הרמן כהן

הרמן (יחזקאל) כהן (בגרמנית: Hermann Cohen, 4 ביולי 1842, קוֹסְוִויג – 4 באפריל 1918, ברלין) היה פילוסוף יהודי-גרמני, מראשי מייסדיה של האסכולה הנאו-קאנטיאנית של אוניברסיטת מרבורג.

 ביוגרפיה 
כהן נולד בקוסוויג שבדוכסות אנהלט (ב, נמצאת בשטח גרמניה). החל ללמוד פילוסופיה, ותוך זמן קצר נודע כתלמיד מעמיק של עמנואל קאנט. הוא למד בגימנסיום בדסאו, בבית המדרש לרבנים בברסלאו ובאוניברסיטאות ברסלאו, באוניברסיטת ברלין (אוניברסיטת הומבולדט של ברלין בשמה הנוכחי), ואוניברסיטת האלה. בשנת 1865 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שכותרתה "Philosophorum de Antinomia Necessitatis et Contigentiae Doctrinae", שנעשתה בהנחייתו של פרידריך אדולף טרנדלנבורג .

ב-1873 החל להרצות באוניברסיטת מרבורג. ב-1875 מונה לפרופסור במרבורג. עם פרישתו לגמלאות החל ללמד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות הליברלי בברלין ופיתח באורח שיטתי את פילוסופיית הדת היהודית שלו.

 הגותו 
את הפילוסופיה של הרמן כהן ניתן לתאר כמכוונת על ידי שני עניינים:
 הרצון לפתח שיטה פילוסופית אידיאליסטית שתיתן דין וחשבון כולל על המציאות.
 ההתייחסות ליהדות כדת אמת אוניברסלית – ומכאן הבנה מחדש של היהדות ושל תרומתה לאנושות.

את המתודה המוצעת על ידי כהן ניתן לתאר באופן הבא: האדם על כל סגולותיו מתגלה ביצירה התרבותית, ובגישתו לסביבתו הטבעית והאנושית. פעולתו הייחודית של האדם באה לידי ביטוי בהכרה וברצון. את סגולותיו הייחודיות אין אדם מכיר דרך ההתבוננות בתודעתו, אלא דרך התבוננות ביצירה האנושית שבה משוקעות סגולותיו האנושיות. תפקידה העיקרי של הפילוסופיה הוא להתבונן בתרבות האנושית כדי לגזור ממנה את החוקיות של ההכרה ושל הרצון.
את תחומי העבודה הפילוסופית חילק הרמן כהן לשלוש: לוגיקה, אתיקה ואסתטיקה – המקבילים לשלושה תחומי נפש: ההכרה, הרצון והרגש. חלוקה זו באה לידי ביטוי בשלושת הספרים שבהם פיתח לראשונה את שיטתו הפילוסופית העצמאית: "הלוגיקה של ההכרה הטהורה" (1902), "האתיקה של הרצון הטהור" (1904), ו"האסתטיקה של הרגש הטהור" (1912).

בסוף חייו ביקש הרמן כהן לגשת לתחום הדת ולבחון את מקומה במתודה הפילוסופית בה עסק כל חייו האקדמיים. הוא עשה זאת בספרו "דת התבונה ממקורות היהדות", בו אפיין את מקום הדת בנפרד מן האתיקה, הרואה את היחיד כחלק ממכלול חברתי. כהן הציע שהדת, והיהדות בפרט כדת מונותאיסטית ראשונית, מאפשרת את המתודה הניגשת אל היחיד כ"רע" (ידיד), כ"נוכח". כלומר, האתיקה יכולה להביא את האדם להכיר את האדם כבן אנוש, כפרט של הכלל האנושי, ואילו הדת מאפשרת לאדם להכיר את הייחודי שבכל אדם. ההתייצבות מול האל כיחיד היא המאפשרת לאדם את ההכרה והחובה אל יחידותו האנושית.

 יחסו לציונות 

הרמן כהן היה ידוע בהתנגדותו לציונות. הוא טען כי הציונות מנסה להחזיר את היהדות אל ההיסטוריה, בעוד היהדות היא א-היסטורית.

הפילוסוף פרנץ רוזנצווייג סיפר על שיחה שקיים עם כהן:

כהן הוסיף שעל היהודים "להוסיף ולחיות בקרב האומות, לשמש טל משמים, להישאר בקרבן ולהיות להן מועילים".

הסופר א. ב. יהושע, סיפר על אירוע דומה:

למרות התנגדותו זאת לציונות, עיריית תל אביב-יפו קראה רחוב על שמו של הרמן כהן בצפון הישן של העיר.

ספריו שתורגמו לעברית
כתבים על היהדות (תרגם מגרמנית: צבי וויסלבסקי), ירושלים: הוצאת הספרים שעל יד האוניברסיטה העברית, 1935.
דת התבונה ממקורות היהדות (תרגמו: צבי וויסלבסקי וחנוך קלעי; ערכו והוסיפו הערות: שמואל הוגו ברגמן ונתן רוטנשטרייך; פרקי מבוא וחתימה: סיני אוקו ויוסף בן-שלמה), ירושלים: מוסד ביאליק והמכון על שם ליאו בק, 1971 – מחשבתו של הרמן כהן בספר זה סובבת על ציר ששני קטביו הם האידאה של אלוהים כהכרח התבונה והאוטונומיה של האדם כהכרח התבונה. שניהם מונחים ביסוד התבונה האנושית. לאורם רואה ומבאר המחבר את היהדות בעיקרי גלויה ובהם הוא רואה את סגולת תרומתה לתרבות האנושית ואת ערכה להווה ולעתיד.
עיונים ביהדות ובבעיות הדור: פרקים מתוך כתבים יהודיים (תרגם מגרמנית: צבי וויסלבסקי; הקדים מבוא: נתן רוטנשטרייך), ירושלים: מוסד ביאליק, 1977.

לקריאה נוספת
יעקב קלצקין, הרמן כהן – שיטתו במוסר ומשנתו ביהדות, רמון – בית הוצאת ספרים, ברלין-לונדון, 1923; מהדורה נוספת יצאה בהוצאת מקור, ירושלים, תשל"א
 ש"ה ברגמן, הוגי הדור, תל אביב : הוצאת מצפה, תרצ"ה
 אליעזר שביד, 'הרמן כהן כמפרש המקרא', דעת, 10 (תשמ"ג), עמ' 93–122
 אליעזר שביד, 'יסודות הפילוסופיה הדתית של הרמן כהן', מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, ב, 2 (טבת תשמ"ג), עמ' 255–306
 יהוידע עמיר, "לפיכך נברא אדם יחידי: פרטיקולריזם ואוניברסליזם בפילוסופית הדת של הרמן כהן", דרך הרוח, תשס"ה, ב, עמ' 643–675
 אליעזר חדד, אהבת הרע בשיטתו של הרמן כהן, אלון שבות: הוצאת תבונות – מכללת הרצוג, תשע"א
 רונן פנקס, דת וחוק בהגותם של הרמן (יחזקאל) כהן ופרנץ רוזנצווייג: דיון פילוסופי בעקבות "משה האיש" של פרויד, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, 2013
 פרנץ רוזנצווייג, נהריים, תרגם יהושע עמיר, מוסד ביאליק, תשל"ח, מדור שלישי: הרמן כהן ומשנתו ביהדות, עמ' 107–163

קישורים חיצוניים


 משה גליקסון, הרמן כהן (במלאת לו שבעים שנה), העולם, גליונות 13, 14 תרע"ב, גל' 7 תרע"ד
  (עם מותו)
 אלי שיינפלד, "חיי המצווה: הרמן כהן וביקורת החוק של פאולוס", ראשית תש"ע, עמ' 80–110.
 הרמן כהן גזלשפט 
 הרמן כהן בארכיון 
 ראובן בריינין, הרמן כהן, באתר פרויקט בן-יהודה
 אלישי בן יצחק, התשובה במשנתו של הרמן כהן, דף שבועי - אוניברסיטת בר-אילן, גיליון מס' 1536 (תשפ"ג).





הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים של היהדות
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בווייסנזה
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברסלאו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מרבורג
קטגוריה:סגל בית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1842
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1918