שיטת הממשל ביהדות

שיטת הממשל ביהדות הוא נושא מוסרי ואידאולוגי. הדיון לגבי ממשל ביהדות כולל בחינה וסקירה של המשטר האידיאלי, המשטר הראוי והמשטר שניתן לקבל בדיעבד, על פי החוק העברי. הדיון עוסק הן במרכיב הדתי של המשטר, והן במרכיב האזרחי שלו.

 החוק במשטר היהודי 
מוסכם שהחוק העליון במשטר היהודי הוא חוק התורה. חוק זה מחייב כל אזרח ואפילו את המלך, כפי שנאמר בתורה:

לפיכך יש שטענו ששיטת הממשל היהודית היא תיאונומיה – שלטון החוק הדתיאהרן קירשנבאום, "תיאוקרטיה יהודית". דיני ישראל ח (תשל"ז), עמ רכג–רלד..

בכפוף לחוק זה ישנה סמכות לחקיקת החוקים אנושיים נוספים, הן על ידי חכמי ההלכה, כפי שפסק הרמב"ם:

כמו כן, לדעת רבים מהפוסקים רשאי גם המלך לחוקק חוקים נוספים, כפי שעולה מהרמב"ם:

אולם, יש פוסקים שטענו שלמלך יש סמכות להעניש רק בהוראת שעה ולא על בסיס חוקים קבועיםהרב הרצוג, תחוקה לישראל ע"פ התורה ב, עמ 76–77..

 מערכת המשפט במשטר היהודי 
במשטר היהודי מערכת המשפט היא מערכת דתית, כפי שנאמר בתורה (דברים יז, ח-יא):כי ייפלא ממך דבר למשפט בין דם לדם בין דין לדין ובין נגע לנגע דברי ריבת בשעריך וקמת ועלית אל המקום אשר יבחר ה' אלהיך בו. ובאת אל הכהנים הלוים ואל השפט אשר יהיה בימים ההם ודרשת והגידו לך את דבר המשפט. ועשית על פי הדבר אשר יגידו לך מן המקום ההוא אשר יבחר ה' ושמרת לעשות ככל אשר יורוך. על פי התורה אשר יורוך ועל המשפט אשר יאמרו לך תעשה לא תסור מן הדבר אשר יגידו לך ימין ושמאל.בראש המערכת ניצב בית הדין הגדול – הסנהדרין. הרמב"ם פסק שיש למנות לסנהדרין רק מי שבקיא בדיני התורה (רמב"ם סנהדרין ב, א): "אין מעמידין בסנהדרין בין בגדולה בין בקטנה אלא אנשים חכמים ונבונים, מופלגין בחכמת התורה בעלי דעה מרובה, יודעים קצת משאר חכמות".

לגבי מינוי הדיינים ישנם מקורות סותרים. מצד אחד הרמב"ם (סנהדרין ב, ח) כתב שמינוי דיינים נעשה על ידי חכמי הסנהדרין, ומצד שני הוא עצמו כתב שמינוי נעשה על ידי המלך או על ידי ממלא מקומו (רמב"ם סנהדרין ד, יג–יד). לעומת זאת, אברבנאל (דברים יז, ח) כתב שמינוי נעשה על ידי המלך בלבד. הרב שלמה דיכובסקי סקר את המקורות השונים וסיכם כך: "מעיון במקורות נראה כי היו שלוש דרכים למינוים של דיינים: על ידי בית הדין הגדול, על ידי סמכות שלטונית ועל ידי אנשי המקום"הרב שלמה דיכובסקי, פסקי דין רבניים, מאגר מקוון, פס"ד רלא..

כבר הראשונים מציינים שבמקום בו הקהילה תיקנה תקנות כהשלמה להלכה, ונקבע כי פרשנות התקנות תעשה בערכאת שיפוט אזרחית ולא דתית – יש לכך תוקף הלכתישו"ת הרשב"א ג, תט..

 מלוכה וסמכויותיה 

על פי פשט הכתוב במקרא מתואר לכאורה שיש להעמיד מלך בראש עם ישראל, ואם כן, השלטון המלוכני הוא צורת המשטר הרצויה.

בעקבות פסוקים אלה נחלקו חכמי ההלכה, החל מתקופת התנאים, האם מדובר על מצווה או רשות – להרחבה ראו: מצוות מינוי מלך.

