אולימפיאדת מלבורן (1956)

אולימפיאדת מלבורן (1956) היא האולימפיאדה ה-16 בעת החדשה. היא נמשכה 16 ימים, מ-22 בנובמבר עד ל-8 בדצמבר 1956. השתתפו בתחרויות 3,314 ספורטאים מ-67 מדינות. היו אלה המשחקים הראשונים שלא נערכו בצפון אמריקה או באירופה והמשחקים הראשונים בחצי הכדור הדרומי. זו גם הייתה האולימפיאדה היחידה שבה תחרויות נערכו בשתי מדינות, תחרויות רכיבת הסוסים נערכו ביוני, בשוודיה.

המכרז האולימפי
בישיבה ה-43 של הוועד האולימפי הבינלאומי, שנערכה ברומא ב-28 באפריל 1949, נבחרה מלבורן והועדפה על פני מקסיקו סיטי, בואנוס איירס, מונטריאול ו-6 ערים נוספות מארצות הברית.

 תוצאות מכרז המשחקים האולימפיים 1956 עיר מדינהסיבוב 1סיבוב 2סיבוב 3סיבוב 4 מלבורן   14 18 19 21 בואנוס איירס   9 12 13 20 לוס אנג'לס   5 4 5 — דטרויט   2 4 4 — מקסיקו סיטי   מקסיקו 9 3 — — שיקגו   1 — — — מיניאפוליס   1 — — — פילדלפיה   1 — — — סן פרנסיסקו  0 — — — מונטריאול   קנדה 0 — — —

רקע
המשחקים נערכו בעת תקופה מתוחה מבחינה מדינית בעולם: המלחמה הקרה הייתה בשיאה והמעצמות ראו בניצחון הספורטאים הוכחה לכך כי צורת השלטון שלהן עדיפה.

כשלושה שבועות לפני המשחקים קרו שני אירועים פוליטיים משמעותיים: מרד אנטי קומוניסטי דוכא בהונגריה, והתרחשה מלחמת סיני. המרד בהונגריה הוביל להחרמה של המשחקים מצד הולנד, ספרד, ושווייץ ואילו מלחמת סיני הביאה להחרמת המשחקים מצד מצרים, עיראק ולבנון, עקב תמיכת אוסטרליה בבריטניה שלחמה במצרים, והקטינה משמעותית את המשלחת הישראלית למשלחת סמלית של 3 אתלטים בלבד. הולנד, ספרד, שווייץ ומצרים (בנוסף לקמבודיה) הספיקו לשלוח ספורטאים לתחרויות הרכיבה בשוודיה שנערכו כחצי שנה לפני המשחקים, ועל כן נחשבו ככאלה שהשתתפו במשחקים. על כך נוספה סין (העממית) שהחרימה את המשחקים בגלל השתתפותה של סין הלאומנית. מנגד, ספורטאים מגרמניה המערבית ומגרמניה המזרחית התחרו לראשונה במשלחת אחת, המשלחת הכלל-גרמנית.

ההגעה למלבורן המרוחקת, טרם עידן מטוסי הסילון, הייתה משימה יקרה, ארוכה ומורכבת (כך למשל מסעה של המשלחת הישראלית ערך חמישה ימים, וכלל חניות ביניים בדרווין, סייגון וטהראן). ולכן מלבד ברית המועצות, כל המשלחות מאירופה אמריקה הלטינית והמזרח התיכון הביאו כמויות ספורטאים נמוכות משמעותית ממה שהגיעו להלסינקי, שנעו בין חמישית לשלושה רבעים מהכמויות שהיו ב-1952. כך נוצר מצב שכמות הספורטאים ירדה בשליש: מ-4,925 בשנת 1952 ל-3,342 בשנת 1956. קיום המשחקים בחודשים נובמבר ודצמבר במקום ביולי ואוגוסט שינתה את מחזורי האימון של הספורטאים מאירופה וצפון אמריקה.

על כל אלה נוספו חששות רבים שררו בוועד האולימפי הבינלאומי טרם המשחקים: נראה היה כי מלבורן מתקשה להכין את המתקנים בזמן למשחקים. סכסוכים פנימיים ומחסור בתקציבים עיכבו את ההכנות. בשלב מסוים, הציע ראש הוועד האולימפי הבינלאומי דאז, אייברי בראנדייג', שרומא, שהתכוננה למשחקים האולימפיים בשנת 1960 תארח את המשחקים, כיוון שהייתה בשלבי הכנה מתקדמים יותר.

