הבחירות לכנסת הרביעית

הבחירות לכנסת הרביעית התקיימו ב-3 בנובמבר 1959, ב' בחשוון ה'תש"ך, ותוצאות הבחירות קבעו את הרכב הסיעות בכנסת הרביעית. הבחירות נערכו בתקופת שיא כוחה של מפא"י בראשות דוד בן-גוריון. בבחירות אלו זכתה מפא"י בהישג הגדול בתולדותיה – 47 מנדטים.

בחירות אלו הן הראשונות שנערכו לאחר חקיקת חוק יסוד: הכנסת ועיגון מועד הבחירות בחודש חשוון (לרבות התיקון לחוק, לפיו בשנת בחירות שלאחר שנה מעוברת, הבחירות ייערכו ביום ג' הראשון של חודש חשוון, ולא יום ג' השלישי של חודש חשוון, בשנת בחירות שלאחר שנה שאינה מעוברת).

רקע היסטורי
בשנת 1959 היה דוד בן-גוריון בן ה-73 בשיא תהילתו. לאחר שובו מפרישתו בשדה בוקר ומינויו המחודש לראש הממשלה (לאחר תקופה קצרה בה היה שר הביטחון תחת ראש הממשלה משה שרת) שלט בן-גוריון במדינה, ובמפלגתו מפא"י, ללא עוררין.

בתוך מפא"י עצמה התרחש מאבק פנימי עז על השלטון. דורו של בן-גוריון, דור העלייה השנייה, שלט ביישוב ובמדינה זה עשרות שנים, כשבן-גוריון עומד בראש התנועה הציונית ומפלגת מפא"י משנת 1935. דור הביניים, דור העלייה השלישית, שעליו נמנו דמויות דוגמת גולדה מאיר וזלמן ארן והצעירים יותר, פנחס ספיר ופנחס לבון, נדחק עתה לטובת ה"צעירים" שטיפח בן-גוריון: משה דיין, טדי קולק, יצחק נבון, אבא אבן ושמעון פרס. מצב זה הביא למתחים פנימיים במפלגה, אך אלו לא גלשו אל מחוץ לחוגיה הפנימיים.

התקופה שלפני מערכת הבחירות הייתה רגועה מבחינה ביטחונית ומדינית. פרט למשבר קואליציוני סביב רישום הדת בתעודות הזהות של העולים, שהביא לפרישת המפלגות הדתיות מן הממשלה, ומשבר סביב מינויו של יושב ראש הכנסת לאחר פטירתו של יוסף שפרינצק (כאשר תרגיל פוליטי מוצלח הביא למינויו של נחום ניר, מועמד סיעות השמאל, ליושב ראש הכנסת, שלא על דעתו של בן-גוריון), הייתה הזירה הפנימית והחיצונית שקטה למדי. אפילו ניסיונן של סיעות השמאל להתסיס את מערכת הבחירות באמצעות יצירת משבר סביב מכירת תת מקלעים מסוג עוזי לגרמניה, לא הביא לסערה המקווה.

אירוע דרמטי, שכונה אירועי ואדי סאליב, שהתגלמו בהתפרצות של זעם ומחאה של בני עדות המזרח על רקע טענות לקיפוחם, אירע מספר חודשים לפני הבחירות, אך השפעתם המיידית של האירועים לא הייתה ניכרת ויכולתם של המוחים להשמיע את קולם מול המנגנון המפלגתי והתעמולתי הממוסד הייתה מוגבלת.

מערכת הבחירות
למערכת הבחירות קדמה מערכת בחירות להסתדרות שבה סבלה מפא"י מירידה של אחוזים בודדים. ברקע הדברים עמדו מאבקי כוח בין דוריים במפא"י, כאשר "דור הביניים" בראשות פנחס לבון ואהרן רמז האשים את ה"צעירים" באחריות לתוצאה.

