נושאי המגבעת

שמאל|ממוזער|250px|אהד פישוף
ממוזער|250px|כרזת המופע "הבא בתור הוא כלום" שנערך בתיאטרון פרגוד במרץ–מאי 1992
נושאי המגבעת הייתה להקת גל חדש ישראלית שהוקמה בירושלים בשנת 1984 והתפרקה בשנת 1992. לשיא הצלחתה זכתה בשנת 1991, כשהוחתמה בחברת הד ארצי. באותה שנה הוציאה את אלבומה "מי רצח את אגנתה פאלסקוג", שהפיק שלומי ברכה. זמן קצר אחר כך הגיעה לסוף דרכה. כחמש שנים לאחר התפרקות הלהקה הוציא מוטי שהרבני, מפיק הלהקה, את האלבום "נושאי המגבעת", שכלל הקלטות ישנות של הלהקה שטרם פורסמו באופן מסודר, בהן "Live in בית שמש" וכן שלוש גרסאות שונות לשירים שהופיעו ב"מי רצח את אגנתה פאלסקוג".

היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1984 תחת השם נושאי המגבעת של קובי אור (אור נהג לחבוש כובע מצחייה), ובמהרה קיצרה את שמה לנושאי המגבעת. חבריה המקוריים היו אהד פישוף, ששימש כזמר וכגיטריסט, אלון כהן כמתופף וישי אדר כקלידן, כולם בני המחזור הראשון של התיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית' בירושלים, שנפתח באותה שנה והיה ממוקם במתנ"ס שבשכונת מוסררה. בשנת הקמתו מנה בית הספר כ־90 תלמידים והם ניגנו יחד בהפסקות בין השיעורים. תמיר אלברט הצטרף להרכב כשנה אחר כך כגיטריסט מוביל וכזמר נוסף לצידו של פישוף בקדמת הבמה. בהמשך נשרו מהלימודים בתיכון (למעט ישי אדר) והחזרות של הלהקה נערכו בבית הוריו של פישוף במוצא עילית. בשנותיה הראשונות הופיעה הלהקה בעיקר בירושלים בתיאטרון פרגוד ומועדון "אמדיאוס" בכיכר ציון (ששינה את שמו אחר כך ל"Underground"). את הדחיפה הראשונה ברדיו קיבלו נושאי המגבעת באותם ימים מיוסי כסיף, שהשמיע אותם בתוכנית "קצת אחרת" שערך ברשת ג'. בשנת 1987 המפיק־אמרגן התל אביבי מוטי שהרבני החל לנהל את הלהקה ולארגן הופעות מחוץ לירושלים. אחת ההופעות הראשונות בתל אביב בוטלה, מאחר שהגיל הממוצע של חברי הלהקה היה 17 והכניסה למועדון שבו היו אמורים להופיע הייתה מגיל 23 ומעלה. את הופעותיהם כינו "Live in Beit Shemesh" והם גם הקליטו קלטת דמו בהפקה עצמאית בשם זה, שבה ביצעו גם גרסאות כיסוי.

בשנת 1988 הקליטו חברי הלהקה קלטת ראשונה בחברת "האוזן השלישית", שנמכרה בכ־1,000 עותקים, וכללה בין השאר את השירים "קול של אלוהים אחר", "ביקור בהר" ו"נושאי המגבעת". את הלחנים כתבו כל חברי הלהקה יחד. את רוב הטקסטים לשירים כתב פישוף, למעט "האלוהים שלי עייף", שחיבר אמיר זידנר, חבר של פישוף ממוצא עילית, שנהרג בהתפוצצות מטען צד כשהיה בטנק בדרום לבנון ב־22 בפברואר 1988. השיר "ביקור בהר" נכתב לזכרו. סיבוב ההופעות של הלהקה באותה עת נקרא "אל תדאגו בקשר לממשלה". ב־13 במרץ 1988 הופיעו עם להקת אפור גשום במועדון "המרתף העליון" בבית ליסין, והקדישו את ההופעה לזכרו של זידנר.

בשנת 1989 עזב ישי אדר את הלהקה בשל גיוס לצה"ל. את מקומו תפס נגן הבס אדם הורוביץ. מאוחר יותר באותה שנה הצטרף ללהקה הגיטריסט רם אוריון. הלהקה הוציאה כתקליט סינגל את ״אני טקסט פוליטי״, ואחריו את הסינגל ״רוכסן״ שנמכר בפורמט של קלטת.