עם תחילת המשחקים פגו כל החששות והמשחקים יצאו לדרך ללא אירועים משמעותיים. המשחקים אף כונו "המשחקים הידידותיים".

המשחקים
מרוץ הלפיד
כנהוג, הודלקה האש בעזרת קרני השמש באצטדיון באולימפיה, ומשם הועברה על ידי 350 רצים במסלול שאורכו 350 קילומטרים עד לאתונה. משם הוטס הלפיד, (בתוך פנס כורים, שהתקבל במתנה מהוועד האולימפי הסובייטי) לדרווין ומשם הוטס עד לקיירנס בצפון מזרח אוסטרליה. משם החל הלפיד מועבר על ידי 2,746 רצים, שרצו מייל אחד כל אחד. סך הכול עבר הלפיד 20,000 קילומטרים, מתוכם 4,768 קילומטרים בריצה.

טקס הפתיחה
המשחקים נפתחו בטקס רב רושם בנוכחותו של פיליפ, דוכס אדינבורו, שגם הכריז על פתיחת המשחקים. 5,000 יוני דואר שוחררו, ו-21 מטחי כבוד נורו.

תחרויות הסוסים
החקיקה באוסטרליה באותה תקופה, דרשה שסוסים צריכים להיות בהסגר של חצי שנה טרם הגעתם למדינה. פגישה ב-1953 של הרשויות הפדרליות באוסטרליה קבעה שהם לא ישנו את חוקי ההסגר עבור הסוסים האולימפיים. לכן, תחרות סוסים לא יכלו להתקיים במדינה. בשנת 1954 בחר הוועד האולימפי הבינלאומי בסטוקהולם כמקום חלופי לאירועי סוסים. לכן, אירועי הרכיבה לא היו מופרדים רק לפי עיר או מדינה, אלא גם יבשות, כאשר אירוע הרכיבה נערך בחודש יוני (קיץ בחצי הכדור הצפוני) ושאר ענפי הספורט נערכו בנובמבר (סוף האביב בחצי הכדור הדרומי). הלפיד האולימפי הודלק באולימפיה, הוטס למאלמו ומשם הועבר על ידי 100 פרשים, לסטוקהולם. מצרים, שווייץ וספרד, שלא השתתפו במשחקים עצמם, נטלו חלק בתחרויות הסוסים. לאחר תום התחרויות הוחלט כי בעתיד לא יפוצלו המשחקים.

משחק הדמים

בעקבות המרד בהונגריה שרר במשחקים האולימפיים מתח רב, בין הספורטאים של משלחת הונגריה לבין אלו של ברית מהמועצות. המתח בא לידי ביטוי בטורניר הכדורמים במשחק חצי הגמר בין שתי הנבחרות. המשחק היה אלים מאוד והוחלפו בו בעיטות ומהלומות. הכוכב ההונגרי ארווין זאדור שהבקיע שני שערים, נאלץ לעזוב את הבריכה בדקות האחרונות של המשחק כשנבחרתו כבר הובילה 0:4 לאחר שקיבל אגרוף בפניו מוולנטין פרוקופייב. על מנת למנוע התפרצות מהומות הופסק המשחק כשנותרה דקה לסיום, והמשטרה נכנסה לזירה על מנת לפנות את הקהל. תמונותיו של זאדור השותת דם התפרסמו בעיתונות העולמית והובילו לכינוי ה"דם במים", אף על פי שהדיווחים כאילו המים בבריכה האדימו מדם הם ככל הנראה הגזמה.

טבלת מדליות
עשר המדינות שגרפו את מרב המדליות:
 מקום מדינהזהבכסףארד סך הכול1 ברית המועצות372932982 ארצות הברית32251774 3   אוסטרליה (מארחת)  13  8  14  354 הונגריה9107265 איטליה889256 שוודיה85619722px|גבול המשלחת הכלל-גרמנית6137268 בריטניה6711249 רומניה5351310 יפן410519

מזרח גרמניה ומערב גרמניה יוצגו במשלחת משותפת. משלחת זו ייצגה אותן גם במשחקי 1960 ו-1964.

 תוצאות בולטות 
 אתלטיקה 

 אתלטיות 
 בטי קאת'ברט (), זכתה בשלוש מדליות זהב, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר, ובריצת שליחות 4x100 מטר.
 שירלי סטריקלנד (), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 80 מטר משוכות והגנה על תוארה וכן בריצת שליחות 4x100 מטר.

 אתלטים 
 בובי ג'ו מורו (), זכה בשלוש מדליות זהב בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר, ובריצת שליחים 4x100 מטר.
 צ'ארלס ג'נקינס (), זכה בשתי מדליות זהב.
 טום קורטני (), זכה בשתי מדליות זהב.
 ולדימיר קוץ (), זכה בשתי מדליות זהב בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר
 ת'ן בייקר (), זכה ב-3 מדליות. מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר, מדליית כסף בריצת 100 מטר ומדליית ארד בריצת 200 מטר.

 הוקי שדה 
 נבחרת הודו (), בהוקי שדה זכתה בתואר האולימפי בפעם השישית ברציפות.

 התעמלות 
 מתעמלות 
 אגנס קלטי מתעמלת יהודיה ( הונגריה), זכתה ב-6 מדליות מהן 4 זהב ושתיים כסף.
 לאריסה לטינינה (), זכתה ב-6 מדליות מהן 4 זהב כולל בתחרות הקרב-רב, אחת כסף ואחת ארד.

 מתעמלים 
 המתעמלים הסובייטים (), צברו 23 מדליות, מהן 11 מדליות זהב (מתוך 17 אפשריות).
 ויקטור צ'וקארין (), זכה ב-5 מדליות מהן 3 מדליות זהב כולל בתחרות הקרב רב.
 ולנטין מורטוב (), זכה ב-4 מדליות מהן 3 זהב.

 כדורגל 

 נבחרת ברית המועצות () ניצחה במשחק הגמר את נבחרת יוגוסלביה () בתוצאה 1–0.

 כדורמים 
העימות בין ברית המועצות () להונגריה () קיבל גם ביטוי ספורטיבי, במפגש טעון בין נבחרות הכדורמים שלהן בשלב בית הגמר, שזכה לכינוי "משחק הדם במים".
 נבחרת הונגריה ניצחה במשחק 0–4, בדרך לזכייה במדליית הזהב.

 כדורסל 

 נבחרת ארצות הברית בכדורסל () הביסה במשחק הגמר את נבחרת ברית המועצות () בתוצאה 55–89.

 סיף 
 דקר 
 קרלו פאווזי (), זכה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית.

 חרב 
 רודולף קארפטי ( הונגריה), זכה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית.

 קאנו/קיאק 
 קאנו 
 לאון רוטמן יהודי ( רומניה), זכה בשתי מדליות זהב בתחרות ל-1,000 מטר ול-10,000 מטר.

 קיאק 
 ירט פרדריקסון (), זכה בשתי מדליות זהב בתחרות ל-1,000 מטר ול-10,000 מטר.

 קפיצה למים 
בתחרויות הקפיצה למים זכתה הנבחרת האמריקנית () ב-9 מתוך 12 המדליות האפשריות.
 פט מקורמיק (), זכתה פעם נוספת בשתי מדליות זהב והגנה על תאריה.

 שחייה 

בתחרויות השחייה שלטה נבחרת אוסטרליה (), שזכתה ב-8 מתוך 13 מדליות זהב אפשריות, 6 מהזכיות היו תוך קביעת שיא עולם.

 שחייניות 
 דון פרייזר (), זכתה ב-3 מדליות מהן 2 זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש
 לוריין קראפ (), זכתה ב-3 מדליות מהן 2 זהב במשחה ל-400 מטר חופשי לפני פרייזר ובמשחה השליחות.

 שחיינים 
 מוריי רוז (), זכה ב-3 מדליות זהב, במשחים ל-400 ול-1500 מטר חופשי (בראשון קבע שיא עולם חדש), ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, בשיא עולם חדש.
 ג'ון הנריקס (), זכה בשתי מדליות זהב, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש ובמשחה השליחים

המנון חדש
לקראת המשחקים בחר הוועד האולימפי המנון חדש, שנכתב ממילות שיריו של המשורר היווני פינדאר:
אשרי האיש שלתהילה נבחר
שזר הניצחון – עתרת תלתליו
והוא ניצב לפני המון מריע
מנת חלקו היא – עונג עילאי
זה פרס יחיד על ניצחונו כי רב
הרשו למוזות להכתיר לו כתר
הו, שירו שיר אלמוות לתהילה
הדר הניצחון הכוח והיופי
תהילת העלם האלוף.

ראו גם
ישראל באולימפיאדת מלבורן (1956)
יהודים באולימפיאדת מלבורן

קישורים חיצוניים


 אולימפיאדת מלבורן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי


הערות שוליים

*
1956
קטגוריה:מלבורן: תחרויות ספורט
קטגוריה:1956 בספורט
מלבורן
קטגוריה:1956 באוסטרליה