עמירם לוין

עמירם לוין (נולד ב-7 ביולי 1946) הוא אלוף במילואים בצה"ל שהיה מפקד פיקוד הצפון. במשך שנים רבות שירת בסיירת מטכ"ל, פיקד עליה, והיה שותף לאחדות מפעולותיה הבולטות. שימש גם כמשנה לראש המוסד וכיושב ראש החברה הלאומית לדרכים.

ביוגרפיה
לוין נולד וגדל בקיבוץ להבות הבשן, אביו היה המחנך גדעון לוין.

לוין בוגר תואר ראשון במדע המדינה וניהול מאוניברסיטת חיפה, תואר שני בבית ספר סלואן למנהל עסקים של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס והמכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת'.

נשוי ואב לשלושה. מתגורר בקיסריה.

 שירותו הצבאי 
התגייס לצה"ל בשנת 1965 ולאחר טירונות צנחנים החל מסלול לוחם בסיירת מטכ"ל בצוות בפיקודו של גיורא זורע ונחשב ללוחם הבולט בצוות. לאחר שסיים קורס קציני חי"ר הפך למפקד צוות. הוא נפצע מירי סורי ב-1966 ונכווה באורח קשה ב-1968 בתאונת אימונים. בהמשך שירת כמפקד פלגה ביחידה ולחם במלחמת ההתשה, ופיקד בין היתר על מבצע בולמוס 3. באפריל 1973 השתתף במבצע אביב נעורים בביירות כמפקד חוליית אבטחה אשר פגעה בשומרי ראשו של יוסוף א-נאג'ר. במלחמת יום הכיפורים השתתף כסגנו של מפקד הסיירת גיורא זורע במבצע זנבר, בו הוטסו לוחמי סיירת מטכ"ל בעזרת שלושה מסוקי יסעור מרפידים לעומק כביש סואץ-קהיר עם ג'יפים שעליהם תול"רים ופגעו בשדה התעופה כותמיה. בהמשך המלחמה נפצע לוין ושבר את שתי רגליו במהלך פעילות היחידה בשדה התעופה פאיד שבמצרים, אף על פי כן לאחר חצי שנה בלבד פיקד על כוח היחידה שכבשה את שיא החרמון. לימים טען לוין כי הקרב היה אחד החשובים בתולדות מדינת ישראל אך סיפורו נבלע בשל מלחמת יום הכיפורים. באסון מעלות במאי 1974 היה ראש החוליה הפורצת לשחרור בני הערובה, לאחר מכן השתחרר מצה"ל.

בפיגוע במלון סבוי הגיע לאירוע וצורף לתכנון הפעולה לחילוץ הוא היה אחד ממפקדי הכוחות של היחידה שפרצו למלון. מאוחר יותר שימש כאחראי לתכנונים מבצעיים של סיירת מטכ"ל בענף המבצעים המיוחדים של אמ"ן (בדרגת רס"ן). בתפקיד זה נשלח ב-1976 לפריז לאחר חטיפת מטוס הנוסעים של חברת אייר פראנס על מנת לחקור את בני הערובה ששוחררו והעביר מידע שאפשר את התקדמות הכנות מבצע יונתן. לאחר מותו של יוני נתניהו במבצע, החליפו כמפקד סיירת מטכ"ל, תפקיד בו נשא עד 1978. סופר על לוין שבפגישתו הראשונה עם הרמטכ"ל מוטה גור ועם ראש אמ"ן שלמה גזית הניח לפניהם כדור גלובוס קטן, ואמר כי יביא מודיעין מכל מקום שיסמנו עליו. כהונתו כמפקד היחידה נחשבה למוצלחת במיוחד.

בהמשך עבר לוין הסבה לשריון ומונה למפקד גדוד 74, אותו הוביל במלחמת לבנון הראשונה, בין היתר בקרב על כפר סיל בו יזם מהלך תחבולני שהכריע את הכוח הסורי. במלחמה נפצע לוין קשה ונפגע בעינו. על האופן בו פיקד על גדודו בקרב עוטר לוין בצל"ש אלוף. בהמשך פיקד על חטיבה 670, על חטיבה 188, על עוצבת נתיב האש ועל עוצבת געש. שירת כראש מטה פיקוד הצפון, במרץ 1992 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד הגיס הצפוני, באותה שנה מונה על ידי הרמטכ"ל אהוד ברק כ"פרויקטור" למבצע של סיירת מטכ"ל לחיסול סדאם חוסיין שהסתיים באסון צאלים ב'. ב-1993 מונה לממלא מקום עוזר ראש אג"ם.

