מעצר מנהלי

מעצר מִנהלי הוא צורת מעצר הנעשית בהחלטה מנהלית על ידי בעל סמכות ברשות מבצעת ולא על ידי בית משפט. המעצר לא נועד לצורך חקירה או משפט ולא לצורך הגנה על העצור. לרוב, מעצר מנהלי נעשה מטעמי ביטחון, בטענה כי העצור עלול לסכן את ביטחון המדינה. מעצר מנהלי מוגדר בחוק בחלק מהמדינות הדמוקרטיות, אולם בדרך כלל לא נעשה בו שימוש וארגוני זכויות אדם מבקרים אותו תכופות בשל הפגיעה בזכות להליך משפטי הוגן ובשל הסכנה לניצולו לרעה.

על השימוש במעצר מנהלי בישראל במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני ניטש ויכוח, והנושא עלה פעמים רבות לדיונים בעצרת האו"ם נוכח השימוש החוזר בו במדינות שונות כדרום אפריקה ומדינות ערב. לאחר פיגועי 11 בספטמבר נחקק בארצות הברית חוק הפטריוט המאפשר מעצר מנהלי של מי שמעורב בפעילות טרור או הלבנת כספים.

 המהות המשפטית 
בשיטות המשפט של המדינות הדמוקרטיות השימוש במעצר נעשה לצורך חקירה, העמדה לדין והבטחת קיומו ותקינותו של ההליך הפלילי. כאשר מתנהלת נגד אדם חקירה, או משפט פלילי ניתן לעצרו כדי להבטיח את קיומה ותקינותה של חקירה או משפט לשם מניעת שיבוש הליכים, או למנוע המלטות מן הדין, או כדי להבטיח כי אדם המצוי תחת חקירה, או העומד לדין, לא ימשיך לבצע עבירות תוך כדי משפט. המעצר הוא הליך טפל להליך העיקרי של חקירה או בירור אשמה ותכליתו של המעצר הנה הבטחת קיומו ותקינותו של ההליך האחר, או למנוע מסוכנות שנובעת מן העצור העומד לדין בהליך אחר.

חריגותו של המעצר המנהלי הנה בכך, שהמעצר עצמו הוא התכלית של עצמו. המעצר לא נועד להבטיח הליך אחר, או למנוע מסוכנות הנובעת מאדם שעומד לדין בהליך אחר. כפועל יוצא מכך, נגד העצור לא מתנהלת חקירה או משפט, לא מוגש נגדו כתב אישום ולפי הדין הוא חף מפשע.

 היסטוריה 

 תקופת המנדט 
מעצר מנהלי בישראל
יסוד חוקי
בחוק הישראלי, המעצר המנהלי ינק בעבר את סמכותו מתוקף תקנות ההגנה (שעת חירום) משנת 1945 שתקפות מאז שלטון המנדט הבריטי בישראל. עם זאת, ישראל מיעטה להשתמש בו. בשנת 1951 נעצרו חברי המחתרת החרדית ברית הקנאים והושמו במעצר מנהלי, ובתגובה קמה סערה ציבורית. חבר הכנסת מנחם בגין תקף את השימוש במעצרים מנהליים ואמר: "ישנם חוקים רודניים, ישנם חוקים בלתי- מוסריים, ישנם חוקים נאציים. [...]. אל תשאלו אותי מי קובע איזה חוק הוא נאצי ואיזה חוק הוא בלתי-מוסרי. החוק שהשתמשת בו הוא נאצי, הוא רודני, הוא בלתי-מוסרי; וחוק בלתי-מוסרי הוא גם בלתי-חוקי. על-כן, המעצר הוא בלתי-חוקי והצו שלכם הוא שרירותי. לא הייתה לכם כל זכות לעשות זאת, כאשר קיימת כנסת, כאשר קיים בית דין, כאשר יש בידיכם מערכת חקירה".

בשנת 1979 חוקק בישראל חוק סמכויות שעת חירום, אשר מאפשר מעצרים מנהליים רק בזמן מצב חירום לפי חוק-יסוד: הממשלה, אך מכיוון שמצב החירום לא בוטל מעולם, תוקפו של חוק זה לא פג מעולם והוא מאפשר את המעצרים המנהליים.

