רבי חנינא בן דוסא

רבי חַנִינָה בֶן דוֹסָה היה תנא בן הדור הראשון, בסוף ימי בית שני. תלמידו של רבן יוחנן בן זכאי. מתורתו נשתמרו במשנה ובגמרא אמרות המייחסות חשיבות רבה ליחסים שבין אדם לחברו ומדגישות את חשיבות המעשה על פני הלימוד.

 ביוגרפיה 
התגורר בעיר ערב (כיום העיר עראבה) שבגליל (שם מצוי קבר שמיוחס אליו) ולמד אצל רבן יוחנן בן זכאי, שגר אף הוא באותה עיר.
אשתורי הפרחי (1280–1355 בקירוב) טען בספרו כפתור ופרח שרבי חנינא היה בנו של רבי דוסא בן הרכינס, אמנם כמה חוקרים שללו השערה זו.

בספרות חז"ל מופיע רבי חנינא בעיקר בהקשרים ניסיים, בתפילתו היה האל מרפא את החולים:

ברכתו גרמה לקורות עץ קצרות מדי של אישה ענייה להספיק לבניית בית שלם ולחומץ שבו הודלקו נרות השבת של בתו לדלוק שבת שלמה, כאילו היה שמן. בתוספתא מסופר שנחש הכיש אותו כששהה בתפילת עמידה, אך הוא כלל לא שם לב, והנחש מת. ואילו בתלמוד בבלי מובאת הברייתא הבאה:

בכמה אגדות מוזכר עוניו של רבי חנינא בן דוסא. הוא ואשתו מובאים כדוגמה לבני אדם שיקבלו שכר על מעשיהם רק בעולם הבא. אגדה אחת מספרת על חכמים שנסעו בים ומצאו תיבה של אבנים יקרות המונחת במעמקי הים וכרישים שומרים עליה. לאחר שלא הצליחו לקחת את התיבה, יצאה בת קול מן השמים ואמרה להם לעזוב את התיבה של אשת רבי חנינא, תיבה שבעולם הבא אשת רבי חנינא תשים בה את התכלת של הצדיקים. באגדה אחרת, הממחישה את אפשרות השכר בעולם הזה אל מול השכר בעולם הבא, ירדה מן השמים רגל של שולחן זהב כדי לעזור לרבי חנינא ואשתו שהיו עניים מאוד, וכשרבי חנינא בן דוסא ואשתו הבינו שבתמורה לרגל לעתיד לבוא ישבו כל הצדיקים בגן עדן על שולחנות בעלי שלוש רגלים והם ישבו על שולחן של שתי רגלים, החזירו את המתנה לשמים.
עוניו של רבי חנינא בן דוסא מוזכר גם בהקשר החברתי, מלבד ההקשר התאולוגי: הוא ואשתו העמידו פנים כאילו יש להם מה לאכול כדי לא לקבל צדקה מידי אחרים.

רבי חנינא הוזכר בגמרא כמי שכל העולם מתקיים בזכותו: . במקום אחר מובא שהוא פגש בלילה באגרת בת מחלת (מזיקה) שאמרה לו: לולי מכריזים ברקיע היזהרו ברבי חנינא ובתורתו, היית בסכנה. נענה רבי חנינא: אם חשוב אני בשמים, גוזרני שלא תעברי במקום יישוב לעולם. ביקשה ממנו אגרת שיניח לה זמן מועט בו תוכל לשוטט מעט, והוא העניק לה רשות לשוטט בלילי רביעיות ובלילי שבתות, בו (לפי מנהג הימים ההם) האנשים בביתם.

המשנה מעידה על רבי חנינא בן דוסא כי  (עושי מעשים טובים או עושי מעשה נסים).

דוגמה נפוצה על כך שהקדוש ברוך הוא שומר אף בהמתן של צדיקים שהם בדרגה גבוהה ביותר, היא חמורו של רבי חנינא בן דוסא, שגנבוהו שודדים, וסירב לאכול מהתבואה כיון שלא עוּשׂרה. הסיפור מלמד שהוויית חייו של רבי חנינא בן דוסא התפשטה אף על קנייניו.

