חנן פורת

הרב חנן פורת (ח' בכסלו ה'תש"ד, 5 בדצמבר 1943 – ו' בתשרי ה'תשע"ב, 4 באוקטובר 2011) היה רב והוגה דעות ומנהיג פוליטי ישראלי, שימש כיו"ר האיחוד הלאומי, וכחבר הכנסת. נמנה עם מחדשי ההתיישבות היהודית בגוש עציון. הרב פורת נחשב לסמלה של תנועת גוש אמונים, למנהיגה הכריזמטי ובפועל לאיש שייסד את מפעל ההתנחלויות.

 ביוגרפיה 
נולד כ"חנן שפיצר" בכפר פינס. אביו, יוסף, שירת ב"הגנה" תחת שם הקוד "פורת" ומשפחתו אימצה שם זה. כשהיה בן כחצי שנה הצטרפו הוריו לקיבוץ כפר עציון, שממנו פונה עם שאר ילדי המקום בתחילת מלחמת העצמאות. אביו היה ממארגני השיירות ולכן ניצל מגורלם של רוב הגברים בקיבוץ, שנהרגו על ידי אנשי הלגיון הירדני וערבים נוספים שהשתלטו על המקום.

ממוזער|חנן פורת, יושב קיצוני מימין, בטיול מירושלים לעין גדי, 1967
למד בישיבה התיכונית כפר הרא"ה ולאחר מכן בישיבת כרם ביבנה ובישיבת מרכז הרב בעיקר אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק, שאותו ראה כרבו המובהק, ואצל הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, והוסמך לרבנות. בצעירותו השתתף בפעילויות של סמינר "גשר", שעסקו בהידברות בין דתיים לחילוניים ובהעמקת הזהות היהודית.

שירת בצנחנים, לחם במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים והשתתף בשחרור העיר העתיקה. לאחר המלחמה פעל לחידוש ההתיישבות היהודית בכפר עציון. הוא נמנה עם מייסדי ישיבת הר עציון באלון שבות והיה אחראי לפנייה לרב יהודה עמיטל בבקשה לעמוד בראשה. במלחמת יום כיפור שירת בחזית הדרום ונפצע קשה בתעלת סואץ מפגז מרגמה שפגע ישירות בכתפו אך לא התפוצץ.

לאחר מלחמת יום כיפור, היה ממקימי גוש אמונים וההתיישבות ביש"ע ופעיל במפד"ל. שמו זוהה עם פעילות ההתיישבות. באלול התשנ"ח הקים את המכינה הקדם צבאית "אלישע" בחבל יריחו. הוא היה לדמות נערצת על בני נוער רבים ולמורה דרך למחפשים את דרכם לאמונה. דוגמה לכך היא ספרו "את ענת אנכי מבקש", קובץ מכתבים שכתב לאחר מלחמת ששת הימים לנערה חילונית שעברה תהליך של חזרה בתשובה והתכתבה איתו בחיפוש דרכה. המכתבים עוסקים במגוון נושאים בתחומי אמונה, ארץ ישראל, גאולה ועוד.

בפוליטיקה
ממוזער|פורת בביקור אורחים בכפר עציון, 1968
בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, הקים עם יובל נאמן וגאולה כהן את מפלגת התחיה ובמסגרתה נבחר לכנסת העשירית ב-1981. ב-1983 חבר לפורשי המפד"ל, שהקימו את סיעת מצ"ד, מכיוון שהאמין בצורך בשילוב של המאבק למען ארץ ישראל עם מאבק למען התורה. עם זאת נמנע מלקחת את המנדט שלו לסיעה החדשה ובמרץ 1984 התפטר מהכנסת. בבחירות לכנסת ה-11 הוצב במקום הרביעי ולא נבחר לכנסת.

בשנות ה-80 לימד בישיבת הקיבוץ הדתי בעין צורים. פעל עם הרב בני אלון להקמת ישיבת בית אורות בסמוך להר הזיתים כהנצחה למפקדו גיורא אשכנזי, שנהרג בסמיכות מקום.

ב-1988 נבחר לכנסת ה-12 מטעם המפד"ל, שאליה שב עם אנשי מצ"ד, ובמסגרתה כיהן בכנסת ברציפות עד 1999. בכנסת ה-14 כיהן כיו"ר ועדת חוקה, חוק ומשפט. כחבר הכנסת יזם בין היתר את חקיקתם של חוק יום ירושלים, החוק למניעת התעללות בקטינים וחסרי ישע (עם דדי צוקר), חוק האוסר על פרסום שירותי זנות, וחוק לא תעמוד על דם רעך.

