צמר

שמאל|ממוזער|250px| חודש יולי בשעת גז הצמר. אחד מדפי לוח השנה כפי שמופיע בספר השעות "השעות העשירות מאוד של דוכס ברי"
הצמר הוא סיב המופק משיער של בעלי חיים מבויתים, בדרך כלל כבשים.

תכונות סיב הצמר
ממוזער|250px|טוויית צמר אלפקות
הסיב המיוצר מכבשים מבויתות שונה משיער או פרווה בכך שיש לו נטייה להתקפל ולהסתובב ובכך ניתן "לתפוס" סיב אחד באמצעות סיב שני וליצור מהם חוטים. תכונה זו של הסיב מאפשרת לו לשמור על החום, שכן האוויר שנתפס בקפלים מייצר מכשול למעבר חום מצד אחד של הקפל לצידו השני. הסיב גם משמש חומר מבודד, למשל באוהלי הבדואים ובני הטוארג, הסיבים מבודדים ושומרים על הטמפרטורה באוהל.

צמר גדל במספר צבעים טבעיים: חום, שחור, אפור ולבן. ניתן לצבוע צמר, בצבענים טבעיים וסינתטיים מבלי לפגוע בגמישותו.
ממוזער|צמר שצולם בעדשת מאקרו, המדגישה את הסיבים הפנימיים שאינם נראים לעין

היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|לבוש עשוי צמר, ציור מתוך הטאקואינום סניטאטיס
השימוש בצמר החל בעת ביותם של הכבשים, כבר בתקופת הברזל, אף לפני המצאתם של כלי הגז – באותה עת הצמר נתלש ביד או עלי ידי מסרקי ברונזה.

בימי הביניים מרבית הצמר יובא לאירופה מממלכת אנגליה, שהייתה מונופול בייצור הצמר. הצמר היה מרכיב עיקרי בכלכלת בריטניה. שק צמר שנמצא עד היום במרכז בית הלורדים מסמל עובדה זו. חוקים רבים נחקקו באנגליה כדי לשמר על המונופול הזה. בשנת 1699 אסרה בריטניה על מושבותיה באמריקה לסחור בצמר אחת עם השנייה (שלא דרך אנגליה).

רק בסוף המאה ה-19 החל הצמר המיוצר בגרמניה לתפוס את שוקי הצמר האנגליים. בשנת 1845 הפכה אוסטרליה ליצרנית הצמר העיקרית בעולם.

כיום, אוסטרליה וניו זילנד הן יצרניות הצמר העיקריות בעולם. רוב הצמר הוא צמר של כבשים מסוג מרינו.

 תעשיית אריגי צמר בצפת במאה ה־16 
באירופה של ימי הביניים עסקו רבים מיהודי ספרד ופורטוגל באריגה כמקור פרנסה עיקרי. לאחר גירוש ספרד, היגרו יהודים לסלוניקי והקימו בה מרכז של תעשיית אריגי צמר, שהתבססה על אספקת צמר מהבלקן וסיפקה אריגים לצבא העות'מאני.

בשנים 1525-1575, קמה ושגשגה גם תעשיית צמר בעיר צפת. בעקבות הגירוש, יהודים מספרד ופורטוגל היגרו לצפת, חלקם דרך המרכז היהודי בסלוניקי. הבחירה בצפת הייתה בעקבות רבנים מובילים בתחום ההלכה והקבלה אשר שכנו בעיר, שנהייתה למרכז יהודי רוחני.

באותה התקופה חיו בצפת כ-960 משפחות, ביניהן גם יהודים ממוצא מוסלמי (מוסתערבים) ומתוכן כ-250 משפחות של יהודים. עם התפתחות תעשיית הצמר בעיר, גדלה האוכלוסייה היהודית בצפת עד שנת 1575, פי חמישה ומספר משפחות יהודים הגיע ל-1175, רובם עסקו בתעשיית אריגי הצמר.

