יצחק רגר

יצחק (איז'ו) רגר (1932–1997) היה עיתונאי בכיר, דיפלומט, יזם ומקים הקניון הראשון של באר שבע וראש עיריית באר שבע מ-1989 ועד מותו.

ביוגרפיה
הוריו של רגר הכירו בירושלים. אמו, מינה, עלתה לארץ ישראל מרוסיה בשנת 1908. אחותו הגדולה של רגר, סוניה, נולדה בירושלים. רגר נולד בשנת 1932 בקהיר שבמצרים, וארבעה חודשים אחרי לידתו שבה משפחתו לארץ. המשפחה התגוררה בארץ בערים אחדות. כשהיה רגר בן שש, שבה המשפחה לירושלים. בירושלים, למד רגר בבית הספר העממי תחכמוני. לאחר הקמת מדינת ישראל, אביו של יצחק רגר, דוד (תדאוש) רגר, שימש כמהנדס העיר הראשון של באר שבע.

רגר סיים את לימודי הסמינר למורים, ב, בגיל 19, בשנת 1952. הוא התגייס לצה"ל, לחטיבת גבעתי, ונורה ברגלו בעת פעולת תגמול כושלת, ביישוב פלאמה, שב. יצחק רגר השתחרר מהשירות הסדיר בדרגת סגן-משנה, ובשירות המילואים הגיע לדרגת סגן-אלוף. במבצע קדש הוא היה במובלעת הר הצופים. במלחמת ששת הימים שירת כמפקד גדוד שהשתתף בכיבוש אזור חברון. זאת לאחר שהגן על רמת רחל, הוביל את כיבוש מנזר מאר אליאס, היה בכוח לו נכנעו בית לחם ופרווריה והיה ממשחררי גוש עציון. מיד לאחר המלחמה הצטרף גדודו לחיל המצב ברצועת עזה. אף על פי שהיה לוחם במרבית שירותו הצבאי, הוא התנסה גם בעיתונות צבאית, וערך מספר גיליונות של הבטאון במחנה-גדנ"ע.

לאחר שחרורו עסק בתקשורת: בין השאר היה הכתב של קול ישראל באירופה, בפריז ובז'נבה, ולשם כך למד צרפתית. בתפקיד זה השתתף בפמלייה של גולדה מאיר בביקורה בדנמרק, בפמלייה של היילה סילסי בביקורו ביוגוסלביה ובפמלייה של שרל דה גול בביקורו בברית המועצות. זאת בעת שלישראלים היה קשה מאוד לבקר ביוגוסלביה ובברית המועצות. לאחר מכן היה דובר רשות השידור.

בשנת 1968 עזב את רשות השידור ועבד עם מאיר עמית ב, בתפקיד שיש לו קשר לעיתונות. בספטמבר 1968 נתמנה לעורך עיתון "היום" בסוף 1969 פורסם על סכסוך בין רגר לבין יוסף קרמרמן מראשי גח"ל, על רקע רצון של רגר ומערכת העיתון לשוות לעיתון קו של עיתון חופשי לא מפלגתי, בעוד ראשי גח"ל בקשו שהעיתון יוכפף יותר למפלגה. באותה תקופה רגר היה מזוהה עם מפלגת הציונים הכלליים ובמיוחד עם ישראל רוקח.

רגר ערך את עיתון הארץ במשך ארבעה ימים בלבד. אחריהם נשכר בידי משולם ריקליס והלל קוק להקים עיתון בשם "חדשות הערב". אולם כעבור חודשיים מתחילת עבודת ההקמה, ריקליס וקוק איבדו כסף רב בשל הלאמת עסקיהם בלוב, בידי מועמר קדאפי, ובסופו של דבר, העיתון לא יצא לאור.

כאיש שירות החוץ שימש רגר תחילה כשליח בלונדון של ארגון "בר ונתיב" - הגוף הממשלתי, המעורר את דעת הקהל העולמית למען סיוע ליהודי ברית המועצות. בתפקיד זה עודד את הקהילה היהודית המקומית להפגנות תדירות למען יהודי ברית המועצות והעלה את הנושא למודעות הציבורית הבריטית. בהמשך שימש כנציג אותו ארגון בניו יורק וכקונסול שם. גם כקונסול הוא התמקד במאבק הבינלאומי לפתיחת השערים ליהודי ברית המועצות. בתפקידו בארצות הברית, לבד מארגון הפגנות וגיוס דעת הקהל העולמית למטרתו, רגר גם גייס כספים לסנגור בערעור משפטי של יהודים בברית המועצות, שמשפטם היה שערורייתי. במהלך תפקידים אלו הפך רגר למקורב ליושב ראש הסוכנות היהודית, אריה דולצ'ין. בעת שהותו בלונדון התגרש רגר מאם שני ילדיו, תקווה, והתחתן עם ברכה רגר - זיסמן.

בשנת 1977 מונה למנהל אירועי חגיגות שנת ה-30 למדינת ישראל, אך עזב במהלך 1978, לטובת תפקיד בכיר בהנהלה הציונית. במקביל באותה שנה שימש חבר מליאת רשות השידור.

בשנת 1979 התמנה רגר לנשיא העולמי של הבונדס. לצורך העניין למד והוסמך, כמקובל, להיות סוכן בורסה אמריקני. בעת מילוי תפקידו, בזמן מבצע שלום הגליל, מכירות איגרות החוב של הבונדס עלו באופן משמעותי. בתקופה זו גם עבר תאונת דרכים ואושפז.

פעילותו בנגב
בשנת 1983 השתקעה המשפחה בפרוור של באר שבע, עומר, ופרופסור ברכה רגר החלה לעבוד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בפקולטה לרפואה. יצחק רגר יצר קשר עם איש העסקים דוד עזריאלי, לצורך מיזם הקמת קניון הנגב בבאר שבע. הקניון נפתח לקהל במרץ 1990 וזיכה את רגר בתואר "איש השנה" של המקומון הבאר-שבעי "כל-בי". במהלך הקמת הקניון שימש רגר גם כראש הרשות לפיתוח חוף אילת, מטעם משרד התיירות.

לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-1989 נבחר כמועמד הליכוד לתפקיד ראש עיריית באר שבע מטעם הליכוד.
רגר זכה בראשות העיר עם 22,648 קולות (60.3%), והחליף בתפקיד זה את משה זילברמן. רגר קיבל באותה עת עירייה בחובות כספיים גדולים, בעיר שהאוכלוסייה העשירה הולכת ועוזבת אותה, ואוכלוסייה ענייה מהגרת אליה. עם כניסתו לתפקיד החליט לפעול לחיזוק המשמעת והמקצועיות של נבחרי העיר והפקידות הבכירה והורה להם להופיע בחליפות ועניבות. עם זאת ספג ביקורת על החלטתו להעסיק שבעה יועצים בלשכתו.

החל משנת 1990 הגיע לישראל גל עלייה מברית המועצות לשעבר, ומשרד השיכון, בראשות אריאל שרון, נאלץ לבנות בה דירות נוספות, ואתר קרוואנים גדול, בו גרו העולים, עד השלמת הדירות. בספטמבר 1991 אישרה ממשלת ישראל את פרויקט "קדמת נגב" לאכלוס 400 אלף עולים בעיר וסביבתה, אחר כך, בזכות מאבקו הציבורי של רגר, בינואר 1992 באר שבע זכתה לקבל מעמד של אזור פיתוח א' על פי חוק לעידוד השקעות הון.

הוא נבחר בשנית בבחירות לרשויות המקומיות ב-1993 מטעם רשימת צ"ח - רשימה מקומית עצמאית, וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו בשנת 1997.

לצורך הקמת ושיפוץ מבני הציבור של העיר, גייס רגר תקציבי פיתוח מהג'וינט וממפעל הפיס, ושכנע תורמים לתרום לקרן לפיתוח באר שבע, שייסד אחד מקודמיו בתפקיד ראש העיר, אליהו נאווי. רגר גם שכנע את משרדי הממשלה לבנות מבנים מודרניים ומרווחים עבור שלוחות משרדיהם בעיר. רגר שכנע חברות ציבוריות, כמו כימיקלים לישראל, שעיקר פעילותן ב, להעביר את משרדיהן מגוש דן לבאר שבע. רגר הצליח לשנות את מעמדה של באר שבע בתוכנית המתאר הארצית למעמד של מטרופולין. בזמנו תוכננו פרויקטים כמו: המבואה הצפונית לעיר, הרחבת דרך הנשיאים, פיתוח המרכז האזרחי ופינוי מספר בסיסי צבא בעיר ובסביבתה, כדי לאפשר פיתוח פרויקטים של מגורים, משרדים ומסחר. כאיש "קול ישראל" לשעבר הנציח את שמותיהם של רבים מוותיקי הרדיו בשכונה הדרומית בעיר סמוך לנחל בקע, בהם: משה חובב, צבי זינדר, חנוך גבתון, לאה פורת, אפרים די-זהב.

בשנת 1996 הוגש נגד רגר, כתב אישום לבית המשפט השלום באשקלון, ובו הוא הואשם בשישה סעיפי אישום, ביניהם: מרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים, ומרמה והפרת אמונים בתאגיד; לאחר שנתגלו אי-סדרים חמורים בניהול הכספי של חברות עירוניות. במהלך המשפט, חלה רגר בסרטן, ונבצר ממנו להמשיך לנהל את משפטו. עורכי דינו פנו לבית המשפט לעכב את המשך המשפט עד להחלמתו; והבקשה אושרה. לאחר מותו הוחלט להפסיק את המשפט, והתיק הפלילי נגדו נסגר.

בשנת 1997 נפטר ממחלת הסרטן והוחלף על ידי סגנו, דוד בונפלד. נקבר בחלקת ראשי עיריית באר שבע בבית העלמין הישן בעיר. עם מותו שונה השם של שדרות הנשיאים בבאר שבע, ל"שדרות רגר". אחד הגשרים הסמוכים לשדרות רגר קרוי "גשר רגר". וגם בית ספר על שמו "יצחק רגר" אשר נמצא בשכונת "נווה זאב".

לקריאה נוספת
 תחנות בשליחות הציבור / יצחק (איז'ו) רגר, הוצאת כל-בי, 1998

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ראשי עיריית באר שבע
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:סגל היום
קטגוריה:אנשי נתיב
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:חברי מליאת רשות השידור
קטגוריה:דוברי רשות השידור
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
קטגוריה:כותבי זיכרונות ישראלים
קטגוריה:אישים ממוצא רוסי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997