צמר גפן מתוק

שמאל|ממוזער|200px|מוכרות צמר גפן מתוק בקוצ'במבה

צמר גפן מתוק (נקרא גם: "שערות סבתא", או לעיתים מכונה גם "ימבמבם" או "שמבלולו") הוא הכינוי לממתק נפוץ העשוי מסוכר לבן.

הממתק הוצג לראשונה בתערוכה העולמית של שיקגו (1893), ואופן ייצורו לא השתנה מאז באופן משמעותי. על אף חזותו הצמרירית של צמר הגפן המתוק, הוא דביק למגע, ומרקמו נפגע מלחות. לממתק אין ריח, אם כי במהלך ההכנה מוסיפים חומרי ריח.

עקב זמן-המדף הקצר שלו הוא לא מיוצר בייצור המוני ונמכר בחנויות, אלא מיוצר במקום ונמכר במסגרת אירועים. נהוג לחלק צמר גפן מתוק לילדים במסיבות יום הולדת, וכן למכור אותו באירועים כדוגמת חגיגות יום העצמאות או חגיגות פורים, בפסטיבלים, בירידים, ובפארקי שעשועים.

כמות הסוכר הטיפוסית הדרושה ליצור יחידה אחת של סוכר צמר גפן מתוק, היא רבע עד שליש כוס סוכר. המחיר ליחידה של צמר גפן מתוק עולה באלפי אחוזים על מחיר חומרי הגלם. דבר זה מאפשר רווח גולמי גבוה מאוד.

ניתן להוסיף צבע מאכל יחד עם הסוכר הלבן למכונת הכנת הממתק, בכדי ליצור "שערות סבתא" בצבעים שונים, ולא רק בצבע לבן כאשר מוספים סוכר  בלבד.

אופן הייצור
ממוזער|250px|שמאל|מכונת צמר גפן מתוק בקרקוב
מכונת ייצור צמר גפן מתוק, בנויה משלושה חלקים עיקריים:
 צילינדר המסתובב במהירות
 גוף חימום
 קערת איסוף היקפית.

הצילינדר המסתובב, מחורר בחורים זעירים. הסוכר מושם במרכז הצילינדר, וכתוצאה מהכוח הצנטריפוגלי, מוצמד בכוח לדפנות הצילינדר. גוף החימום מחמם את הסוכר הנמצא בצילנדר, עד להתכתו. עם ההתכה, נזרק הסוכר בכוח דרך החורים בצילינדר, ויוצר שערה. השערה מתקשה במהירות עקב מגע הסוכר עם האוויר הקר יחסית הנמצא מסביב. השערות מצטברות על דפנות הקערה ההיקפית, ונאספות על ידי המפעיל באמצעות מקל עץ מחוספס או חרוט נייר צר, ובאמצעות תנועה סיבובית משולבת של המקל ושל היד בדפנות הקערה. במכונות ביתיות קטנות, מקובל להחליף את הצילינדר המסתובב בשתי צלוחיות המוצמדות אחת לשנייה, כאשר הסוכר נזרק מהחריץ שנוצר ביניהן.

יש הנוהגים להוסיף צבע מאכל מבוסס אבקה, על מנת לצבוע את צמר הגפן בגוונים שונים, כגון ורוד, כחול או צהוב.

פעולת החימום יכולה להתבצע באופן חשמלי, או באמצעות גז בישול. דבר זה נוח כאשר מדובר במכונה ניידת. האנרגיה הדרושה לסיבוב אינה גדולה, ויכולה להגיע ממצבר או גנרטור, כאשר נמכר במקום פתוח ללא נקודת חשמל.

צמר גפן מתוק בישראל
בישראל, צמר גפן המתוק ידוע בשם שערות סבתא. המכונות הראשונות ליצור צמר גפן מתוק בישראל חוממו בגז והונעו על ידי גלגל תנופה. המוכר הסיע את המכונה על תלת אופן מהסוג המשמש להסעת סחורות, וגלגל התנופה של מכונת הסוכר התחבר לדוושות לצורכי הנעה. המוכר התנייד לרוב בין בתי ספר והקונים היו ילדים.

בשנות השמונים החלו להגיע לארץ מכונות בהן ההנעה והחימום היו באמצעות חשמל. מכונות אלה נפוצות בארץ עד היום והן דורשות חיבור לשקע חשמל ביתי או לגנרטור נייד, אך עקב כך ניידות פחות מהמכונות הישנות. מסיבה זו הממכר היום הוא בדרך כלל בדוכנים קבועים או במקומות בעלי חיבור לרשת החשמל. כיום בזכות התחרות בענף ירדו מחירי המכונות ומוסדות חינוך רבים קונים לעצמם מכונות אלו לתפעול עצמי.

בשנות התשעים החלו להופיע מכונות קטנות "ביתיות" אותן ניתן להפעיל במסיבות קטנות להנאת המשתתפים. לקראת סוף שנות התשעים החלו להופיע בשוק מקלות נייר. אלה מחליפים לאט את מקלות העץ, העלולים לפצוע ילדים. אך כיום למרות עלותם הנמוכה כמעט ולא ניתן למצוא בישראל מקלות מנייר משום שצמר הגפן המתוק אינו נתפס עליהם היטב ונוטה להחליק מהם.

בשנת 2022 נכנסה מכונה שמייצרת צמר גפן מתוק בתשלום, ויכולה לייצר מספר דוגמאות וצבעים.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:אוכל רחוב