בפורים תשנ"ד (1994), זמן קצר לאחר טבח מערת המכפלה, שודר בטלוויזיה קטע שבו צולם בקריית ארבע כשהוא מאחל "פורים שמח". נטען שהמשך הצילום, בו גינה את הטבח באוזני הכתבת רינה מצליח, לא שודר. לאורך השנים נטען כלפיו ששמח על הטבח, ואילו הוא אמר שהצגת הצילומים באופן קטוע ומגמתי עשתה עמו עוול גדול. בראיון עמו אמר: 

בתקופת החתימה על הסכם אוסלו ב' נאבק עם אישים נוספים להשארת קבר רחל בשליטה ישראלית. לפגישתם של פורת ומנחם פרוש עם ראש הממשלה, יצחק רבין, הייתה השפעה מכריעה על החלטתו הסופית של רבין בעניין.

בבחירות המקדימות במפד"ל לרשימה לכנסת ה-15 נדחק למקום ה-11, אשר נחשב לא ריאלי, ובעקבות הסכם ואי פרש מהמפד"ל ועבר למפלגת תקומה שהייתה חלק מהאיחוד הלאומי. בבחירות זכתה האיחוד הלאומי רק בארבעה מנדטים ובאוקטובר 1999 פרש פורת מהכנסת, כדי לפנות את מקומו לח"כ צבי הנדל, שפרש עמו מהמפד"ל, על אף שהוצב במקום החמישי (הריאלי) במפד"ל.

פעילותו לאחר הפרישה מהפוליטיקה
ממוזער|פורת עומד לצד גאולה כהן בעת שהרב צבי יהודה הכהן קוק נוטע עץ באלון מורה, 1974
מאז פרישתו לימד הרב פורת במכללת הרצוג שליד ישיבת הר עציון, בישיבת בית אורות ובישיבת ברכת משה במעלה אדומים. דרכו שילבה בין עמדה לאומית מובהקת ופתיחות לשיטות לימוד חדשניות, כולל כאלו שבאו מחוץ לעולם הדתי.

הרב פורת היה פעיל בהנהגת "תקומה", ערך את העלון "מעט מן האור" וכתב בו את הטור הראשי. אחד המאפיינים הבולטים של כתיבתו בעלון היה הבאתו של שיר עברי מדי שבוע וחיבורו לתוכן מאמרו על פרשת השבוע. טורים אלו קובצו לסדרת ספרים על חמישה חומשי תורה והגדה של פסח.

בעלון השבועי "מעט מן האור" פרסם הרב פורת כמה שירים בסתר, תחת שם העט "גיא בן אצל". את עובדת היותו מחבר השירים לא גילה לאיש, עד סמוך למותו אז אמר זאת לבני משפחתו, את משמעות השם שבחר לעצמו לא הספיק להסביר והצעה לפיענוח העניין פורסמה לאחר מותו על ידי יהודה עציון, יחד עם התייחסות לתוכן השירים, בעיתון מקור ראשון.

הרב פורת נמנה עם מקימי עמותת "אורות חסד" המספקת מוצרי מזון, חשמל ובגדים למעוטי יכולת, ועמד בראשה. בתקופת המאבק בתוכנית ההתנתקות היה מבכירי המתיישבים שנאבקו נגד הפינוי ובתוך כך חיבר תפילה מיוחדת לשלום ההתיישבות בגוש קטיף. עם התחלת השידורים בתחנת הרדיו גלי ישראל, ב-2010, החל להגיש בה תוכנית קבועה.

ב-2011 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות. בדברי הפרס נאמר עליו: "פורת הפך למודל לחיקוי כדמות אשר נוהגת בהתאם להשקפותיו האידאולוגיות". בה'תשע"א קיבל את 'פרס היצירה היהודית' מאת 'הקתדרה לתורה ולחכמה' בגבעת שמואל.

מותו
ב-2010 פורסם כי לקה במחלת הסרטן. בראיון עמו בערוץ 1 אמר שאינו פוחד מהמוות כיוון שאינו מאמין ש"עם המוות כביכול מסתיימים החיים. הם עוברים שינוי, הם עוברים הארה גדולה".

