שבע דנחמתא

במסורת היהודית, שבע דנחמתא (או שב דנחמתא, בארמית: שבע של נחמה) הוא כינוי לשבע ההפטרות שמפטירים בנביא, לאחר קריאת התורה, בשבע השבתות אחר תלת דפורענותא שבין תשעה באב לראש השנה, העוסקות בנבואות נחמה, תשובה, ובחזון הגאולה, כפי שיהיה באחרית הימים. ההפטרות לקוחות כולן מקובץ נבואות הנחמה שבספר ישעיהו, החל מפרק מ'.

על פי מנהג יהודי איטליה קוראים רק את שלוש הפטרות הנחמה הראשונות (לפרשות ואתחנן, עקב וראה) ואילו שאר ההפטרות הן מעניין פרשת השבוע (ראו פירוט של ההפטרות בערך הפטרה).

ההפטרות
 "נחמו" () – לפרשת ואתחנן.
 "ותאמר ציון" ( עד ) – לפרשת עקב.
 "עניה סוערה" ( עד ) – לפרשת ראה.
 "אנכי" ( עד ) – לפרשת שופטים.
 "רני עקרה" () – לפרשת כי תצא.
 "קומי אורי" () – לפרשת כי תבוא.
 "שוש אשיש" ( עד ) – לפרשת ניצבים או לפרשות ניצבים-וילך.

האבודרהם חרז את תוכן ראשי ההפטרות למעין דו-שיח בין עם ישראל לקב"ה: בתחילה מצווה ה' על הנביאים לומר לעם ישראל "נחמו נחמו עמי", ועל כך עונה כנסת ישראל בתרעומת "ותאמר ציון עזבני ה'". או אז חוזרים הנביאים ואומרים לקב"ה "עניה סוערה לא נוחמה", כלומר שכנסת ישראל ממאנת להתנחם. אז אומר ה' בעצמו "אנכי אנכי הוא מנחמכם" בנחמות האלה "רוני עקרה לא ילדה" וכן "קומי אורי כי בא אורך". בשלב זה משיבה כנסת ישראל המנוחמת ואומרת "שוש אשיש בה'".

שבת נחמו
השבת הראשונה שלאחר תשעה באב נקראת "שַׁבַּת נַחֲמוּ", כשם ההפטרה שמפטירים בה.

בראשונים נזכרו הנהגות שמחה שונות שהיו נוהגים בהן בשבת זו, כך למשל נזכר בריטב"א שיש לאכול בשבת זו סעודה מיוחדת כיון שהיא סמוכה לט"ו באב. כעין זה מובא במהרי"ל שיש להתענג בשבת זו יותר מבשאר שבתות השנה.

גם בתפילות השבת ישנם שינויים שנזכרו בפוסקים: יש שכתבו שאין הזכרת נשמות בשבת זו. מנהג ורמייזא היה לנגן בניגון מיוחד את ברכת יוצר אור. מנהג המהרי"ל היה להמתין עם קידוש הלבנה למוצאי שבת נחמו.

 פיוטים 
נוהגים לומר פיוטים בשבת נחמו. במנהג אשכנז המזרחי אומרים יוצר "אל אל שדי אתחנן" ואופן "שאו מנחה", שניהם למנחם בן מכיר, וזולת "אמת משל היה" למאיר ש"ץ. במנהג אשכנז המערבי אומרים יוצר "ארוממך אל חי" למאיר ש"ץ ואת האופן והזולת כמו במנהג המזרחי, ואומרים פיוט "אלהיכם יוסיף ידו" החתום יהודה בר שמואל בקדושת מוסף. בנוסח איטליה אומרים יוצר "את יום פדותכם" לר' יהודה בר מנחם.

בכתבי יד אשכנזיים יש פיוטים גם לכמה שבתות אחרות של הנחמה, אבל הם לא הגיעו למנהגים הנדפסים.

במחזור חזונים כמנהג המערביים שהתגוררו בסיציליה, שקרוב כנראה לנוסח צפון אפריקה הקדום, נמצאים פיוטים אחרים לנשמת ויוצר לשבת נחמו, ובהם בין השאר הפיוט "כל הנקרא בשמי" של רבי משה אבן עזרא והפיוט "יונה מה תהגי" של רבי יהודה הלוי. מנהג זה לא נהוג היום באף קהילה.

ראו גם
 שבת שובה

 לקריאה נוספת 
 בנימין אליצור, "מפורענות לנחמה: מנהגי הקריאה וההפטרה הקדומים בשבתות הפורענות והנחמה ובתשעה באב" [הקישור שגוי - העמוד לא נמצא], דרך אגדה יב (תשע"ג), עמ' 267–282.
קובץ מאמרים נחמו נחמו עמי, על הפטרות שבע דנחמתא. הוצאת אגודת קדושת ציון
משבצות זהב על שבעא דנחמתא, שבתי וייס, אב תשע"ח

קישורים חיצוניים

 "קול קורא במדבר" - לקראת שבת נחמו, בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך

הערות שוליים

קטגוריה:קריאת התורה
קטגוריה:שבתות מיוחדות
קטגוריה:פרשת ואתחנן
קטגוריה:פרשת עקב
קטגוריה:פרשת ראה
קטגוריה:פרשת שופטים
קטגוריה:פרשת כי תבוא
קטגוריה:פרשת כי תצא
קטגוריה:פרשת ניצבים
קטגוריה:ספר ישעיהו