לפי עדויות מאוחרות, רבי סעדיה גאון היה מצאצאיו של התנא רבי חנינא בן דוסא, ונטען כי היה כהן. אולם מתנגדיו כינו אותו מקהל גרים.

 קברו 

ממוזער|ממוזער|100px|הכניסה לקבר רבי חנינא בן דוסא ואשתו בעראבה
מקום קבורתו אינו מתואר בספרות חז"ל, וקיימות מספר מסורות לגביו. המרכזית מבניהם היא בעראבה – עיר מגוריו.
ייחוס קברו בעראבה קדום באופן יחסי מקברי הצדיקים אחרים, היות שקברו היווה מוקד עלייה לרגל עוד בתקופת הגאונים.

 עראבה 
ממוזער|ממוזער|100px|המצבה על קבר רבי חנינא בן דוסא ואשתו
ב"רשימת כנסיות אליהו", הרשימה העתיקה ביותר של אתרים קדושים בארץ ישראל שהתגלתה עד כה ושטרם פורסמה לציבור הרחב, מוזכר מקום קבורתו בעראבה.
עולי רגל רבים מימי הביניים תיארו את מקום קבורתו בעראבה. המסע "תוצאות ארץ ישראל" (1270–1320 בקירוב), מתאר לראשונה את קברם של רבי חנינא ואשתו בעראבה.

 עין זיתים (המאה ה-13) 
יעקב השליח (1258–1270 לערך) מתאר את קברו של רבי חנינא בעראבה, אך גם בעין זיתים, לצד קברו של רבי יהודה בר אִלְעָאי ותלמידיהם.

 צפת / בית חנינא (המאה ה-14) 
בספר "שבילי דירושלים" המיוחס ליצחק חילו (1333 לערך), מתאר את קברו של רבי חנינא בצפת אך גם בבית חנינא.

לדעת כמה חוקרים, "שבילי דירושלים" הוא זיוף מהמאה ה-19, אך לדעת פרופסור מיכאל ארליך בסיס החיבור הוא אותנטי אלא שנוספו בו תוספות מאוחרות. בעקבות מחקרו, חוקרים בני ימינו נוטים לקבל את החלק הגאוגרפי שבספר.

 מאמרותיו 
 רבי חנינה בן דוסה אומר: כל שיראת חטאו קודמת לחכמתו, חכמתו מתקיימת; חכמתו קודמת ליראת חטאו, אין חכמתו מתקימת.
 הוא היה אומר: כל שמעשיו מרבים מחכמתו, חכמתו מתקימת; חכמתו מרבה ממעשיו, אין חכמתו מתקימת.
 הוא היה אומר: כל שרוח הבריות נוחה ממנו; וכל שאין רוח הבריות נוחה ממנו (הימנו), אין רוח המקום נוחה ממנו.

 בתרבות 
בשנת 1998 יצא סרט קולנוע חרדי הראשון בהיסטוריה של האחים יהודה ואברהם גרובייס בשם 'לא תוכל להתעלם' העוסק בסיפור חייו של רבי חנינא.

 לקריאה נוספת 


 עידן דשא (עורך), פרקי דרבי חנינא בן דוסא, בתוך: ספר ילקוט מדרשים חלק שביעי, צפת, תשע"ז, עמודים רנ"א - רס"ט.

 קישורים חיצוניים 






 מרדכי הוכמן, סדרת שיעורים על רבי חנינא בן דוסא, באתר ישיבה
 ד"ר עומרי עבאדי, רבי חנינא בן דוסא והעלאת האבן למקדש – הרקע הריאלי מאחורי המעשה הפלאי, באתר Academia.edu

 ביאורים 

 הערות שוליים 

קטגוריה:הדור הראשון לתנאים
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-1