, 1981, 1988, 2020, 2024, 20251916, 1920, 1941, 1947, 1949, 1952, 1953, 1956, 1966, 1974, 1977, 1978, 2017, 2018סן פרנסיסקו ג'איינטס812201905, 1921, 1922, 1933, 1954, 2010, 2012, 20141911, 1912, 1913, 1917, 1923, 1924, 1936, 1937, 1951, 1962, 1989, 2002סינסינטי רדס5491919, 1940, 1975, 1976, 19901939, 1961, 1970, 1972פיטסבורג פיירטס5271909, 1925, 1960, 1971, 19791903, 1927דטרויט טייגרס47111935, 1945, 1968, 19841907, 1908, 1909, 1934, 1940, 2006, 2012אטלנטה ברייבס46101914, 1957, 1995, 20211948, 1958, 1991, 1992, 1996, 1999שיקגו קאבס38111907, 1908, 20161906, 1910, 1918, 1929, 1932, 1935, 1938, 1945בולטימור אוריולס3471966, 1970, 19831944, 1969, 1971, 1979מינסוטה טווינס3361924, 1987, 19911925, 1933, 1965שיקגו וייט סוקס3251906, 1917, 20051919, 1959פילדלפיה פיליז2571980, 20081915, 1950, 1983, 1993, 2009קליבלנד אינדיאנס2461920, 19481954, 1995, 1997, 2016ניו יורק מטס2351969, 19861973, 2000, 2015קנזס סיטי רויאלס2241985, 20151980, 2014טורונטו בלו ג'ייז2131992, 1993—מיאמי מארלינס2021997, 2003—יוסטון אסטרוס13420172005, 2019, 2021טקסס ריינג'רס12320232010, 2011אריזונה דיאמונדבקס11220012023לוס אנג'לס איינג'לס1012002—וושינגטון נשיונאלס1012019—טמפה ביי רייס022—2008, 2020סן דייגו פאדרס022—1984, 1998מילווקי ברוארס011—1982קולורדו רוקיס011—2007סיאטל מארינרס000——

ראו גם

 MVP של ה-MLB
 וורלד סיריס

 קישורים חיצוניים 




הערות שוליים

*
קטגוריה:תחרויות בייסבול בארצות הברית
קטגוריה:תחרויות ספורט בקנדה