ניתן לסכם את הדעות השונות כך:

מינוי מלך הוא מצווה – שיטת רבי יהודה והרמב"ם.

מינוי מלך הוא רשות – שיטת רבי מאיר, רס"ג ואברבנאל.

לדעת הרמב"ם סמכות המלך היא: פיקוד על הצבא, ענישה של פושעים שלא על פי הדין העברי, חיזוק שמירת המצוות (בדק הדת) ומינוי דיינים לבתי הדין. כלומר, למלך יש סמכות גם בעניינים ארציים וגם בעניינים דתיים-רוחניים.

לדעת הר"ן (דרשות הר"ן, י"א) המלך אחראי על העניינים הארציים בלבד, כגון, ענישה של פושעים שלא על פי הדין העברי. אולם, הר"ן עצמו כותב שלמלך היה ספר תורה שני שנועד להנחות אותו כיצד להשתמש בסמכותו (שם).

הראי"ה קוק (משפט כהן, סימן קמד) כתב שבהיעדר מלך סמכותו חוזרת אל העם שיכול להעניק אותה לכל מנהיג, משמעות הדברים היא שיש לגיטימציה הלכתית למשטר דמוקרטי. דבריו צוטטו על ידי רבים מפוסקי זמננו.

 תקנות הקהל 
מוסד פוליטי נוסף הוא הקהל אשר מוסמך לתקן את תקנות הקהילה. מדובר בממשל דמוקרטי שבו חברי הקהילה משתתפים בהצבעות על קבלת תקנות או על מינוי נבחרי ציבור.

המקור הקדום לכך הוא בדברי התוספתא):

כאן מדובר על תקנות בתחומים שונים, כגון, פיקוח מחירים, שכר מינימום, הטלת קנסות שונים, יצירת מעין ביטוח קבוצתי בכפייה ועוד.

תקנות הקהילה משקפות מסגרת דמוקרטית של ניהול ענייני הפנים של הקהילה, נושאים בהם לא נפסק שדווקא המלך מוסמך לעסוק. ואכן היו מפוסקי זמננו שראו במוסד זה בסיס לסמכות המדינה הדמוקרטית המודרנית, כגון הריא"ה הרצוג (תחוקה ישראל ב, עמ' 63).

שיטת הממשל בהגות התורנית של הדורות האחרונים

על פי הרב חיים דוד הלוי אין צורת משטר ברורה לפי המשפט העברי. לא משטר מדיני ואף לא צורת חיים כלכלית, מפני שצורת המשטר משתנה לפי התקופות ולפי המצבים, ולא היה עניין לתורה לקבוע במסמרות צורת משטר אלא להשאיר אותה לרצונו ובחירתו של העם. התורה קבעה הלכות היוצרות מרחב מוגבל של אפשרויות מהן ניתן לבחור"דעת תורה בעניינים מדיניים (שיחה)", תחומין ח', עמ' 365..

בהקשר של שיטת הממשל נדונו שתי סוגיות עיקריות בדורות האחרונים.

 תיאוקרטיה – יחסי דת ומדינה 
לדעתם של הרבנים הראשים יצחק הרצוגהרב יצחק הרצוג, תחוקה לישראל ע"פ התורה א, עמ' 3. ושלמה גורןהרב שלמה גורן, תורת הפילוסופיה, עמ' 24., והרב אליעזר וולדינברגהרב אליעזר וולדינברג, הלכות מדינה, עמ' 16–20., המשטר היהודי הרצוי הוא תיאוקרטיה שבה התורה היא החוק העליון של המדינה, והחוקים שמחוקקים נבחרי הציבור כפופים לחוקיה. שלושת הרבנים האלה כתבו שתפקיד תלמידי החכמים הוא לכהן כשופטים והשלטון לא אמור להיות בידיהם.

מנגד, זרמים רבים בחברה הדתית והחרדית סוברים כי צורת השלטון האידיאלית היא על פי דגם דעת תורה, שפירושה כפיפות של המנהיגות הפוליטית לרבנים.