הוא נפטר ממחלתו בו' בתשרי תשע"ב, 4 באוקטובר 2011. על מצבתו נחקקו לפי בקשתו המילים "בנפשו יביא חלומו", ציטוט שנלקח מתרגומו של נחום סוקולוב לספרו של הרצל 'אלטנוילנד', מילים שנכתבו בהשראת שורה מן הפיוט 'ונתנה תוקף' שבה נאמר "בנפשו יביא לחמו". בספרו כתב הרצל: "אין החלום נבדל כל כך מן המעש כפי שסבורים כמה וכמה מן הבריות. כל מעשה האדם יסודו מחלום וסופו לחלום, ובנפשו יביא חלומו". בעת הלווייתו של הרב פורת שרו את הניגון ארבע בבות.

זכרו הונצח בשם הרחוב "דרך חנן" בעפרה וב"מעלות חנן פורת" בשכונת בית אורות בירושלים.

 חיים אישיים 
ממוזער|פינת זיכרון לחנן פורת בבית המורשת בכפר עציון
היה נשוי לרחל. לבני הזוג נולדו עשרה ילדים והם גידלו ילדה נוספת כמשפחת אומנה. באחרית ימיו התגורר בקיבוץ כפר עציון. בנו השני, אמיתי פורת, היה מזכ"ל תנועת הקיבוץ הדתי (2016–2021) ושובץ במקום השלישי ברשימת "הבית היהודי" מטעם "הימין החדש" בבחירות ל.

חתנו הוא הרב נתן ישראל, עו"ס ושליח חב"ד ביישוב כפר עציון.

גיסו הוא הרב יגאל אריאל ובן דודו הוא חבר הכנסת לשעבר מוטי יוגב.

ספריו
 את ענת אנכי מבקש, ספריית בית אל, תשמ"ח
 את אחי אנוכי מבקש, ספריית בית אל, תשמ"ט. מהדורה חדשה של הספר בתוספת פרקים חדשים.
 מעט מן האור – שיחות לפרשת השבוע על פי אסופת עלוני מעט מן האור, 5 כרכים
 אור ודרור: מעט מן האור להגדה של פסח, ספריית בית אל, 2009
 תנ"ך שבעל פה – שיעורים בימי העיון בתנ"ך במכללת הרצוג ובישיבת הר עציון
 לחיות תהלים – עיונים במזמורי תהלים, בעריכת משפחתו וחברו יהודה עציון, ידיעות ספרים, 2017.
 אוהב טהר לב – שיעורים ועיונים במסילת ישרים, בעריכת הרב יעקב פישר, ספריית בית אל, 2021.
 לעץ אחד – משיח בן יוסף, משיח בן דוד וסוד הרכבתם, בעריכת יהודה עציון, "ספרי מגיד", הוצאת קורן, 2023.

לקריאה נוספת
 חגי הוברמן, חנן פורת – סיפור חייו, ידיעות ספרים, 2012
 עודד מזרחי, 'רציתי להיות טוב' – לקט סיפורים על חנן פורת, הוצאת ראש יהודי, תשע"ג
 צביה פורת, ככה אבא שלי אמר, ידיעות ספרים, 2015

קישורים חיצוניים




כתבות

 זוהיר אנדראוס, אין על מה לדבר ואין עם מי, נענע10, 26 ביולי 2005





 כל הכתבות - הרב חנן פורת, באתר ערוץ 7
 , פורסם במקור ראשון


 הדף של חנן בעץ משפחתו






שיעורים
 שיעורים, באתר ישיבה
 שיעורים, בערוץ מאיר 


הערות שוליים

קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:זוכי פרס מוסקוביץ' לציונות
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי התנועה למען ארץ ישראל השלמה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם האיחוד הלאומי
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם התחיה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם תקומה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:יהודה ושומרון: רבנים
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר עציון
קטגוריה:מעלה לבונה: אישים
קטגוריה:מייסדי התנחלויות
קטגוריה:חברי כנסת מתנחלים
קטגוריה:כפר עציון: חברי הכנסת
קטגוריה:פעילי גוש אמונים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:ציונות דתית: מייסדי ארגונים ומוסדות
קטגוריה:ראשי האיחוד הלאומי - תקומה
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא
קטגוריה:המחאה נגד הסכם השלום בין ישראל למצרים: אישים
קטגוריה:רבנים חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים