בנציון נתניהו

בנציון (בן־ציון) נתניהו (י"ד באדר ב' ה'תר"ע, 25 במרץ 1910ולפי מקור אחר, ב-27 בדצמבר 1909 – ח' באייר ה'תשע"ב, 30 באפריל 2012) היה היסטוריון, מפעילי התנועה הרוויזיוניסטית בארץ ישראל ונציג התנועה בארצות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות. כיהן כפרופסור בדרופסי קולג', באוניברסיטת דנוור ובאוניברסיטת קורנל, היה עמית באקדמיה האמריקאית למחקר יהודי (AAJR) וחבר האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות ומדעי ההיסטוריה בספרד. בשנים 1948–1962 שימש עורך ועורך ראשי של האנציקלופדיה העברית.

אביהם של יוני נתניהו, מפקד סיירת מטכ"ל, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וד"ר עדו נתניהו, רופא, סופר ומחזאי.

 תחילת חייו 
נתניהו נולד בוורשה (אז חלק מהאימפריה הרוסית), בשם בנציון מיליקובסקי כבכור מתשעת ילדיהם של שרה (לבית לוריא) והמחנך והפעיל הציוני הרב נתן מיליקובסקי. אחיו אלישע נתניהו היה פרופסור למתמטיקה.

ב-3 ביוני 1920 עלה לארץ ישראל עם משפחתו על סיפון האוניה "אובציה". לאחר ששהתה המשפחה ביפו ובתל אביב עברה לצפת, שם עסק אביו בהוראה ולבסוף השתקעה בירושלים. בנציון למד בסמינר "המזרחי" (לימים מכללת ליפשיץ) ואחר כך בבית המדרש למורים העברי בהנהלת דוד ילין.

בארץ ישראל עברת את שמו לנתניהו, השם בו אביו, נתן מיליקובסקי, היה חותם על מקצת ממאמריו. על מאמריו חתם בנציון נתניהו לעיתים בכינוי "ניתאי", ובעקבותיו השתמש בנו בנימין, בעת שהייתו בארצות הברית, בשם "בן ניתאי".

נתניהו למד באוניברסיטה העברית בירושלים הוא התמחה בהיסטוריה של ימי הביניים ותולדות ישראל וקיבל תואר ראשון ותואר שני בהיסטוריה ובפילוסופיה.

 פעילותו הפוליטית 
במהלך לימודיו היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית. הוא הושפע מהרעיונות של אב"א אחימאיר והקים יחד עם חברו יוסף אור את הירחון הספרותי הרוויזיוניסטי ״ביתר״. הירחון נערך על ידי פרופ' יוסף קלוזנר שנתניהו היה עימו בקשרים טובים. נתניהו עמד בראש תא הסטודנטים הרוויזיוניסטים באוניברסיטה העברית שהשתתפו בהפגנה שארגן אחימאיר נגד ״ברית שלום״. בין השאר הפריעו לחנוכת קתדרה לשלום בין-לאומי שבראשה עמד המשפטן נורמן בנטוויץ'.

ב-1933 פעל לצד אביו, הרב מיליקובסקי, להקמת ועד ציבורי בראשות הרב קוק להגנה על הנאשמים ברצח חיים ארלוזורוב - צבי רוזנבלט, אברהם סטבסקי ואב"א אחימאיר. לימים סיפר כי אביו הרב מיליקובסקי טען שעל פי נתונים שאסף, לא הם ביצעו את הרצח והוצאתם להורג עלולה להביא למלחמת אחים ולפגיעה במפעל הציוני. נתניהו היה ממייסדי העיתון הרוויזיוניסטי "הירדן" והיה לעורכו הראשון. העיתון נוסד בין השאר כדי להשפיע על דעת הקהל לתמוך בחפות הנאשמים ברצח ארלוזורוב וגיליונו הראשון הופיע ביום פתיחת המשפט.באחד המאמרים שכתב ציין כי אם נרצה ונילחם על רצוננו, נזכה בימי אנו...למדינה יהודית בארץ ישראל". בעקבות המאמר הוועד הערבי העליון תבע מהנציב העליון הבריטי לסגור את העיתון. ב-1935, לאחר מותו של אביו, פרש נתניהו מעריכת העיתון.

ב-1936 נתמנה לעורך ״הספרייה המדינית״ שהוציאה לראשונה בעברית כתבים של הרצל, נורדאו, זנגוויל וציונים אחרים ושלחלקם נלוו הקדמות פרי עטו של נתניהו.