אלוף פיקוד הצפון
בתפקידו האחרון בצה"ל היה מפקד פיקוד הצפון, בין השנים 1994–1998. בתקופת פיקודו, בגיבוי הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק, החל צה"ל להתייחס ללחימה בחזבאללה כאל מלחמה לכל דבר ולתפוס את הארגון כארגון גרילה. בתקופתו הוקמה יחידת אגוז כיחידה מותאמת ללחימה בגרילה ובוצעו מבצעים מיוחדים רבים, ברצועת הביטחון ומעבר לה, לפגיעה במחבלים בדרום לבנון, ובהם מבצע שירת הצפצפה, מבצע טרף קל, מבצע נוף פראי ומבצע מרכבות האלים. באפריל שנת 1996 הוביל את יחידות הפיקוד במבצע ענבי זעם. תחת לוין בפיקוד הצפון שירתו מספר רב של קצינים ואישים בולטים, ובהם משה תמיר ונפתלי בנט, שהעידו כי למדו ממנו רבות.

 לאחר שירותו הצבאי 
לאחר שחרורו מצה"ל מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו למשנה לראש המוסד. בעת שירותו במוסד נוצרה יריבות בין לוין לראש המוסד אפרים הלוי, ולבסוף פרש לוין מתפקידו לאחר שהבין כי לא ימונה לראשות המוסד.

לאחר פרישתו מהמוסד כיהן בהתנדבות כיושב ראש החברה הלאומית לדרכים בישראל, ולאחר פרישתו כיהן כמנהל עסקים פרטיים בתחומי הטכנולוגיה והאבטחה. במלחמת לבנון השנייה ערך לוין ביקור בפיקוד הצפון וסייע לתא"ל ארז צוקרמן לתכנן את תוכנית התקיפה של אוגדתו כנגד מוקדי שיגור הרקטות שבליטני. לאחר המלחמה מונה לוין לחקור את תפקוד פיקוד הצפון במלחמה, במסקנותיו זיהה לוין כשלים בכל הדרגים הבכירים, ומתח ביקורת חריפה על הרמטכ"ל דני חלוץ.

בשנת 2015 הביע תמיכה פומבית בארגון "שוברים שתיקה". באותה עת הוא הצטרף למפקדים למען ביטחון ישראל, אך פרש מהתנועה בגלל שהתנגד לכך שהתנועה תעסוק בנושאים אחרים שאינם העמדה המקצועית ביטחונית שהסדר עם הפלסטינים יחזק את ביטחון ישראל.

ביולי 2017 התמודד על ראשות מפלגת העבודה בבחירות המקדימות, אך כשבועיים לפני מועד הבחירות הסיר את מועמדותו והודיע על תמיכתו באבי גבאי. בינואר 2019 בתחילת מערכת הבחירות לכנסת ה-21 הסיר את תמיכתו בגבאי ועזב את מפלגת העבודה.

בשנת 2023 השתתף במחאה נגד הרפורמה המשפטית. בראיון שנתן באוגוסט 2023 אמר כי ביהודה ושומרון יש אפרטהייד וכי צה"ל מתחיל להיות שותף בפשעי מלחמה.

לוין משקיע בחברות טכנולוגיה אחדות, בהן נקסט ויז'ן.

 לקריאה נוספת 


 משה זונדר, סיירת מטכ"ל, כתר ספרים, 2000, "תקופת עמירם לוין", עמודים 161–172



 אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמודים 219–234
 אלישיב שמשי, "ארדוף אויביי ואשיגם", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2019
 דני דור, על זחלים לביירות, הוצאת עמותת חיל השריון, 2025.

 קישורים חיצוניים 














  עמירם לוין בשיחה עם נתנאל סמריק, ב-ערוץ גל"ץ, אוגוסט 2022

 מכתביו






 הערות שוליים 

קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:משנים לראש המוסד
קטגוריה:מפקדי עוצבת מרכבות הברזל
קטגוריה:חיילי חיל המודיעין במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מפקדי מערך המבצעים המיוחדים
קטגוריה:מפקדי עוצבת געש
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הצפון
קטגוריה:מפקדי אוגדת הבשן
קטגוריה:מפקדי פיקוד הצפון
קטגוריה:מעוטרי צל"ש אלוף
קטגוריה:מפקדי חטיבה 188
קטגוריה:מפקדי גייסות בצה"ל
קטגוריה:חברי מפקדים למען ביטחון ישראל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:להבות הבשן: אישים
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946