העסקת ילדים

שמאל|ממוזער|230px|הפגנה נגד העסקת ילדים בתנאי עבדות, ניו יורק, כנראה במצעד אחד במאי 1909
שמאל|ממוזער|230px|העסקת ילדים בניו ג'רזי, 1910
שמאל|ממוזער|230px|העסקת ילדים בניוברי, דרום קרוליינה, 1908
שמאל|ממוזער|250px|ילדים עובדים במשמרת יום של מפעל - צילום מעשה ידי לואיס היין מווירג'יניה שבארצות הברית משנת 1911. ילדים אלה, מתחת לגיל 14, הועסקו במפעל במשמרת היום, כאשר משמעות הדבר שבשבוע לאחר מכן היה עליהם לעבוד במשמרת הלילה.
ממוזער|ילד מוכר את עיתון הארץ בתל אביב, 1940
ממוזער|ילד מוכר משקאות בשוק הכרמל בתל אביב, 1950העסקת ילדים או עבודת ילדים היא עבודה המוטלת על ילדים ונוער (מי שטרם מלאו להם 18 שנים). העסקת ילדים בעולם המערבי בזמן המהפכה התעשייתית הייתה דבר שבשגרה. במהלך השנים קמה התנגדות לכך, ונוצרו אמנות וחוקים המגבילים העסקת ילדים ומסדירים אותה. בישראל עוסק בכך חוק עבודת הנוער.

סוגי עבודות לילדים כוללים עזרה בעסק המשפחתי וכן ניקוי חלונות של מכוניות, צחצוח נעליים, מכירת פריטים קטנים כגון סיגריות וכדומה. ישנם ילדים העובדים כמדריכי תיירים ולעיתים יחד עם בעלי חנויות ומסעדות, על מנת להביא לקוחות לעסק. כמו כן, ישנו סחר בילדים, שימוש צבאי בילדים, זנות של ילדים, סחר בסמים, סחר לא חוקי המעורב בהפרת זכויות יוצרים וילדים שחקנים וזמרים.

היסטוריה
העסקת ילדים בעולם המערבי בזמן המהפכה התעשייתית הייתה דבר שבשגרה. ילדים הועסקו גם במפעלים. באנגליה וסקוטלנד בשנת 1788, כשני שלישים מהעובדים במנפטות הכותנה היו ילדים. הילדים שיכלו להתמודד עם העבודה במפעלים הפכו בבגרותם לעובדי מפעל מן המניין, כך שהרכב כוח העבודה במפעלים החל לסטות לכיוון פועלים בוגרים לפני שהופיעה התערבות חוקתית משמעותית.

בין הראשונים שהתנגדו להעסקת ילדים היה הסוציאליסט האוטופיסט האנגלי רוברט אואן, שפעל להגבלת הגיל המינימלי להעסקת ילדים לגיל 10 ומעלה. לאחר מכן, כחלק מהרגולציה של עבודת ילדים, התקבלו מספר חוקי עבודה שמטרתם הסדרת מספר שעות העבודה של ילדים ושיפור תנאי הבטיחות במפעלים.

במאה ה-19 העסקת ילדים הייתה נפוצה באירופה. עם התפתחות שיח הזכויות, עבודת ילדים קיבלה משמעות לוואי של ניצול שיטתי של ילדים בתחום העבודה, עם מעט פיצוי והתחשבות בהתפתחות האישית ובהיבטי בטיחות, בריאות והחיים בכלליות.

סוגיית עבודת ילדים עמדה למבחן בשיח זכויות העובדים שהתפתח במאה ה-20. שיח זה אופיין בהצבת העובד במרכז, ושאלת עבודת הילדים והנוער נבחנה בבחינת השפעת העבודה על ההתפתחות של הילדים והנוער. עם התפתחות שיח זכויות העובד מחד, וזכויות הילד מאידך, עבודת ילדים ונוער הוגבלה לגילאים ועבודות מסוימות וכן נקבע שכר מינימום ותנאים מקלים נוספים.

הרציונל בבסיס הגבלות אלה הוא ההכרה בזכות הילדים לקבל השכלה נאותה, וזכותם לשעות פנאי על מנת לאפשר מנוחה לצורך ערנותם בזמן שעות הלימודים. כמו כן הכיר שיח הזכויות בזכותם של ילדים לפנאי וחופשות מלימודים. עם זאת, בגילאים מסוימים הותרה עבודה ילדים בימי החופשה.