ב־1939 נסע ללונדון כעוזרו של בנימין אקצין, מזכירו האישי של זאב ז'בוטינסקי. בלונדון הוא שכנע את ז'בוטינסקי להעתיק את פעילותו לארצות הברית מתוך אמונה "שהכוח הבינלאומי נמצא במקום אחר - לא בבריטניה אלא בארצות הברית". ז'בוטינסקי השתכנע, ובפברואר 1940 הגיעה משלחת בראשותו של ז'בוטינסקי, לניו-יורק.

לאחר מותו של ז'בוטינסקי באוגוסט 1940 נשאר בניו יורק. בתקופה זו היה פעיל במשלחת האצ"ל בארצות הברית בראשות הלל קוק. במסגרת זו היה חבר בוועד להקמת צבא עברי. נתניהו עזב את הוועד עקב חילוקי דעות רעיוניים.

ב-1942 נתמנה לעמוד בראש המשלחת של ההסתדרות הציונית החדשה. בהנהגתו הפכה התנועה לגורם פעיל ומשפיע על דעת הקהל היהודית והכללית באמריקה. התנועה ארגנה אסיפות עם גדולות, בהן נאמו מדינאים אמריקניים ואנשי ציבור, מודעות עצומות שהתפרסמו בעיתונים הראשיים, מאמרי תעמולה רבים בעיתונות, ומשא ומתן אינטנסיבי עם חברי הקונגרס משתי המפלגות, ובעקבותיהם גם עם אנשי הממשל. התנועה עסקה ביצירת דעת קהל אוהדת לרעיון הציוני בקרב אנשי הממשל. הוא עסק בניסיון לגייס את תמיכת מנהיגי ארצות הברית לרעיון המדינה היהודית תוך מתיחת ביקורת על אזלת היד של יהדות ארצות הברית שאינה פועלת מספיק למניעת ההשמדה באירופה. ההיסטוריון, ד"ר רפאל מדוף, אמר על הפעילות הזו כי "הצלחתו של נתניהו (ואנשיו) להביא לראשונה למצע פרו-ציוני מובהק בוועידה הרפובליקנית של 1944 שינתה את פני הפוליטיקה האמריקנית לעד". נתניהו עצמו נפגש עם שורה של אנשי מפתח אמריקניים, ביניהם תת-מזכיר המדינה דין אצ'יסון והגנרל אייזנהאור, לימים נשיא ארצות הברית, כדי לשכנעם שעל אמריקה לתמוך בהקמת מדינה יהודית וללחוץ על בריטניה לחדול ממדיניותה האנטי-ציונית.

ב-1945 ייצג נתניהו את ההסתדרות ציונית חדשה במפגשים בין נציגי האומות בסן-פרנסיסקו, לקראת הקמת האו"ם שם נפגש עם ראשי משלחות רבים וניסה לשכנעם לתמוך בהקמת מדינה עברית.

במקביל לפעילותו הציונית למד לתואר דוקטור בדרופסי קולג' בפילדלפיה, ועבודת הדוקטורט שלו עסקה בדון יצחק אברבנאל.

 פעילותו האקדמאית 
בשנת 1949 שבה משפחת נתניהו לישראל עם בנם יוני ועברה לגור בשכונת קטמון בירושלים.

לאחר ששב לישראל התמסר לעבודת המחקר שלו כהיסטוריון של יהדות ספרד. בשנות ה-50 ביקש להתקבל כמרצה בחוג לתולדות עם ישראל באוניברסיטה העברית, אבל ראש החוג פרופסור יצחק בער העדיף על פניו את חיים ביינארט מכיוון שלא המליץ עליו להיות יורשו עבר נתניהו לארצות הברית ושם השתלב באקדמיה.

בשנת 1957 התמנה כפרופסור אורח לשפה וספרות עברית בדרופסי קולג', החל מ-1962 עמד שם בראש המחלקה ללשון עברית ולספרות עברית עד 1968. בשנים 1971-1968 היה פרופסור ללימודים עבריים באוניברסיטת דנוור, בקולורדו. ב-1971 הוא נתמנה לפרופסור ללימודי יהדות ולראש המחלקה לשפות שמיות באוניברסיטת קורנל, שם שימש כמרצה עד 1975. במהלך תקופה זו היה העורך הכללי של האנציקלופדיה "ההיסטוריה העולמית של העם היהודי".