בשנת 1990 הוחתמו נושאי המגבעת בחברת התקליטים "הד ארצי". שם הצמידו ללהקה את שלומי ברכה, שבאותו הזמן היה חבר להקת משינה, כדי שישמש מפיק מוזיקלי באלבום "מי רצח את אגנתה פאלסקוג", שיצא לבסוף בקיץ 1991. התפתחות זו פרצה ללהקה את הדרך אל הקהל הרחב. האלבום הניב כמה להיטים, בהם "הבא בתור הוא סוס", "אני טקסט פוליטי", "מתנה לחג" ו"נגד כיוון הזיפים", ובעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי הארץ, שכלל הופעה בבמה המרכזית בפסטיבל ערד בקיץ 1991. הופעתה האחרונה של הלהקה נערכה במועדון ליקוויד בתל אביב, ב־22 בנובמבר 1991. הלהקה זכתה לפופולריות, הופיעה על שער עיתון מעריב לנוער, ועל יומן שנתי לבתי הספר, והתארחה בתוכניות טלוויזיה רבות. 

פירוק הלהקה
בסוף שנת 1991 הודיע פישוף על פרישתו מהלהקה. סיבת הפרישה הייתה מתחים פנימיים בלהקה על רקע הכיוון היצירתי, והמעבר לסגנון רוק גיטרות מיינסטרימי. עקב פרישתו של פישוף, זמן קצר אחרי תחילת העבודה על האלבום הבא, העבודה עליו נפסקה והלהקה התפרקה.

לאחר הפרישה התפצלה הלהקה לשני הרכבים: הראשון נקרא "הבא בתור הוא כלום" וכלל את פישוף, רם אוריון וישי אדר (שחזר להרכב). ההרכב קיים כמה הופעות פרידה בשם זה, שבהן ביצעו גרסאות אלקטרוניות־תעשייתיות לשירי הלהקה. החלק השני של הלהקה, ששמר על שמו המקורי, אך ללא פישוף, יצא עם צביקה פיק לסיבוב הופעות, שנקרא "צביקה פיק ונושאי המגבעת"סיבוב ההופעות זכה להצלחה ונמשך כשנה וחצי, כשלקראת סופו הצטרפו אליו המתופף של "דורלקס סדלקס" וענבל פרלמוטר. באותו זמן הקליטו חברי הלהקה ופיק גרסאות חדשות לכמה משיריו, ששלושה מהם יצאו כתקליטי שדרים, בהם "לגור איתו" ו"שיר הפריחה".

לאחר הפירוק
קריירות אחרות של חברי הלהקה
פישוף ואוריון נשארו חברים בלהקת הפה והטלפיים ומקפידים להוציא תקליט אחת לשש שנים, בהתאם ל"קוד" שקבעו לעצמם. עד עכשיו יצאו לפי הקוד שישה אלבומים.

פישוף התגורר כעשר שנים בלונדון, ועוסק באמנויות הבמה, בעיקר מחול מודרני. בשנת 2015 השתתף ב"נשף רוק 4", מופע מחווה לשנות התשעים שארגן אביב גפן, וביצע על הבמה שני שירים של נושאי המגבעת.

ישי אדר עבר ליצור מוזיקה אלקטרונית מחתרתית תחת הכינוי "עוש". בשנת 2011 הוציאו פישוף ואדר אלבום תחת השם בני המה. בהופעותיהם ביצעו מדי פעם גרסאות אלקטרוניות לשירי נושאי המגבעת.

תמיר אלברט הקים עם אמיר צורף (שהיה לפני כן חבר בלהקות נוער שוליים ורוקפור) את הצמד ג'ינג'יות, שהוציא אלבום אחד. האלבום זכה לביקורות חיוביות והנפיק את הלהיטים "ג'ינג'יות", "ביפ" ו"". זמן קצר לאחר יציאת האלבום אלברט חזר בתשובה ופרש מעיסוק במוזיקה, אך לאחר מכן יצא בשאלה וחזר להופיע עם שירי הג'ינג'יות בשנת 2002.