לפי נתוני UNICEF (ארגון האו"ם להגנה על ילדים), בשנים האחרונות נרשמה ירידה במספר הילדים העובדים ברחבי העולם, אך נכון ל-2024 עדיין עובדים כ-137.6 מיליון ילדים בגילאי 5-17 ברחבי העולם, מתוכם כ-54 מיליון בעבודה מסוכנת.

 המשפט הבינלאומי 
המודעות הציבורית לסוגיית עבודת הילדים הובילה תחילה לחקיקה מדינתית נקודתית,Health and Morals of Apprentices Act 1802 42 Geo. 3. c. 73. אך בתחילת המאה ה-20 התגבשה ההבנה שחקיקה מקומית אינה מספיקה בשוק גלובלי. מדינות חששו לאבד יתרון וכושר תחרות אם יגבילו את התעשייה שלהן באופן חד-צדדי, בעוד מדינות אחרות נמשכה העסקה של ילדים.

ארגון העבודה הבינלאומי (ILO), שהוקם ב-1919 תחת האו"ם, ניסח את האמנות הבינלאומיות הראשונות שהסדירו את הסוגייה כחלק מהמשפט הבינלאומי.

 אמנת זכויות הילד (CRC) 
האמנה המקורית שהכילה התייחסות להעסקת ילדים הייתה אמנת זכויות הילד (CRC) עליה חתומות 196 מדינות נכון לינואר 2026. בסעיף 32 לאמנה הוכרה לראשונה זכותו של הילד "להיות מוגן מפני ניצול כלכלי ומפני ביצוע כל עבודה העלולה להיות הרת סכנות או לפגוע בחינוך הילד או להזיק לבריאותו או להתפתחותו הגופנית, הנפשית, הרוחנית, המוסרית או החברתית".אמנה בדבר זכויות הילד, כ"א ,31 221 (נפתחה לחתימה ב-1989) (אושררה ונכנסה לתוקף ב-1991).

האמנה קובעת עיקרון כללי, המופיע באמנות רבות העוסקות בסוגיה זו, לפיו אין להעסיק ילדים בעבודה מסוכנת. על פי הגדרת האמנה, עבודה "הרת סכנות" היא כל עבודה שעלולה לפגוע בבריאות, חינוך והתפתחות הילד.

החובה לפקח על תנאי העסקה מסוכנים עמדה במרכז מקרה ICJ נ' פורטוגל, בו המועצה הבינלאומית של המשפטנים (ICJ) טענה שפורטוגל הפרה את סעיף 7(1) של האמנה הסוציאלית האירופאית ולא פיקחה ביעילות על העסקת ילדים בתנאים קשים למרות שחוקקה חוקים בנושא. הוועדה האירופית לזכויות אדם קבעה שיישום האיסור על העסקה בתנאים מסוכנים דורש גם היבטי פיקוח, ושחקיקה בלבד אינה מספיקה.International Commission of Jurists v. Portugal, Complaint No. 1/1998 (ECSR, 10.3.1999).

 אמנה 182: הצורות החמורות ביותר של עבודת ילדים 

במשפט הבינלאומי דן ב"צורות החמורות ביותר" של עבודת ילדים, המוגדרות בתור: עבדות, גיוס כפוי לסכסוך מזוין, שימוש בילדים לזנות, פורנוגרפיה, פעילויות בלתי חוקיות ועבודה מסוכנת. הדבר מעוגן בסעיף 3 לאמנה 182 של ה-ILO בנוגע לצורות הגרועות ביותר של עבודת ילדים שאושררה על ידי 151 מדינות.אמנה 182 לביעור צורות העסקה חמורות של ילדים (נפתחה לחתימה ב-1999) (אושררה ונכנסה לתוקף ב-2005). האמנה מחייבת מדינות לנקוט צעדים להבטחת האיסור על הצורות החמורות ביותר של העסקת ילדים וביטולן לאלתר.