ב-1976, לאחר מות בנו הבכור, שב עם משפחתו לישראל.

נתניהו היה פרופסור עמית באקדמיה למחקר יהודי, חבר באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות ומדעי ההיסטוריה בספרד, ופרופסור, ולאחר מכן פרופסור אמריטוס, באוניברסיטת קורנל.

בשנות חייו האחרונות השתתף בסרט הביוגרפיה אודותיו, "בֶּן צִיּוֹן - חייו ופועלו של פרופ' בנציון נתניהו", בבימויו של משה לוינסון.

מחקריו
כחוקר עסק במחקר יהודי ספרד בימי הביניים, האנוסים וחקר האינקוויזיציה. בנוסף אחד מתחומי המחקר העיקריים שלו הוא חקר הלאומיות היהודית והציונות.

בספרו אודות הפילוסוף והמדינאי היהודי-ספרדי דון יצחק אברבנאל, מתאר נתניהו בין היתר את גדולתו כאיש רוח ומדינאי, ובו בזמן מצביע על חולשותיו ועל עיוורונו של אברבנאל, שנותן אמון במלך פרדיננד זמן קצר לפני גירוש ספרד, באופן שמזכיר את העיוורון של יהודי גרמניה ביחס למשטר הנאצי. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1953 באנגלית ובספרדית. בשנת 2005 הופיע הספר בתרגום לעברית וזכה לשבחים.

נתניהו פיתח תאוריה, לפיה המיתוס שהאנוסים התנצרו בכפייה ושמרו בסתר על אורח חיים יהודי, אינו נכון ברוב המקרים ונוצר רק עקב תעמולת מוסדות האינקוויזיציה שהפלו את היהודים על בסיס אתני.

 דעותיו הציבוריות 
ב-12 בספטמבר 1947, לקראת ההצבעה באו"ם על תוכנית החלוקה, נמנה עם חמישה חותמים על מודעה שפורסמה בניו יורק טיימס והביעה התנגדות נחרצת לתוכנית החלוקה. המודעה צפתה כי קבלת התכנית תוביל באופן בלתי נמנע לחיסול היהודים בארץ ישראל ועל כן מהווה "התאבדות לאומית".The United Zionists-Revisionists of America (12 September 1947). "Ad: Partition Will Not Solve the Palestine Problem!". The New York Times. ProQuest 107797981

בסוף שנות ה-90 הביע נתניהו דאגה נוכח מה שראה כשילוב של האיום הערבי מול חולשת הדעת והשאננות הישראלית. הוא ראה בהסכמי אוסלו "מעשה טירוף", "מלכודת שאותה טמנו לנו הערבים ואויבינו בין האירופים בכוונה תחילה" ומי מבינינו שנלכד בה מתוך "עיוורון גמור", משך את כולנו לתוכה ואין יודע כיצד נחלץ ממנה. נתניהו האמין ששלום לא-מושלם בין ישראל ושכנותיה הוא אפשרי, אך רק אם יתבסס על הרתעה חזקה. כשבנו בנימין כיהן כראש ממשלה והכריז כי הוא מסכים להעביר את חברון לשליטת הרשות הפלסטינית כחלק מהסכם חברון ביקר אותו אביו בחריפות. נתניהו הבן העיד כי אביו ידוע בדעותיו בזכות "ארץ ישראל השלמה".בספטמבר 2004 נמנה (לצד בנו עדו נתניהו) עם החותמים על עצומת אנשי ציבור נגד תוכנית ההתנתקות.

בראיונות מאוחרים יותר, ציין את התנגדותו למדינה פלסטינית וטען כי "הרצל ונורדאו לא עבדו כדי להקים מדינה פלסטינית".

 חיים אישיים ומותו 
ממוזער|בית משפחת נתניהו בשכונת קטמון הישנה בירושלים
ב־1944 נישא לצילה (לבית סגל; 1912–2000) בת למשפחה ליטאית-ציונית שעלתה לישראל בתחילת המאה העשרים, שאותה פגש בעת לימודיו בארץ ישראל. היא הייתה נשואה קודם לכן לחברו נח בן טובים (בנו של זלמן בן-טובים).