שימושים
שמאל|ממוזער|250px|חוטי צמר צבועים בשלל צבעים
שמאל|ממוזער|250px|תינוק עטוי צעיף צמר
בנוסף להיותו חומר גלם בייצור בגדים, משתמשים בצמר לייצור שטיחים, ריפוד, אוהלים וכדומה. היוונים הקדמונים והרומאים נהגו לרפד את קסדותיהם ואת שריוניהם בצמר. הוויקינגים השתמשו במפרש צמר שסיפק לספינה הוויקינגית יכולת תמרון גבוהה ברוח ומהירות אדירה.

מיד לאחר הגז, הצמר עמיד ביותר למים, וניתן לסרוג ממנו סריגים כמעט בלתי חדירים למים.

ניקוי צמר
ניקוי צמר הוא אחד התהליכים בהפקת בדים מצמר, הכולל טיהור הבד משמנים, לכלוך ופגמים אחרים ועיבויו.

את תהליך ניקוי הצמר ניתן לחלק לשניים – צחצוח הבד ועיבויו. לאחריהם נמתח הבד על מסגרות גדולות הנקראות ממתחים.

בתקופה העתיקה, תהליך הניקוי והעיבוי היה מבוצע באמצעות דריכה על הבד (ולפיכך קיימות שפות שבהן מתארים את מנקי הצמר כ"הולכים"), ובאמצעות מחבטים. בתקופה הרומית, עבדים היו עומדים בתוך חביות, שהיו מלאות בשתן אנושי (השתן היה רכיב מרכזי בניקוי הבד בזכות מרכיביו – מלח אמוניום, ולפיכך אף הוטל מס השתן).

מתקופת ימי הביניים ואילך נעשתה העבודה באמצעות טחנת מים שנקראת מבטשה ונעשה שימוש ב"אדמת ניקוי הצמר", חומר דמוי חֵמָר, שהוא תצורה נוזלית של אלומיניום סיליקט. כיום נעשה שימוש בסבונים.

החלק השני של תהליך ניקוי הצמר, העיבוי, נעשה באמצעות השטחת הסיבים למתן כוח. כאן נעשה שימוש במים, גם כדי לסלק את הריח המבאיש של חומרי הצחצוח.

סוגי צמר
 צמר טבעי (גם צמר רחלים) – צמר העשוי כולו מצמר כבשים.
 צמר אנגורה – צמר עדין העשוי משיער ארנבות אנגורה הנתלש מהם.
 צמר אקרילי – צמר סינתטי זול המופק מסיבי אקרילן.
 מוהר – צמר עדין המופק משיער עיזי אנגורה.
 צמר מעורב – צמר המשלב צמר טבעי עם צמר סינתטי אחר ביחס מסוים במטרה להוזיל את מחירו.
 קשמיר – הצמר הנדיר והיקר ביותר המופק מעז קשמיר.
 צמר למה – צמר המופק באזור האנדים מלמה מצויה.
 צמר אלפקה – צמר רך המיוצר באזור האנדים מאלפקות, ונחשב ליקר ואיכותי יותר מצמר הלמה.
 צמר בייבי אלפקה – צמר יקר המופק אף הוא באזור האנדים משערם של גורי אלפקה ונחשב לרך ולאיכותי ביותר מכל סוגי הצמר המיוצרים באזור זה.
 צמר גמלים
 צמר ויקוניה – צמר המופק מהוויקוניה המצויה, מין ממשפחת הגמליים.
צמר צ׳ירו – צמר רך עדין ויקר המופק מהצ'ירו, מין אנטילופה נדירה.

התנגדות לתעשיית הצמר

ישנה התנגדות בקרב פעילים למען זכויות בעלי חיים להפקת צמר מכסותן של כבשים, בטענה שמדובר בניצול של בעלי חיים, מה שהוביל באירופה ל.

לטענת המתנגדים גז הכבשים נעשה באופן תעשייתי וחסר רגישות, תוך כפייה ואזיקת בעלי החיים.

פעילים אלו טוענים שיש לעשות שימוש בתחליפים סינתטיים, לצורך מניעת פגיעה, ניצול ושעבוד של כבשים.

ראו גם
צמר אנגורה
גיזת הזהב
טוויד
צמר פלדה
סריגה
קשמיר (צמר)
פשמינה
גז (חקלאות)

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

*
קטגוריה:כבשים
קטגוריה:מוצרים מן החי
קטגוריה:שיער בעלי חיים