בן-גוריון שאף לנצל את המצב כדי להעביר לחזית המפלגה את הדור הצעיר. תחת סיסמת הבחירות "אמרו כן לזקן" הוצג בן-גוריון לבוש מדי חאקי, מוקף בנבחרת של כוכבים צעירים – רמטכ"ל מבצע קדש, משה דיין, איש מערכת הביטחון, שמעון פרס, ואלוף ההסברה, אבא אבן. בן-גוריון שב ונשא נאומים בזכות שינוי שיטת הממשל, והתקיף את יריביו משמאל ומימין. בבחירות אלו נעשה בפעם הראשונה שימוש בחוגי בית, שבאחדים מהם נכח אף בן-גוריון.

מפלגות השמאל, אחדות העבודה - פועלי ציון ומפ"ם, לא הצליחו ליצור סערה סביב מכירת העוזי לגרמניה, וכמפלגות בעלות מסר מדיני מובהק, נפגע כוחן במערכת בחירות שבה התמקד הדיון בענייני פנים וממשל.

תנועת החרות בראשות מנחם בגין ניסתה בהצלחה רבה יותר ליצור אווירה סוערת במערכת הבחירות. בגין ערך מסע אופנועים, אותו תיאר בן-גוריון ביומניו בזו הלשון:

בדברים אלו ביטא בן-גוריון את הבוז האישי שלו לעולים מארצות המגרב (ה"נחשלים" האמורים), אך נתן ביטוי לרתיעה שעוררה אצל רבים התנהגותו הכוחנית של בגין. בעת מסע הבחירות נדמה היה כאילו עומדת חרות להכפיל שוב את כוחה כפי שהכפילה אותו במערכת הבחירות הקודמת. בסופו של דבר, נהנתה חרות מעליה צנועה יחסית של שני מנדטים, הרבה פחות משציפו ראשיה.

תוצאות הבחירות
בבחירות, שנערכו ביום 3 בנובמבר 1959 נמנו 969,337 קולות כשרים, ואחוז ההצבעה עמד על כ־81.6% מכלל בעלי זכות ההצבעה (994,306 מתוך 1,218,483). אחוז החסימה עמד בהתאם על 9,693 קולות. תוצאות הבחירות היו כדלהלן:
+תוצאות הבחירות לכנסת הרביעיתמרכז|300pxרשימהמושבים בכנסתקולותכינוי הרשימהסימןראש הרשימהמס'±מס'אחוז±מפלגת פועלי ארץ ישראל ובלתי מפלגתייםאדוד בן-גוריון477370,58538.2%6תנועת החרותחמנחם בגין172130,51513.5%0.9חזית לאומית דתית הפועל המזרחי המזרחי ובלתי מפלגתייםבחיים משה שפירא12195,5819.9%0.8מפלגת הפועלים המאוחדת ובלתי מפלגתייםממאיר יערי969,4687.2%0.1הסתדרות הציונים הכלליים מפלגת המרכזצפרץ ברנשטיין8559,7006.2%4מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון ובלתי מפלגתייםתוישראל גלילי7358,0436.0%2.2חזית דתית תורתית אגודת ישראל, פועלי אגודת ישראל ודתיים בלתי מפלגתייםגדיצחק מאיר לוין645,5694.7%המפלגה הפרוגרסיביתפפנחס רוזן6144,8894.6%0.2המפלגה הקומוניסטית הישראלית ובלתי מפלגתייםקשמואל מיקוניס3327,3742.8%1.7קידמה ופתוחראאחמד א-ד'אהר2חדש12,3471.3%חדשהשיתוף והאחווהיאלביב חוסיין אבו רוכן2חדש11,1041.1%חדשחקלאות ופתוחעמחמוד א-נאשף1חדש10,9021.1%חדשאחוז החסימה: 1%ליכוד יוצאי צפון-אפריקה בלתי תלוייסדוד בן הרוש0חדש8,1990.8%חדשהקידמה והעבודהנסאלח-חסן ח'ניפס024,6510.5%1סיעה עצמאית לערביי ישראלידמסעד קסיס0חדש3,8180.4%חדשמפלגת עבודה ערבית ישראליתשתאחמד ד'באח0חדש3,3690.3%חדשמפלגה לאומית ספרדית, עדות מזרח ובלתי מפלגתייםסשאבנר חי שאקי0חדש3,1330.3%חדשאיחוד לאומי מיסודם של ספרדים ובני עדות מזרחסרשלמה כהן-צידון0חדש2,4560.2%חדשסיעת נכים ונפגעי השואהשמרדכי הופמן0חדש1,7650.2%חדשסיעת תימניםלשמשה מקיטין01,7110.2%בלתי תלוייםרטמוריס בן-שושן0חדש1,6110.2%חדשאיגוד סוציאליסטי "בונד" ובלתי מפלגתייםרנפסח בורשטיין0חדש1,3220.1%חדשחזית העולה החדשרימשה זילברמן06310.1%כוח שלישיטשמרדכי שטיין0חדש5940.1%חדשסה"כ120 969,337100%בעלי זכות הצבעה1,218,483קולות כשרים81.6%1.2רשימות המועמדים המלאות: עיתון רשמי מס' 704 תוצאות הבחירות:זיכרון דברים לתוצאות הבחירות לכנסת הרביעית, עיתון רשמי מס' 717פרטי חישוב חלוקת המנדטים: נספח לזיכרון דברים - תוצאות הבחירות לכנסת הרביעית
בחירות אלו היו נקודת השיא של מפא"י, שזכתה עם מפלגות הלוויין שלה בין ערביי ישראל ב-52 מנדטים. בכוחן של שאר מפלגות השמאל הייתה ירידה: אחדות העבודה ירדה בכוחה מעשרה לשבעה מנדטים, מפ"ם שמרה על כוחה ואילו מק"י צנחה מ-4.5 אחוז ל-2.8 אחוז מכלל הקולות. הציונים הכלליים הגיעו לשפל של 8 מנדטים, מצב שכפה עליהם למעשה להתאחד עם המפלגה הפרוגרסיבית ולהקים את "המפלגה הליברלית". חרות עלתה פחות משנצפה, רק ב-2 מנדטים, ונותרה מחוץ למעגל קבלת ההכרעות בישראל.

לאחר הבחירות

קשיי הרכבת הקואליציה, הצפויים לאחר כל בחירות, התגלעו הפעם לא במישור שבין מפא"י ובין שותפותיה לקואליציה, הדתיים, הפרוגרסיבים, ואנשי מפ"ם ואחדות העבודה, אלא במישור הפנימי והמפלגתי. עלייתם של ה"צעירים" הייתה לצנינים בעיני דור הביניים במפלגה. גולדה מאיר סירבה להצטרף לממשלה, שכן חששה כי אבא אבן, משה דיין ושמעון פרס ידחקו את רגליה ויטלו ממנה כל השפעה. בסופו של דבר התרצתה ונטלה את תיק החוץ, כאשר אבא אבן מונה לשר בלי תיק במשרד החוץ. משה דיין היה לשר החקלאות, ושמעון פרס לסגן שר הביטחון. משה שרת, שנדחק מכל עמדות ההשפעה, נותר הפעם מחוץ לממשלה. במהלך השנים הבאות היה המאבק הבין דורי בתוך מפא"י הגורם המניע העיקרי בפוליטיקה הישראלית, כאשר הדלק המצית את הבערה היה "הפרשה".

קישורים חיצוניים


 תוצאות הבחירות לכנסת הרביעית, באתר הכנסת


 סיקור מערכת הבחירות, כרוזים נבחרים, קטעי עיתונות ועוד באתר הספרייה הלאומית


הערות שוליים

04
קטגוריה:1959 בישראל
קטגוריה:הכנסת הרביעית
קטגוריה:1959 בפוליטיקה