בנו יונתן (1946–1976) נפל במהלך מבצע יונתן לחילוץ בני הערובה ממטוס אייר פראנס באנטבה. בנו, בנימין נתניהו (נולד: 1949), ראש ממשלת ישראל. בנו הצעיר, עדו נתניהו (נולד: 1952), הוא רופא, סופר ומחזאי.

נכדיו מבנו בנימין נתניהו ומרעיתו שרה נתניהו הם יאיר נתניהו ואבנר נתניהו וכן נעה רוט מאשתו הראשונה של נתניהו. בנוסף יש לו שני נכדים מבנו עדו נתניהו. בין אחייניו ניתן למצוא את נתן נתניהו, פרופסור למדעי המחשב ונתן מיליקובסקי, איש עסקים.

נתניהו התאלמן מאשתו צילה בשנת 2000.

הוא נפטר בירושלים ב-30 באפריל 2012, בגיל 102, ונקבר בחלקת האבות השכולים בהר המנוחות בירושלים.

הוקרה והנצחה 
ב-1995 זכה בפרס הלאומי לספרים יהודיים על ספרו "תולדות האינקיויזיציה".

ב-21 בספטמבר 2011 העניקה עמותת דונה גרציה לנתניהו את מדליית דונה גרציה, כאות הוקרה על פועלו בחקר אנוסי ספרד.

כשנה לאחר פטירתו נחנך בירושלים מחלף על שמו. ביוני 2013 נחנך בהתנחלות ברקן שבשומרון בית ספר יסודי על שמו. בשנת 2020 נחנכה כיכר על שמו ועל שם רעיתו צילה נתניהו בשכונת הדר גנים בפתח תקווה.

מספריו
 בעברית 
 חמשת אבות הציונות, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004. מאמרים על יהודה לייב פינסקר, בנימין זאב הרצל, מקס נורדאו, ישראל זנגוויל וזאב ז'בוטינסקי.
 דון יצחק אברבנאל: מדינאי והוגה דעות, הוצאת שוקן, 2005

 באנגלית 
1953: Don Isaac Abravanel, Statesman & Philosopher, Jewish Publication Society of America
1966: The Marranos of Spain: From the Late 14th to the Early 16th Century, According to Contemporary Hebrew Sources, American Academy for Jewish Research
1976: Alonso de Espina: Was He a New Christian?, Proceedings of the American Academy for Jewish Research Vol. 43, pp. 107–165
1995: The origins of the Inquisition in fifteenth century Spain, Random House
1997: Toward the Inquisition - Essays on jewish and converso history in late medieval spain, cornell university press

 בספרדית 
2005: De la anarquía a la Inquisición Trad. Ciriaco Morón Arroyo. La Esfera de los Libros

אילן יוחסין

לקריאה נוספת
 יוסי אחימאיר, "בנציון נתניהו בן מאה אינו נח, משלים כתיבת זכרונותיו", "האומה", גיליון 177, מרץ 2010, עמ' 77–84
 ג'ושוע כהן, הנתניהוז - אפיזודה שולית ובסופו של דבר אף זניחה בתולדות משפחה מפורסמת מאוד הוצאת "הבה לאור", 2021
 עדו נתניהו, יישומה של הציונות המדינית: בנציון נתניהו עם ז'בוטינסקי בארצות הברית, "האומה", 1 פברואר 2020⁩
קישורים חיצוניים





 ראיונות 
 אלי אשד, "היסטוריון של ימי הביניים: שיחה עם פרופסור בנציון נתניהו"




 מכּתביו 


 הרצל – תופעה מלכותית ונבואית, באתר מידה
 מקורות האנטישמיות: שאלת היהודים, באתר מידה

 על כתביו 
 , 
 אלי אשד, שר אוצר יהודי בספרד: סקירה על ספרו של בנציון נתניהו "דון יצחק אברבנאל"
 עדי ערמון, המאבקים הלאומיים שעיצבו את עולמו של בנציון נתניהו | פרק א' | פרק ב' | פרק ג' | מחקר של מכון מולד באתר הארץ, אוגוסט 2016 - מאי 2017

ביאורים

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בנציון
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים ביישוב
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל בימי הביניים
קטגוריה:חוקרי יהדות ספרד
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:סגל העם
קטגוריה:סגל הירדן
קטגוריה:עורכי עיתונים ביישוב
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה העברית
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:פעילים ציונים בארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:זוכי הפרס הלאומי לספרים יהודיים
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אבות של ראשי ממשלות ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012