אלון כהן נסע לניו יורק ב־1993. בסופו של דבר קיבל אשרה של אומן מצטיין והשתקע בברוקלין. תחילה הוא תופף בלהקת היפ־הופ ועבד בהפקות טלוויזיה כאיש סאונד, ומאוחר יותר הפיק מיזמים מוזיקליים. כהן העיד על עצמו כי התקרב ליהדות; באמצע העשור הוציא עם רע מוכיח את האלבום "סליחות", שבו היה שילוב של מוזיקה אלקטרונית ושל הקלטות סליחות בביצוע חזנים. ב־2001 פתח עם דן סליגר מחברת התקליטים Rawkus חברת הפקות למוזיקה בעלת תוכן יהודי. ב־7 באוגוסט 2025 הוא נמצא בדירתו בניו יורק שלושה ימים לאחר שנפטר, והוא בן 55.

רם אוריון ניגן עם ערן צור באלבומו "עיוור בלב ים" ובהופעותיו. היה סולן להקת בתריי זוזיי ופתח לאחר מכן בקריירת סולו. מדי פעם מפיק אלבומים לאמנים אחרים.

אדם הורוביץ היה חבר בלהקת ריר, שהוציאה אלבום אחד ב־1995. נוסף על כך כתב ביקורות מוזיקה בעיתונים במחנה והעיר.

מורשת
בשנת 1995 שרה הזמרת איגי וקסמן, באלבומה אדום, את שירה של הלהקה "יש לי חברה", בגרסה פּוֹפּית יותר מהגרסה המקורית.

בשנת 1996 הוציא מוטי שהרבני אלבום אוסף של הלהקה דרך חברת פוך בשם "נושאי המגבעת", אלבום שכלל שירים שטרם יצאו לאור בצורה מסודרת וכן שירים שכבר הופיעו בקלטת הראשונה בגרסאות שונות.

בשנת 1997 יצר הבמאי חן שיינברג סרט על הלהקה בשם "שמים שרוטים של גלויה". הסרט עבר עריכה מחדש ויצא לאור בהוצאה מחודשת בלייבל העצמאי של האוזן השלישית בשנת 2006.

בשנת 2007 הפיקה האוזן השלישית ערב גרסאות כיסוי לשירי הלהקה במועדון הבארבי בתל אביב. הערב תועד ב־DVD.

ב־2012 שודר פרק בסדרה האלבומים העוסק בקלטת הראשונה של נושאי המגבעת.

ב־26 בדצמבר 2013 התאחדו ארבעת חברי ההרכב המקורי לראשונה, לכבוד ההוצאה המחודשת של הקלטת הראשונה בלייבל אנובה, לראשונה בפורמט דיגיטלי. בדצמבר 2015, יצאה הקלטת כתקליט ויניל באישור הלהקה, לאחר שקודם לכן יצא ללא אישור ובתגובה קראו לציבור לא לרכוש אותה.

בשנת 2018 יצאו אלברט ואוריון, בליווי נגנים נוספים, לסיבוב הופעות מיוחד לרגל 30 שנה לצאת הקסטה.

דיסקוגרפיה
 נושאי המגבעת (הקסטה) (1988) – קלטת בהוצאת האוזן השלישית.
 מי רצח את אגנתה פאלסקוג (1991) – הד ארצי.
 נושאי המגבעת (1996) –  דיסק אוסף בהוצאת  פוך.

סינגלים
 "רוכסן" (1989) – סינגל קלטת בהוצאת האוזן השלישית.
 "אני טקסט פוליטי" (1989) – מקסי סינגל.
 "הבא בתור הוא סוס" (1991) – הד ארצי.

חברי ההרכב
אהד פישוף – שירה וגיטרה
אלון כהן – תופים
תמיר אלברט – גיטרה
ישי אדר – קלידים
רם אוריון – גיטרה
אדם הורוביץ – גיטרה בס

קישורים חיצוניים



 עמי ברנד, על הדלת יש מלאך, ולכן אנ'לא אוהב אותך כל כך על נושאי המגבעת לאור מופע המחווה ב־2007
 "סוף טראגי של מערבון ערבי" ראיון התפרקות מ־1992; מראיין: יורם בר, "כל העיר"
 "צעירים מדי לרוקנ'רול": ראיון ראשון של הלהקה מ־1987 – כתבה מאת יורם בר שהופיעה ב"כל העיר"







הערות שוליים

קטגוריה:להקות גל חדש ישראליות
קטגוריה:להקות פאנק (Punk) ישראליות
קטגוריה:להקות רוק ישראליות
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מירושלים
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1984