עיקרון זה עוגן גם בסעיף 4 לאמנה האירופית לזכויות אדם (ECHR), האוסר על עבדות ושעבוד. בפרשת סיליאדין נ' צרפת שנדונה בבית הדין האירופי לזכויות אדם ב-2005,Siliadin v. France, App. No. 73316/01 Eur. Ct. H.R. (July 26, 2005). בית הדין פירש איסור זה כחובה פוזיטיבית להגן על ילדים מפני הצורות החמורות של העסקת ילדים. פסק הדין עסק באזרחית טוגולזית בת 15 שהגיעה לצרפת ואולצה לעבוד כמשרתת בבית במשך מספר שנים, ללא חופש וללא שכר. סיליאדין טענה שהייתה קורבן לעבדות ביתית ושצרפת הפרה את בית הדין הכריע שסיליאדין סבלה מ"שיעבוד" ולא מעבדות, ושצרפת הפרה את סעיף 4 לאמנה ואת חובתה להגן מפני שיעבוד, אחת מהצורות החמורות ביותר של תעסוקת ילדים שאסור לפי אמנה 182.

 אמנה 138: גיל מינימום והיתרים לעבודה קלה 
המשפט הבין לאומי מכיר בכך שישנן עבודות רבות שאינן מסוכנות שלעצמן ואינן נכנסות להגדרת הצורות החמורות. לפיכך נקבעו סטנדרטים המאפשרים עבודה, ומבוססים על גיל ועל השפעת העבודה על חינוך הילד. האמנה המרכזית בנושא היא אמנה 138 לגיל המינימלי של ה-ILO שהגדירה כלל מנחה לפיו גיל הכניסה לעבודה לא יפחת מגיל סיום חינוך חובה, ובכל מקרה לא יפחת מ-15 שנים. בהמשך לכך, היא קבעה חריג למדינות מתפתחות ובו נקבע כי מדינות שהכלכלה והחינוך בהן אינם מפותחים מספיק, רשאיות לקבוע זמנית גיל מינימום של 14 שנים.

כלל נוסף שהוגדר באמנה הוא הכלל בדבר עבודות קלות. בסעיף 7 ישנו היתר להעסקת ילדים בגילאי 13-15 (או 12-14 במדינות מתפתחות) בעבודות קלות, שמוגדרות ככאלה שלא פוגעות בבריאות הילד או בחינוכו.

הן אמנת זכויות הילד והן אמנה 182 מחייבות את המדינות החברות לעגן את תוכן האמנה בדין הפנימי ולוודא את יישומה ואכיפתה.

סעיף 8 לאמנה 182 קובע שעל המדינות החברות "לנקוט בצעדים מתאימים" כדי לסייע למדינות חברות אחרות ביישום האמנה.

 ביקורות על ההסדרה הקיימת במשפט הבינלאומי 
הדין הבין-לאומי בנושא תעסוקת ילדים, המובל על ידי ארגון ILO, משקף את גישת "האיסור המוחלט" (Abolitionist) לפיה יש למגר לחלוטין עבודת ילדים. מול גישה זו עולה ביקורת חריפה, הטוענת כי התעלמות מהמציאות הכלכלית-חברתית ב"דרום הגלובלי" הופכת את האיסור לגורם שמגביר את הסיכון לילדים במקום להגן עליהם.

יש מבקרים הטוענים שהאיסור המוחלט על העסקת ילדים מוביל לעבודת ילדים במחתרת, בה הילדים נחשפים לניצול ולא מקבלים זכויות עובדים. כך למשל, בבנגלדש ובמרוקו פוטרו המוני ילדות מתעשיית הטקסטיל בשל האיסורים. ללא הענקת רשת ביטחון, הן עברו לעיסוק בזנות ובעבודות מסוכנות יותר. נטען גם שהדין הבין-לאומי כופה תפיסה מערבית של ילדות כתקופה "נטולת אחריות", המתעלמת מכך שבתרבויות רבות העבודה היא חלק מהחיברות, החינוך והסולידריות המשפחתית.

ארגוני ילדים עובדים בעולם (החל בארגון MANTHOC בפרו ב-1976) דורשים להכיר בילדים כשחקנים עצמאיים, ומבקשים את "הזכות לעבוד בכבוד" ולהיות מעורבים בקבלת ההחלטות לקביעת הדין בנושא, במקום שיתייחסו אליהם כקורבנות פאסיביים הזקוקים להגנה בלבד.

כחלופה לאיסור מוחלט, הוצע להעניק לילדים זכויות עובדים והגנה מפני ניצול בתוך מעגל העבודה, גם אם היא אינה מוכרת רשמית, ואפשרות להימנע מהפללת מעסיקיהם. במקביל, גופים כמו ה-OECD והאו"ם (דרך תכנית IPEC) מדגישים כי הפתרון אינו משפטי בלבד אלא מצריך טיפול בנסיבות העומק המובילות לתופעה, ובראשן העוני והמחסור בחינוך.

רגולציה של עבודת ילדים
במדינות מערביות מסוימות, העסקת ילדים מתחת לגיל מסוים היא אסורה ונחשבת לניצול. עצרת האו"ם הכריזה על שנת 2021 כשנה הבינלאומית למיגור התופעה, וביקשה מארגון העבודה הבינלאומי להוביל מאבק זה. על פי החלטת האו"ם, על המדינות החברות בארגון לפעול למיגורה של עבודת ועבדות ילדים בעבודות סיכון גבוה, כחיילים-ילדים, בזנות, בבלדרות סמים ובמקצועות בסיכון גבוה, עוד בשנת 2021 עצמה. היעד שהציב האו"ם הוא מיגור כולל של תופעת העסקת הילדים עד לשנת 2025.

השימוש בילדים קטנים כעובדים, תוך מניעת לימודים ורכישת השכלה, נחשב כיום להפרה של זכויות האדם ועל כן הוצא מחוץ לחוק במדינות רבות. מדינות מתפתחות רבות אינן אוסרות עבודות ילדים, שכן משפחות שלמות תלויות בהעסקת ילדי המשפחה, ובמקרים מסוימים זהו מקור ההכנסה היחיד של משק הבית.

לאחרונה, כחלק מהשיח סביב אחריות תאגידית, הורגשה דאגה בינלאומית ביחס לרכישה של מוצרים אשר יוצרו באמצעות העסקת ילדים. יש החוששים כי הטלת חרם על מוצרים המיוצרים על ידי ילדים תגרום לילדים אלו לפנות לעיסוקים מסוכנים יותר, כגון זנות או חקלאות. במחקר של יוניצף, ארגון האו"ם למען הילד, נמצא כי בין 5,000 ל-7,000 ילדי נפאל פנו לזנות לאחר שארצות הברית הטילה חרם על השטיחים תוצרת נפאל, שיוצרו על ידי ילדים, בסוף המאה ה-20. כמו כן, לאחר שחוק "הרתעת העסקת ילדים" הוצג לראשונה בארצות הברית, כ-50,000 ילדים פוטרו מעבודתם בתעשיית ההלבשה בבנגלדש. עקב כך פנו ילדים רבים ל"שבירת סלעים, רוכלות רחוב ואיסוף סמרטוטים", כאשר "עבודתם החדשה מסוכנת ומזיקה אף יותר מעבודתם בתעשיית ההלבשה".

העסקת ילדים בישראל
בשנות ה-20 של המאה ה-20, הובילו שביתות של בני הנוער חברי הנוער העובד לחקיקת חוק ההגנה על נערים במקומות העבודה על ידי המנדט הבריטי. אמנת הגיל המינימלי אושררה בישראל ב-1979, כאשר משנת 1953 מוסדרת העסקת ילדים ונוער בישראל בחוק עבודת הנוער. בחוק נקבעו גיל מינימלי להעסקת ילדים, ימי עבודה של ילדים, איסור עבודה בלילה, עבודות אסורות, ועוד. נוסח החוק עולה בקנה אחד עם המגבלות על העסקת ילדים שנקבעו באמנות. "הסתדרות הנוער העובד והלומד" היא הארגון היציג של בני הנוער העובדים בישראל. היא מסייעת לבני נוער בחלוקת דפי מידע וזכותונים, בייצוג משפטי ובאכיפה אזרחית נגד מעסיקים הפועלים שלא על פי החוק.

חוק עבודת הנוער אוסר על העסקה של נערים מתחת לגיל 15 במהלך שנת הלימודים, ובחופשים מתחת לגיל 14. בתחום ההופעות והפרסום יכול שר העבודה לאשר העסקה של ילד קטן יותר למשך תקופה מוגבלת, ובכפוף לכך שהדבר לא יעשה בשעות הלימודים. החוק אוסר על העסקת בני נוער למעלה מ-8 שעות ביום (9 שעות במקום שנהוג בו יום עבודה בן 9 שעות) ו-40 שעות בשבוע, ואוסר על העסקת בני נוער ביום המנוחה השבועית. לבני נוער נקבע שכר מינימום ייחודי - 70% משכר המינימום הכללי עד גיל 16, 75% עד גיל 17, 83% עד גיל 18 ו-60% לבני נוער העובדים במסגרת חוק החניכות.

ישראל אשררה את אמנה 182 ב-1999, וכן ארבע אמנות נוספות בנושא תעסוקת ילדים (אמנות 77-78 בנושא חובת בדיקה רפואית לצעירים, אמנה 79 ו-90 בנושא עבודת צעירים בלילה). בסעיף 5 לחוק עבודת הנוער קבוע איסור להעסיק ילד בכל גיל אם העבודה עלולה לסכן את התפתחותו הגופנית, הנפשית או החינוכית.חוק עבודת הנוער, תשי"ג-1953. בכך ניתן ביטוי גם לסעיף 32 לאמנת זכויות הילד, שאושררה בישראל ב-1991.

תקנות עבודת נוער קובעות שורה של מקצועות ועבודות בהן אסור להעסיק בני נוער - לרבות מגבלות על נשיאת משקלים, חשיפה לחומרים מסוכנים, עבודה עם מגוון מכונות מסוכנות ועוד. החל מאוגוסט 2018 אסורה גם עבודת בני נוער באתרי בניה תקנות עבודה בגובה אוסרות על העסקת בני נוער בכל עבודה בגובה. בענפי הבידור, הדוגמנות והפרסומות נקבע כי העסקת בני נוער מחייבת אישור הורים כתוב, וכי יש לאפשר להורים להיות נוכחים בכל זמן העבודה והחזרות.

לפי נתוני המועצה לשלום הילד, שיעור בני הנוער (17-15) העובדים בישראל בקרב בני הנוער היהודים ירד מ-10% בשנת 2022 לכ-9.7% בשנת 2023 ובקרב בני הנוער הערבים עלה מכ-1.6% בשנת 2022 לכ-2.4% בשנת 2023.המועצה הלאומית לשלום הילד, "ילדים בישראל: שנתון 2024, כולל פרק אודות השנה הראשונה למלחמת חרבות ברזל", ע. ראשי ע. רוזנפלד 340 (2025). מנתונים של המועצה לשלום הילד עולה כי רוב הילדים הצעירים מתחת לגיל 15 מועסקים שלא כחוק בעבודות בשווקים: מכירה, סבלות, ניקיון, שטיפת כלים במסעדות, רוכלות, חקלאות ועוד.

ראו גם
 אמנת הגיל המינימלי
 אמנת זכויות הילד
 שימוש צבאי בילדים ובנערים
 פורנוגרפיית ילדים
 היום העולמי נגד עבודת ילדים
 סחר בילדים

 לקריאה נוספת 
 United Nations Centre For Human Rights, Legislative History of the Convention on the Rights of the Child, 1978–1989: Article 32, Economic Exploitation, Including Child Labour, U.N. Doc. HR/1995/SER.1/ARTICLE.32 (1996).
 Hoque, Md Mahmudul Reviewing child labour and its worst forms: Contemporary theoretical and policy agenda Journal of Modern Slavery 6 (4) 32-51 (2021).

קישורים חיצוניים



 שכר מינימום - זכויות צעירים בעבודה, באתר של הסתדרות הנוער העובד והלומד





 אתר ה-ILO
 International Labour Organization and United Nations Children’s Fund, Child Labour: Global estimates 2024, trends and the road forward, ILO-UNICEF Doc. (2025).
 Thévenon & Edmonds, Child labour: Causes, Consequences and Policies to Tackle It, OECD Social, Employment and Migration Working Papers No. 235 (2019).

הערות שוליים

קטגוריה:הנוער העובד והלומד
קטגוריה:זכויות הילד
קטגוריה:זכויות עובדים
קטגוריה:ילדות
קטגוריה:עבודה