סימן קריאה (כתב עת)

סימן קריאה היה כתב עת ספרותי, שהציג עצמו כ"רבעון מעורב לספרות". העורך והמייסד הוא מנחם פרי (תחילה יחד עם מאיר ויזלטיר שפרש לאחר הגיליון הראשון).
היסטוריה
החוברת הראשונה של "סימן קריאה" יצאה לאור בסוף שנת 1972. תוך זמן קצר הפך הרבעון לשנתון, אך המשיך להיות כתב-עת מרכזי לספרות ולחקר הספרות עד לשנת 1991, עת פורסמה החוברת האחרונה, ה-22. בכתב העת נדפסו שירים וקטעי פרוזה במקור ובתרגום, וכן מסות מחקריות בענייני ספרות ותורת הספרות. בחלק משנותיו שימשו בו כעורכי משנה נילי מירסקי, משה רון (עבודות התרגום הראשונות של השניים פורסמו בכתב העת), דן צלקה ונסים קלדרון.

ליד הרבעון הוקמה גם הוצאת ספרים בשם "ספרי סימן קריאה". הספר הראשון שראה אור במסגרתה היה המחזה "חפץ" של חנוך לוין (1972). בהוצאה ראו אור בעיקר ספרי היוצרים מחבורת "סימן קריאה": ספרי שירה ומחזות, אך גם סיפורת, כדוגמת "זיכרון דברים'" של יעקב שבתאי, והיא פרסמה גם תרגומים שונים, בהם "גטסבי הגדול" של פיצג'ראלד (1974) ו"המבנה של מהפכות מדעיות" של תומאס קון (1977).

בשנת 1983, לאחר שהתפרסם שירו של יצחק לאור "המנון לגוש", בו השורה "ובמצותינו דם נערים פלסטיניים כי בלאו הכי הכל עלילות עכו"ם", הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב החליט להפסיק את תמיכתו בכתב העת. במקביל התעוררה סערה על כך שפורסם נאום של מנחם בגין.

בשנת 1985 ייסדה ההוצאה, יחד עם כתר הוצאה לאור והוצאת הקיבוץ המאוחד, את "הספרייה", סדרת ספרים לפרוזה מקורית ומתורגמת, ובשנת 1990, בשיתוף עם הוצאת הקיבוץ המאוחד, את סדרת הספריה החדשה.

לאחר כשלושים-ושלוש שנים אמר על "סימן קריאה" העורך והמייסד, מנחם פרי:

קישורים חיצוניים
 סימן קריאה: רבעון מעורב לספרות, באתר הספריה החדשה
 קריאה מקוונת וחיפוש בכל גיליונות "סימן קריאה", באתר עיתונות יהודית היסטורית

 שירים מספרי סימן קריאה: אנתולוגיה מצטברת באתר הספריה החדשה

 דוד פוגל: תגובת שרשרת, טור אישי מאת מנחם פרי על מקומו של דוד פוגל בהחלטה להקים את "ספרי סימן קריאה" לצד כתב-העת, באתר מנחם פרי. פורסם לראשונה באתר הספריה החדשה, 15 ביוני 2011
 "הדבר המוזר הזה, חוברת סימן קריאה", רשימה מאת דרור בורשטיין באתר הספריה החדשה, 9.9.22.



הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים