נאום השפנים והחזירים

נאום השפנים והחזירים או נאום השפנים הוא כינויו של נאום שנשא הרב אלעזר מנחם שך, מנהיג החרדים הליטאים, ב-26 במרץ 1990 (א' בניסן ה'תש"ן) בכנס תנועת דגל התורה בהיכל יד אליהו בתל אביב. בנאום זה הביע הרב שך את ביקורתו על החברה החילונית, המערך והקיבוצים, "מגדלי השפנים והחזירים" בלשונו. הרב שך פרס בנאומו את עיקרי אמונתו בנוגע לציבור היהודי חילוני.

העניין הרב שעורר הנאום, ששודר בשידור חי בטלוויזיה, נבע מהעובדה שנישא בעיצומו של משבר "התרגיל המסריח", כאשר לא היה ברור האם מפלגת ש"ס תצטרף לממשלה בראשות שמעון פרס. המשמעות הפוליטית של הנאום התבררה יותר מאוחר, כאשר ש"ס סירבה להצטרף לממשלה בראשות פרס, ובמקום זאת קמה ממשלה צרה בראשות יצחק שמיר.

הרקע לנאום

שבוע וחצי לפני הנאום הגיעה מפלגת ש"ס להסכם עם שמעון פרס על הפלת ממשלת האחדות של שמיר. הרב עובדיה יוסף אישר את המהלך, אולם לש"ס היה אז מנהיג רוחני נוסף – הרב שך. עמדתו, ששללה חיבור עם השמאל, הייתה ידועה, ובפרט התנגד לשמעון פרס באופן אישי, בשל תמיכתו בתיקון לחוק ההפלות בשנת 1981. אולם לא היה ברור עד כמה הוא יתערב בענייני ש"ס, והאם יאפשר לחברי הכנסת של ש"ס, שנדרשו לצורך השגת קואליציה של 61 חברי כנסת, להצטרף לממשלתו של פרס. פרס קיווה שעמדתו של הרב שך, שתמכה בהחזרת שטחים, תטה את הכף ותאפשר לש"ס, ואולי אף לדגל התורה, להצטרף לקואליציה שלו.

בתקשורת פורסם שבנאום צפויה התנגדות הרב שך להחזקה ב"שטחים". פתק בכתב ידו בעניין היה תלוי בישיבת "תפארת נתניה" וקבע שאין שום עניין להחזיק ב"שטחים" אם הם מביאים יהודים לידי סכנה, ושאין "לבטל תורה" (כלומר לבזבז זמן, במקום לימוד התורה) בעניין זה.

צוותי תקשורת מישראל ומרחבי העולם הצטופפו בהיכל הספורט יד אליהו, מקום הכינוס המפלגתי שתוכנן זמן רב לפני המשבר הקואליציוני, כדי לשמוע את מוצא פיו של הרב שך. הכניסה הותרה לעיתונאים גברים בלבד, מה שעורר את חמתן של עיתונאיות. פאר לי שחר מעיתון "על המשמר" אפילו התחפשה לגבר, אך נתפסה. פובליציסטים הביעו תרעומת על כך שהמדינה מצטיירת כ"חומייניסטית" ו"בשליטת אייתולות". הנאום הועבר בשידור חי בתקשורת הישראלית, לאור החשיבות הפוליטית שציפו שתהיה לו.
הנאום
250px|ממוזער|שמאל|על גידול שפנים בקיבוץ שפיים – בתערוכה פתוחה על תולדות שפיים, במרכז הקיבוץ

בנאום עצמו לא דיבר הרב שך ישירות על המצב הפוליטי והעדיף להתמקד במסר רוחני, אך מסר חריף ותקיף כלפי הציבור החילוני.
העיתונאי אבישי בן חיים תיאר אותו בתור ה.

הרב שך תקף את הסברה שהציונות והכוח הביטחוני הם שמבטיחים את עתיד העם:

ובאוזני היהודי החילוני קרא:

מכאן עבר להתקפה על הקיבוצים ועל השמאל:

בסיום אמר:

התגובות לנאום
השפעה פוליטית

התקשורת התאכזבה מתוכן הנאום, אשר לא נתן תשובה חד-משמעית לנושא הפוליטי שעמד על הפרק. הרב עובדיה יוסף הגיע בעצמו לשבת לצידו של הרב שך בעת הנאום, ואף נאם אחריו והצהיר "יד ביד נלך עם מרן ראש הישיבה שליט"א, חלילה מהיות פירוד בינינו", אך עדיין היו בשמאל שניסו להיאחז בעובדה שהרב שך לא שלל במפורש את ההצטרפות לממשלת מערך. אולם משמעות הנאום התבררה לאחר מספר ימים: הרב שך שכנע את הרב עובדיה יוסף, ש"ס סירבה להצטרף לממשלת פרס, וסיכוייו של פרס להקים ממשלה בראשותו קטנו ביותר.
בשיחה לא רשמית עם ראשי ישיבות מצרפת, התייחס הרב עובדיה יוסף לנושא בפארפרזה על דברי הרב שך, וכינה את ראש הממשלה יצחק שמיר "אוכל שרצים", ועל אריאל שרון אמר כי "אמנם אינו אוכל שרצים אבל חזירים הוא אוהב מאד", אלא שהרב שך הוא "עקשן" בנושא.

הפולמוס
בקיבוצים עוררה המתקפה של הרב שך זעם, מנגד חברי הקיבוצים הדתיים גילו הבנה לדבריו. גינו אותה דמויות מחוגי שמאל, אך גם אנשי ימין כמו אריאל שרון ורפאל איתן השמיעו דברים בזכות אנשי הקיבוץ. שמעון פרס, הנפגע העיקרי מהנאום, סירב להגיב. עיתון החרדים הליטאים, "יתד נאמן", קרא לאנשי הקיבוץ להתמודד עם טענותיו של הרב שך לגופן.

למרכיב הרוחני בנאומו של הרב שך הייתה השפעה מועטה. לא התפתח דיאלוג של ממש בין אנשי הקיבוצים והשמאל לבין החרדים, ושני הציבורים נותרו בריחוקם. מאידך הייתה השפעה מסוימת של דברי הרב שך לליבות הציבור החילוני שאליו פנה ובעקבותיו רבים מהציבור החילוני חזרו בתשובה. כך גם מעידה אנקדוטה שפורסמה בעיתון הליטאים "יתד נאמן" (בערב פסח תשס"ה) על חוזר בתשובה צעיר, שלפי הנכתב חזר בתשובה בעקבות חריפות נאום זה, וביקש לקבל מאוחר יותר ברכה מהרב שך.

הרב מנחם מנדל שניאורסון, בר פלוגתא של הרב שך במשך שנים רבות, הגיב לנאום בנאום משלו, אותו נשא בשבת שלאחר מכן בבית מדרשו. הרבי אמר כי אין כל רשות לאף אדם לדבר נגד העם היהודי. התפיסה היהודית היא ש"ישראל אף על פי שחטא ישראל הוא", בני ישראל הם "בנו יחידו" של אלוהים וכל המדבר בגנותם כמדבר בגנותו של האל. יש לסייע לכל יהודי לקיים את כל מצוות הדת, אך בשום אופן לא לתקוף אותו. הרבי הגדיר את בני דורו כ"אודים מוצלים מאש", וכ"תינוקות שנשבו", שאין הם אשמים בידיעותיהם וביחסם ליהדות.

מהעבר השני, פרסמה התאחדות הרבנים בארצות הברית וקנדה שמזוהה עם חסידות סאטמר, תגובה ששוללת את עמדתו של הרב שך שהיא פשרנית כביכול, מאחר שהבדיל בין יהודים אוכלי חזיר ושפנים לבין אלו שאינם שומרים תורה ומצוות, וגם את עמדתו ה"מיליטנטית" של הרב שניאורסון שתומך במדיניות של "אף שעל". הרב מרדכי אליהו, התייחס לנאום ואמר שגם אוכלי חזיר ושפנים הם יהודים, ואפילו אם כל הרבנים יחליטו כמו הרב שך, הם לא יכולים להפקיע את השם "יהודי" מאף אדם.

נאום ההסבר
לאחר כמה חודשים בפתיחת ירחי כלה בהיכל ישיבת פוניבז' הסביר הרב שך בהרחבה את דבריו:

עוד הוסיף:

לאחר מכן הרחיב על דיני המשפחה:

על מצב הכשרות בארץ:

ובנימה יותר אוהדת דיבר על הקיבוצים:

לקריאה נוספת


 קישורים חיצוניים 



 הערות שוליים 

קטגוריה:ישראל: יחסי דת ומדינה
קטגוריה:חרדים בפוליטיקה הישראלית
שפנים והחזירים
קטגוריה:1990 בישראל
קטגוריה:הרב שך
קטגוריה:שפן בתרבות
קטגוריה:חזירים בתרבות
קטגוריה:1990 בפוליטיקה