בחוק סמכויות שעת חירום שנחקק ב-1979 נקבעו הקריטריונים למעצרים מנהליים:
 לשר הביטחון סמכות לעצור אדם לתקופה של עד שישה חודשים אם קיימת סבירות שהחזקת אותו אדם במעצר מסייעת לשמירה על ביטחון המדינה.
 לשר הביטחון סמכות להאריך את צו המעצר המנהלי.
 לרמטכ"ל סמכות לעצור אדם ל-48 שעות.
 על מערכת האכיפה להביא את העצור למשפט תוך 48 שעות, אחרת ישוחרר העצור.
 דיון בהליכי המעצר בבית המשפט יהיו בדלתיים סגורות.
 ניתן לערער על המעצר בפני בית המשפט העליון.
 לשופט מחוזי ישנה סמכות לבטל את צו המעצר אם הוכח שהמעצר לא היה מטעמים ביטחוניים.
 סמכויות שר הביטחון לפי חוק זה אינן ניתנות להאצלה.
 שר המשפטים ממונה על ביצוע החוק.

מעצר מנהלי ביהודה ושומרון
מעצר מנהלי ביהודה ושומרון נקבע מכוח צו בדבר הוראות ביטחון, אשר קובע כללים אחרים מהנהוגים בישראל. לפי הצו, כל מפקד אזור וכן כל מפקד צבאי שהוסמך לכך על ידי מפקד אזור רשאי להוציא צו מעצר מנהלי. תוך 8 ימים ממועד ביצוע המעצר המנהלי צריכה להיערך ביקורת שיפוטית על ידי שופט של בית משפט צבאי, בכל צו חדש שמוצא על הצו הקודם על שופט צבאי לדון מחדש במעצר. העציר רשאי לערער על החלטת השופט בביקורת השיפוטית בפני שופט של בית המשפט הצבאי לערעורים.

הן בשטחי מדינת ישראל והן בשטחי יו"ש הצו תקף לתקופה של עד שישה חודשי מעצר כשלאחר תקופה זו נדרש חידוש הצו על ידי הסמכות המתאימה.

היקף השימוש
ערבים
ביוני 1973 הודיע שר הביטחון משה דיין בכנסת שאין בישראל אף אדם הנתון במעצר מנהלי.

בתקופת האינתיפאדה הראשונה נעצרו בין 8,000 ל-10,000 פלסטינים במעצר מנהלי. לפי נתוני שירות בתי הסוהר היו 870 עצירים מנהליים בינואר 2005, 189 באוגוסט 2010, 307 בדצמבר 2011, 191 באפריל 2014, 584 בדצמבר 2015, 610 באוקטובר 2016, 376 בספטמבר 2020, 581 באפריל 2022, בהם 19 בעלי אזרחות ישראלית, בהם שני יהודים, והיתר פלסטינים מיהודה ושומרון.
ממוזער|The chart shows the number of detainees in Israel under administrative detention
בספטמבר 2023, מעט לפני טבח שבעה באוקטובר, נמסר משירות בתי הסוהר על 1,264 עצירים מנהליים, המספר הגבוה ביותר מאז מרץ 2003, בשיאה של האינתיפאדה השנייה.

שיעור ביטול צווים על ידי בית המשפט
על פי נתוני צה"ל, במהלך שנת 2022 ביטלו בתי המשפט הצבאיים רק 1% מהצווים המינהליים שהובאו לעיונם.

יהודים
מרבית השימוש במעצר מנהלי נעשה כנגד פלסטינים או ערבים ישראלים החשודים בפעילות טרור, ובמספר מועט של מקרים כנגד יהודים, כדוגמת הרב יצחק גינזבורג, מאיר כהנא, מיכאל בן חורין, נועם פדרמן, ברוך מרזל, בן ציון גופשטיין ומאיר אטינגר שנחשדו בפעולות טרור או בהסתה כנגד פלסטינים. כן הופעל מעצר מנהלי כנגד טלי פחימה, בחשד לסיוע לטרור פלסטיני. בשנת 2023 הגיע מספר העצורים המנהליים היהודים לשיא, במקביל לעלייה החדה בשימוש במעצרים של ערבים, כאשר 8 יהודים הוחזקו בו זמנית במעצר מנהלי.

בנובמבר 2024 הודיע שר הביטחון ישראל כ"ץ בפגישה עם ראש השב"כ, רונן בר, כי החליט להפסיק את השימוש בצווי מעצר מנהלי נגד תושבי התנחלויות ומאחזים ביהודה ושומרון. בהודעה לעיתונות שפרסם כתב כי לא יופעלו עוד צווים נגד יהודים. לאחר זמן קצר, בשני תיקים נפרדים בהם דנו בתי משפט בצווי מעצרי מנהלי שהוצאו לערבים, הודיע ישראל כ"ץ לבית המשפט כי אין בכוונתו להפלות בין ערבים ליהודים באשר להוצאת צווי מעצר מנהליים, והדגיש כי כל מקרה ייבחן לגופו.

ביקורת
בשנת 1980 הצהיר ראש הממשלה ושר הביטחון מנחם בגין כי הוא מתנגד למעצר חברי המחתרת היהודית במעצר מנהלי, ואמר: "מי שצריך להיענש יענש, אבל בדרך המשפט."

ארגוני זכויות אדם טוענים כי ישראל פועלת בשיטתיות בניגוד להגבלות המוגדרות במשפט הבינלאומי בהתייחס למעצר המנהלי ותוך הפרה בוטה של זכויות אדם. בין היתר נטען כי צה"ל משתמש בהליך כתחליף מהיר ופשוט לקיום משפט והעמדה לדין, ללא צורך בהצגת ראיות משפטיות והוכחת אשמה. לצד כך נטען שעבור עצירים רבים תקופת המעצר מורחבת מעבר לחצי שנה המעוגנת בחוק. עם זאת, עמדתם של אותם ארגונים נדחתה בשורה ארוכה של פסקי דין של בית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ. פסיקת בג"ץ קובעת באופן עקבי כי אין בפעולות מדינת ישראל או צה"ל חריגה מהדין הבינלאומי או חוקי היסוד של מדינת ישראל.

ביקורת נוספת הועלתה לגבי איכות הביקורת השיפוטית שמפעילים בתי המשפט עת הם בוחנים את חוקיות צווים המעריכים את המעצר המנהלי. כך למשל, מחקר שפורסם ב-2012 גילה שמתוך 322 מקרים בהם בחן בית המשפט העליון את חוקיותו של צו מעצר מנהלי בין 2000–2010, לא נמצא ולו מקרה אחד בודד בו ביטל בית המשפט את הצו.

 מעצר מנהלי במשפט הבינלאומי
סעיף 78 לאמנת ז'נבה הרביעית קובע כי במקרה והמעצה הכובשת רואה צורך מטעמי ביטחון היא רשאית להטיל מעצר בית או מעצר. החלטה כזו תתקבל לפי נוהל סדיר ויקבע מנגנון לערעורים.

בעתירה לבג"ץ ב־1988 הכריעה דעת הרוב כי הסעיף אינו דורש את החזקתם של עצירים מנהלים בשטח הכבוש, בשונה מסעיף 76 לאמנה.

לקריאה נוספת
 עמית פרייז ואייל נון, המעצר המנהלי במדינת ישראל ובאזורי יהודה ושומרון, הוצאת נבו, 2019

 קישורים חיצוניים 




על מעצרים מינהליים בשטחים מעצרים מינהליים, באתר ארגון "בצלם"
 בצלם והמוקד להגנת הפרט, ללא משפט: מעצר מנהלי של פלסטינים על ידי ישראל וחוק כליאתם של לוחמים בלתי חוקיים, אוקטובר 2009
 מעצרים מנהליים, אתר אמנסטי אינטרנשיונל ישראל




הערות שוליים

קטגוריה:מעצר
קטגוריה:ענישה
קטגוריה:פגיעה בזכויות האדם
קטגוריה:ישראל: חירום
קטגוריה:ישראל: כליאה