יהושע קנז

יהושע קנז (2 במרץ 1937 – 12 באוקטובר 2020) היה סופר, עורך ומתרגם ישראלי. זוכה פרס ביאליק לשנת 1997.

ביוגרפיה
קנז נולד בפתח תקווה בשם יהושע גלס. למד בבית הספר התיכון ע"ש אחד העם בפתח תקווה. בנעוריו הושפע מהכנענים, ובעקבות זאת שינה את שם משפחתו לשם המקראי קנז. למד פילוסופיה ושפות רומאניות באוניברסיטה העברית בירושלים וספרות צרפתית בסורבון.

הוא ידוע בעיקר בזכות הרומנים והסיפורים הקצרים שפרסם. במקביל, הרבה מהשפעתו נזקפת גם לעבודתו כעורך: בשנות השישים והשבעים היה מעורכי הרבעון הספרותי "קשת" ובשנות השמונים ערך עם יורם ברונובסקי את הירחון "מחברות לספרות". כמו כן ערך את מוסף הספרות של העיתון "הארץ", שבו גם שימש משכתב (על פי גדעון לוי, קנז "היה עונה בטלפון: 'מדבר המשכתב יהושע', בזמן שכבר היה אחד הסופרים הטובים של הארץ הזאת").

הוא חי מספר שנים בפריז. ספריו תורגמו למספר שפות והוא זכה להערכת הביקורת והממסד הספרותי בישראל. את סיפוריו הקצרים הראשונים, בראשית שנות השישים, פרסם ברבעון "קשת" תחת שמו הספרותי "אבי עתניאל", ורמז בכך לשופט המקראי עתניאל בן קנז.

קנז תרגם מצרפתית שירים וסיפורים (בהם של אונורה דה בלזאק), ומתחילת המאה ה־21 עבד על פרויקט תרגום ספריו של הסופר הבלגי ז'ורז' סימנון. פורסמו (בהוצאת "עם עובד") תרגומיו לספרים: "האיש שצפה ברכבות", "מדרגות הברזל", "שעת הפעמונים", "מכתב לשופט", "מותה של בל", ו"מכת ירח".

ב־1997 זכה בפרס ביאליק. "הוא היה נחוש בסירובו לקבל את פרס ישראל לא מתוך איזו התנגדות למדינה אלא מחשש שהפרס יחשוף אותו אישית מעבר לגבולות שהציב לעצמו".

קנז היה חבר מרצ ותומך שלה מימי רצ. בבחירות לכנסות ה־17, ה־18 וה־19 הוצב במקומות סמליים ברשימת מרצ לכנסת. ואולם להבדיל מסופרים אחרים, לדברי א. ב. יהושע, הגם "שהייתה לו השקפת עולם ברורה ומהודקת, הוא לא ראה את עצמו מתאים להופעה בזירה הציבורית".

קנז, שמיעט להתראיין ושמר בקנאות על חייו הפרטיים, לא נישא ולא הוליד ילדים במהלך חייו. בשנותיו האחרונות חלה במחלת אלצהיימר. הוא נפטר ב־12 באוקטובר 2020 בן 83, לאחר שחלה במחלת הקורונה במהלך התפרצות הנגיף בישראל. נקבר בבית העלמין ירקון.

ספריו
 אחרי החגים (1964) , הופק לסרט קולנוע "אחרי החגים" (1994)
 האשה הגדולה מן החלומות (1973)
 מומנט מוסיקלי (1980)
 התגנבות יחידים (1986), הופק לסרט קולנוע
 בדרך אל החתולים (1991)
 מחזיר אהבות קודמות (1997)
 נוף עם שלושה עצים (2000)
 דירה עם כניסה בחצר וסיפורים אחרים (2008)
 שירת המקהלה (2012)

תרגומיו (רשימה חלקית)
הקפיטן, מאת מישל זבאקו, מזרחי, 1963
החיים הכפולים של ארסאן לופאן, מאת מוריס לאבלאן, מזרחי, תל אביב, 1964
מזיפי המטבעות, מאת אנדרה ז'יד, תל אביב מפעלים אוניברסיטאיים, 1977
הנשיקה למצורע, מאת פרנסואה מוריאק, עם עובד, תל אביב תשמ"א–1981
האדום והשחור, כרוניקה של המאה התשע־עשרה, מצרפתית, מאת סטנדאל, אנרי בל, תרגם מצרפתית יהושע קנז, הוסיפה הקדמה והערות לנה שילוני, זמורה ביתן 1981
אינטימיות, מאת ז'אן-פול סארטר, מצרפתית, הדר, תל אביב, 1982
מחכים לברברים, מאת ג'ון מקסוול קוטזי, מאנגלית, עם עובד, תשמ"ה–1984
בן החולות, מאת טאהר בן ג'לון, מצרפתית, עם עובד תל אביב, תשמ"ט–1988
העדרו המסנוור של האור, מאת טאהר בן ג'לון, מצרפתית א' עתניאל, עם עובד תל אביב, תשס"ב–2002
פרנסואה העזובי, מאת ז'ורז' סאנד, תרגם מצרפתית והוסיף אחרית דבר: יהושע קנז, עם עובד, תל אביב, תשנ"ג- 1993.
בובאר ופקושה, מאת גוסטב פלובר, תרגם מצרפתית, והוסיף הערות ואחרית־דבר יהושע קנז, עם עובד, תל אביב, תשנ"ז–1997
האיש שצפה ברכבות, האיש הקטן מארחנגלסק, מאת ז'ורז' סימנון, מצרפתית, עם עובד, תל אביב, תשס"א–2001
אני רוצה לישון!, מאת כריסטין דאווניה , נוסח עברי – יהושע קנז, עם עובד, תל אביב, תשס"א–2001
מדרגות הברזל; אלמונים בבית, מאת ז’ורז’ סימנון, תל אביב עם עובד, תשס"ג–2003
חרפות וגידופים, מאת אמלי נותומב, תרגם מצרפתית והוסיף הערות יהושע קנז, עם עובד, תל אביב, תשס"ד–2004
מכתב לשופט; הילד שבחלון, מאת ז’ורז’ סימנון, עם עובד, תל אביב, תשס"ה–2005
הסוד המשותף; הכלב הצהוב, מאת ז’ורז’ סימנון, עם עובד, תל אביב, תשס"ו–2006
מותה של בל; מכת ירח, מאת ז'ורז' סימנון, עם עובד, תל אביב, תשס"ח–2008.

עיבודים לסרטים
 ב־1987 עובד סיפורו הקצר "סודו של הנריק" (מתוך ספרו "מומנט מוסיקלי") על ידי רותי פרס לסרט קולנוע בשם "אחותו של הנריק" וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר מטעם המכון הישראלי לקולנוע. בתפקידים הראשיים שחקו אביטל דיקר, אייל זוסמן, ואייל רונן.
 ב־1994 עובד ספרו "אחרי החגים" על ידי הבמאי אמנון רובינשטיין לסרט "אחרי החגים".
 ב־2003 עובד ספרו "מחזיר אהבות קודמות" בידי הבמאי עמוס גיתאי לסרט קולנוע בשם "עלילה", שזכה בפרס מיוחד בפסטיבל ונציה באותה שנה.
 ב־2009 עובד ספרו "בדרך אל החתולים" לסרט "בדרך אל החתולים" בידי הבמאי חורחה גורביץ'.
 ב־2010 עובד ספרו "התגנבות יחידים" לסרט בידי הבמאי דובר קוסאשווילי.
 ספריו "אחרי החגים" ו"האשה הגדולה מן החלומות" עובדו למחזות.

לקריאה נוספת
 גיטה אבינור, סופרים ישראלים זוכרים את ארץ־ישראל (על "אחרי החגים"), השקף אחורה בעצב: מאמרים בביקורת הספרות העברית, 1974, בעמ' 15-14.
 נורית גרץ, "האשה הגדולה מן החלומות" ליהושע קנז, סימן קריאה, 5, 1976.
 נורית גוברין, "פתח-תקווה - זירת ההתרחשות", בתוך: 'כתיבת הארץ: ארצות וערים על מפת הספרות העברית', הוצאת כרמל, 1998, במיוחד עמודים: 158 - 160. על: 'אחרי החגים'.  
 אורציון ברתנא, מה ידוע להם שלא ידוע לנו?, מאזנים, ס"ו, 2, תשנ"ב–1992 .
 יוסף אורן, מאבק על צלם אנוש, נתיב, תשנ"ב–1992.
 ניצה בן־דב, ספרטה וילדיה האבודים: על מקומו של המקום בכתבי יהושע קנז ובהתגנבות יחידים, עלי־שיח 33 (תשנ"ד) 113–119, 1993.
 ניצה בן-דב, "בְּזוּת, ידידות ותשוקה בהתגנבות יחידים של יהושע קנז", בתוך חיי מלחמה: על צבא, נקמה, שכול ותודעת המלחמה בפרוזה הישראלית (שוקן, 2016), עמ' 141–179. 
 יצחק לאור, ההטרוגניות היא הגיהנום: איום, מין ותרבות בנובלה "בדרך אל החתולים" מאת יהושע קנז, אנו כותבים אותך מולדת, תשנ"ה–1995.
 נילי לוי, חזרה לתבניות קודמות, עיתון 77, 217, 1998.
 יוסף אורן, קרבנות הכיסופים ל"חיים האמיתיים", על ספרו של יהושע קנז, "מחזיר אהבות קודמות", מאזנים, ע"ב, 6, 2000.
 חיה שחם, להתפכח מחלום, להיפרד מחזון – שלושה היבטים של חניכה ארץ ישראלית, על "אדון לוי" מאת עמוס עוז, "משחקים בחורף" מאת יצחק בן־נר, ו"סודו של הנריק" מאת יהושע קנז, מחקרי ירושלים בספרות עברית, י"ח, תשס"א–2001 .
 חנה סקרה, בין צחוק לדמע" היבטים גרוטסקיים ברומן האשה הגדולה מן החלומות מאת יהושע קנז, מניפה, 6 באפריל 2021
 קציעה עלון, האמן והערבי: "האחר האולטימטיבי" בספרו של יהושע קנז "נוף עם שלושה עצים", אלפיים 26, תשס"ד–2004.
 נורית גוברין. "פרפרים ופרחים: חינוך מיני לנוער בארץ-ישראל - ההתחלות". בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ג', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, 2008, במיוחד עמודים 398 - 400. על הסיפור: "נוף עם שלושה עצים". 
 צליל אברהם, "העסק הזה של בני אדם יותר מדי קשה לי" (פתיחת הראיון), מוסף שבעה לילות של ידיעות אחרונות, עמודים 22–24, 22 בפברואר 2013.
 שני סמאי־מוסקוביץ, הקווים מנגנים מעצמם: קריאה בסיפור ׳התרנגולת בעלת שלוש הרגליים׳ מאת יהושע קנז לאור מושג ההיעשות של דלז וגואטרי. מארג, כרך ד׳, 2013.
 נעמה צאל, הם דיברו בלשונם: הפואטיקה של יהושע קנז, הוצאת מאגנס, 2016. 
 חן שטרס, קרן דותן (עורכות), יופיים של המנוצחים: ביקורת ומחקר על יצירתו של יהושע קנז, עם עובד, 2017. 
דרור משעני, "כיון שעלה החום עד 34 מעלות, היה בולבאר בורדון שמם לחלוטין", מוסף תרבות וספרות, הארץ, 22 ביוני 2021.


קישורים חיצוניים

 יהושע קנז באתר עם עובד

 קנז, יהושע, לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית (כתב אבנר הולצמן)





 גיליון מיוחד של תרבות וספרות בעיתון הארץ, למלאת שבעים שנה ליהושע קנז
 דן מירון, מן השוליים אל המרכז ובחזרה, המשך, המשך, העולם הזה, גיליון 2583, 4 במרץ 1987

 ביקורת על 'שורפים ארונות חשמל' מתוך "נוף עם שלושה עצים"

 חנה סקרה, בין צחוק לדמע" היבטים גרוטסקיים ברומן האשה הגדולה מן החלומות מאת יהושע קנז, מניפה, 6 באפריל 2021

 קנז משוחח עם גולשים

 מתי שמואלוף, מייבש או מרגש, ואינט





 אבי גרפינקל, לא נוגע (על יהושע קנז), בלוג באתר "רשימות", 16 באוקטובר 2008
 דן לחמן, בדרך אל החתולים / יהושע קנז, באתר e-mago, 12 בספטמבר 2010
 אריק גלסנר, ביקורת על "דירה עם כניסה בחצר", של יהושע קנז, בהוצאת "עם עובד", ביקורות ספרות – מעריב, 21 בספטמבר 2008

 נגה אלבלך, על המילה הריקה של יהושע קנז ויוסף אל־דרור, עיתון 77, אוגוסט 2009



  (תרגמה מאנגלית: הדר גלרון)

שנה למותו של יהושע קנז








הערות שוליים

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מצרפתית לעברית
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:חבורת סימן קריאה
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ניומן
קטגוריה:בוגרי גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:אל-הוריים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:משפחת הלר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:ישראלים שנפטרו במגפת הקורונה