 דמוקרטיה מול מלוכה 
הראי"ה קוק כתב שככל שהעם ברמה גבוהה יותר כך יש לצמצם את סמכות המלך:
הרב הרצוג והרב וולדינברגהלכות מדינה א, עמ' קמז. כתבו שבהיעדר צאצא ידוע לבית דוד יש עדיפות לדמוקרטיה על פני מלוכה. הרב יעקב פילבר סובר שצורת השלטון בישראל על פי היהדות נזילה, וצורתה תלויה בעיקר ברצונו של העם, הוא גם סובר שיש להבליט את היסודות הדמוקרטיים בתורה כמו בפסוק "אחרי רבים להטות", גם כדי לא להרחיק את העם מהתורה.

על פי פרופ' שלום רוזנברג המשטר האידיאלי על פי היהדות, הוא דווקא אנרכיה אוטופית ואידילית בה החזון במלכות אלוהים עומד בבסיסה והיא איננה צריכה לכפייה שלטונית וכוחנית על אזרחיה. בדיעבד יש לראות בדמוקרטיה את צורת השלטון הפחות גרועה, כשלטון שמייצג את רצון העם ומונע מלחמה פנימית על צורת המשטר עצמה. "הדמוקרטיה איננה המשטר הטוב או המוצלח ביותר שקיים, אבל היא המשטר הפחות מסוכן". ולכן אף שאיננה ערך עליון לדעתו, היא מהווה אסטרטגיה בעלת ערך עליון, שאין לוותר עליה.

ראו גם
 הלכות מדינה
 שום תשים עליך מלך
 מצוות המלך
 הלכות מלחמה

לקריאה נוספת
 מהר"ץ חיות, דין מלך ישראל
 הרב יעקב ברמן, תורת המדינה בישראל, הוצאת מוסד הרב קוק, תש"ד.
 נחום רקובר, שלטון החוק בישראל, תשמ"ט.
 מנחם אלון, חקיקה דתית בחוקי מדינת ישראל ובשפיטה של בתי משפט ובתי הדין הרבניים, הוצאת הקיבוץ הדתי, 1968.
 אלתר דוד רגנשברג, משפט הצבא בישראל, תש"ט (1949).
 ד"ר אברהם יעקבוס, חוקת התורה, הוצאת קריית ספר, תשי"ז.
 הרב נפתלי רוטנברג, 'משפט התורה ומשפט המדינה: השלמה או מסלול התנגשות', בתוך: אבי שגיא, עורך, ספר מיכאל, הוצאת כתר ירושלים 2007
 הרב נפתלי בר-אילן, משטר ומדינה בישראל על פי התורה, מהדורה שנייה בעריכה חדשה בהוצאת מכון ארץ חמדה, ירושלים תשע"ג 2013.
 הרב עדו רכניץ, מדינה כהלכה – התמודדות יהודית עם אתגר העצמאות, מכון משפטי ארץ וספרי מגיד, 2018
 הרב עדו רכניץ, מדינת התורה הדמוקרטית, מכון משפטי ארץ, עפרה תשפ"ב

קישורים חיצוניים
ספרים מקוונים

 הרב שמואל טוביה שטערן, ספר חוקת עולם, תש"י: כרך א', כרך ב', מהדורה שנייה תשס"ה באתר HebrewBooks.org.

 הרב אליעזר יהודה וולדנברג, ספר הלכות מדינה, חלק א', ירושלים תשי"ב; חלק ב', ירושלים תשי"ג; חלק ג', ירושלים תשט"ו; באתר HebrewBooks.org
 הרב נפתלי בר-אילן, משטר ומדינה בישראל על פי התורה, כרך א'; כרך ב'; כרך ג'; כרך ד', מהדורה שנייה בעריכה חדשה בהוצאת מכון ארץ חמדה, ירושלים תשע"ג/2013.


 מאמרים

 ד"ר אברהם טננבוים, היש משטר מדיני הרצוי על פי ההלכה?, אתר דעת
 שלום רוזנברג, דמוקרטיה ויהדות, אתר דעת
 הרב אלישע אבינר, פרקי מבוא בדמוקרטיה יהודית, אתר דין תורה.
 מלך אשר יבחר ה', מאת הרב דוד דב לבנון, באתר ישיבה

 הערות שוליים 

קטגוריה:שיטות ממשל
קטגוריה:משפט עברי
קטגוריה:יחסי דת ומדינה
קטגוריה:ישראל: גישות שונות לאופי המדינה
קטגוריה:מלכות יהודית