פוליטיקה של הודו

בהתאם לחוקתה, הודו היא "רפובליקה ריבונית, סוציאליסטית, חילונית ודמוקרטית". בדומה לארצות הברית, להודו צורת ממשל פדרלית. עם זאת, לממשל המרכזי בהודו כוח רב יותר מאשר למדינות המרכיבות את הודו, והממשל המרכזי עוצב על פי הדגם הבריטי. יש ביכולתו של הממשל המרכזי לפטר ממשלות של מדינות אם אף מפלגה אינה מסוגלת ליצור ממשלה בראשותה, או בהתקיים סעיפים מסוימים המוגדרים בחוקה. כמו כן, יש ביכולת הממשל המרכזי להטיל על מדינה שלטון פדרלי ישיר, הידוע כשלטון הנשיא (בהינדי: ראשטרפאטי שאסן).

הממשלה מפעילה כוחות מנהליים נרחבים בשם הנשיא, אשר תפקידיו הם במידה רבה טקסיים. הנשיא וסגנו נבחרים באופן בלתי ישיר אחת ל־5 שנים על ידי מועצה בוחרת מיוחדת. סגן הנשיא תופס את תפקיד הנשיאות במקרה של מוות או התפטרות של הנשיא המכהן.

הפרלמנט ההודי מורכב משני בתים: הבית העליון רג'יה סבהה (מועצת המדינות) והבית התחתון – לוק סבהה (בית העם). הלוק סבהה הוא מוקד הכוח העיקרי בפרלמנט, כמקובל בשיטה הבריטית, והממשלה נדרשת לקבל את אמונו.

הכח הביצועי הלאומי נמצא בידי מועצת שרים (קבינט), המונהגת על ידי ראש ממשלת הודו. הנשיא ממנה לתפקיד ראש הממשלה את האדם שהוצע לכך על ידי מרבית חברי הלוק סבהה. רוב זה ניתן להשיג הן על ידי מפלגה שזכתה ברוב מוחלט והן על ידי צירוף של סיעות בפרלמנט ההודי. לאחר מכן, מתייעץ הנשיא עם ראש הממשלה ובסוף תהליך זה ממנה שרים הכפופים לראש הממשלה. בפועל, אין לנשיא שום שיקול דעת את מי למנות לראש הממשלה, חוץ מאשר במצבים בהם שום מפלגה או צירוף מפלגות אינם מהווים רוב מוחלט בלוק סבהה. מרגע מינוי ראש הממשלה, אין לנשיא כל שיקול דעת בנוגע לכל עניין אחר, לרבות מינוי שרים. אולם, כל החלטות הממשל המרכזי כוללות את שמו באופן סמלי.

בהודו יש כ-28 מדינות ו-7 טריטוריות איחוד. למדינות יש ממשלות נבחרות משל עצמן, בעוד שטריטוריות האיחוד נשלטות על ידי נציב הממונה על ידי השלטון הפדרלי המרכזי. לכל מדינה יש וידהאן סבהה, אספה מחוקקת, ויש מדינות בהם קיים וידהאן פרישד, מועצה מחוקקת המשמש כבית עליון. העומד בראש ממשלת מדינה מכונה ראש השרים (Chief Minister), על מנת להבדילו מראש ממשלת הודו (Prime Minister). ראשי השרים של המדינות אחראיים בפני בתי המחוקקים באותו אופן בו ראש הממשלה אחראי בפני הפרלמנט.

בתי המחוקקים של המדינות והטריטוריות המאוחדות בוחרים כ־238 חברים לרג'יה סבהה, והנשיא ממנה 12 חברים נוספים בעלי מומחיות במדע או אומנות. החברים הנבחרים ברג'יה סבהה מכהנים לקדנציה של שש שנים, כשכל שנתיים מתחלף בבחירות שליש אחר מביניהם. הלוק סבהה מורכב מ־545 חברים: מתוכם 543 נבחרים באופן ישיר, בעוד השניים הנותרים ממונים על ידי הנשיא מקרב הקהילה האנגלו-הודית. קדנצית הלוק סבהה נמשכת כחמש שנים.

בכל מדינה גם ממונה בידי הנשיא מושל, העשוי להיות בעל כוח רב בהיותו מפוקח על ידי הממשלה המרכזית. הממשלה המרכזית מפעילה על הטריטוריות המאוחדות כוח רב יותר מאשר על המדינות, אם כי חלק מטריטוריות אלו צברו כוח רב יותר מאשר אחרות בניהול ענייניהן העצמיים. לשלטונות המקומיים בהודו יש פחות אוטונומיה מאשר למקביליהם בארצות הברית. כמה מדינות מנסות להחיות את המועצות הכפריות המסורתיות ("פנצ'איאטים"), במטרה לקדם את ההשתתפות העממית בדמוקרטיה ברמה הכפרית.

הודו, אשר בבחירות ללוק סבהה ב-2019 היו בה מעל 912 מיליון בוחרים רשומים, מכונה לפעמים "הדמוקרטיה הגדולה בעולם".

מפלגות בהודו

בעקבות הצורה הפדרלית של הודו, קיימות בהודו מפלגות ארציות ומדינתיות. המפלגות הגדולות הן מפלגת העם ההודית הימנית-הינדואית והקונגרס הלאומי ההודי הליברלית-חילונית. נכון לשנת 2021, מתוך 31 מדינות וטריטוריות איחוד בהודו, 18 הן בשליטתה של מפלגת העם ההודית ובעלות בריתה. הקונגרס הלאומי ההודי ובעלות בריתה שולטות בשש מדינות נוספות, ושבע המדינות הנותרות נשלטות בידי מפלגות אחרות.

מבחינה היסטורית, המפלגה העיקרית בהודו לאורך מרבית שנותיה הייתה הקונגרס הלאומי ההודי, שקמה ב-1885 ושימשה כגוף העיקרי בתנועת העצמאות ההודית. מעצמאות הודו ב-1947 ועד שנות השמונים שלטה המפלגה בהודו, כאשר פרט להפסקה קטנה בין 1977 ל-1980 עומדים ראשי המפלגה בראשות ממשלת הודו. שישה מבין ארבעה עשר ראשי ממשלות הודו באו מהמפלגה, והם כיהנו במצטבר במשך 54 שנים.

עד לשנות התשעים, לא התבססה בהודו שיטה דו-מפלגתית, כאשר הקונגרס הייתה המפלגה הגדולה בפער גדול לעומת כל מתחרותיה. למרות שהקונגרס הובסה בבחירות ב-1977 ו-1989, המפלגות המנצחות, ג'נטה ב-1977 וג'נטה דאל ב-1989 הורכבו בעיקר על ידי פורשי הקונגרס ולא הצליחו להתבסס כמפלגות.

ב-1980 הוקמה מפלגת העם ההודית בידי לאל קרישנה אדוואני ואטאל ביהארי ואג'פאיי. המפלגה, שזכתה בשני מושבים בבחירות ב-1984 וב-85 מושבים בבחירות ב-1989, התבססה כאחת משתי המפלגות הגדולות בשנות התשעים.

הרכבי הממשלות הקואליציוניות בהודו משקפים מעבר בפוליטיקה ההודית ממפלגות לאומיות למפלגות קטנות יותר, בעלות בסיס צר של פוליטיקה מקומית. תהליך זה נמשך במשך רוב שנות ה-90 של המאה ה-20.

בנוסף למפלגת העם ההודית והקונגרס ישנם מספר מפלגות בעלות תפיסה כלל הודית, הפעילות במספר מדינות שונות בהודו. הידועות הן בהוג'אן סמג', המפלגה הקומוניסטית של הודו והמפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית). לצידם קיימות מפלגות הפעילות בעיקר במדינה בודדת בה מרבית כוחם – בהם השיוו סנה במהאראשטרה, הטרינמול קונגרס במערב בנגל, דראווידה מונטרה קזגאם ואנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית בטמיל נאדו, ועוד.

מפלגת השמאל-מרכז אאם אאדמי (AAP) שולטת באופן מוחלט בדלהי, אף על פי שבזירה הארצית היא זוכה לפחות מ-1% מהקולות. במערכות הבחירות בדלהי, AAP מתמקדת בתוכניות פיתוח ונמנעת מלהביע עמדה בקונפליקטים אתניים ודתיים.

במהאראשטרה שולטת מפלגת שיוו סנה, למפלגה זו יש אופי לאומני הינדי.

 חלוקה למדינות וטריטוריות 

הודו מחולקת ל-28 מדינות (ובכל מדינה יש חלוקה נוספת למחוזות), 6 טריטוריות-איחוד, וטריטוריה אחת של בירת המדינה – דלהי. בכל מדינה השלטון נבחר בבחירות מקומיות בעוד שבטריטוריות-האיחוד השלטון ממונה על ידי המדינה. בניגוד למעצמות ומדינות שונות, להודו אין טענה לבעלות על שטחים באנטארקטיקה, אולם יש לה שם שני בסיסים מדעיים – מאיטרי ודקשין גנגוטרי.

רשימת המדינות:

מדינות: וקוד זיהויין

טריטוריות איחוד:
 איי אנדמן וניקובר IN-AN
 צ'אנדיגאר IN-CH
 דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו IN-DN
 לקשאדוויפ IN-LD
 פודוצ'רי IN-PY
 ג'אמו וקשמיר IN-JK
 טריטוריית הבירה הלאומית דלהי IN-DL

קישורים חיצוניים





 הערות שוליים 

*