פורטלנד טרייל בלייזרס

פורטלנד טרייל בלייזרס (באנגלית: Portland Trail Blazers) היא קבוצת כדורסל מהעיר פורטלנד שבארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הצפון-מערבי שבאזור המערב ומארחת את משחקיה באולם מודה סנטר.

המועדון הוקם, והצטרף לליגת ה-NBA בשנת 1970, ושיחק בעיר פורטלנד במשך כל שנות קיומו. הטרייל בלייזרס הם מועדון הספורט המקצועני היחיד במדינת אורגון, המשחק באחת מארבע ליגות הספורט המקצועניות בארצות הברית (NBA, NFL, MLB, ו-NHL). הבלייזרס הגיעו לגמר ה-NBA שלוש פעמים וזכו באליפות ה-NBA פעם אחת, בעונת 1976/1977.

היסטוריה
1970–1974: הקמת הקבוצה
החל משנת 1955 ביקש היזם הספורטיבי הארי גליקמן  לקבל זיכיון ב-NBA עבור פורטלנד. אז, הציע להקים שתי קבוצות הרחבה חדשות, אחת מהן בלוס אנג'לס. כאשר נפתח אולם "Veterans Memorial Coliseum" בשנת 1960 גליקמן ראה את הפוטנציאל שלו כאולם מתאים לכדורסל מקצועני, אך רק ב-6 בפברואר 1970 העניקה לו מועצת המנהלים של ה-NBA את הזכויות לזיכיון בפורטלנד.

בכדי לגייס מימון ע"ס 3.7 מיליון דולר למס הכניסה את גליקמן חבר למומחי הנדל"ן לארי וינברג  מלוס אנג'לס, רוברט שמרץ  מניו ג'רזי והרמן סרקובסקי  מסיאטל. שבועיים לאחר מכן, ב-24 בפברואר, הנהלת הקבוצה קיימה תחרות לבחירת שם לקבוצה, וקיבלה יותר מ-10,000 הצעות. הבחירה הפופולרית ביותר הייתה "Pioneers" (חלוצים), אך שם זה נפסל מכיוון שהוא כבר היה בשימוש על ידי קבוצות הספורט של מכללת לואיס וקלארק שבפורטלנד. השם "Trail Blazers" (פורצי הדרך) זכה ל-172 הצבעות ולבסוף נבחר על ידי חבר השופטים, ובחירתו הוכרזה ב-13 במרץ במהלך מחצית משחק של סיאטל סופרסוניקס ב-"Veterans Memorial Coliseum".

השם נגזר מפעילות של חוצבי שבילים, מחלוצי ההתיישבות שהכשירו נתיבים ביערות. גליקמן ראה בשם זה ייצוג של הקשיחות של צפון-מערב האוקיינוס השקט, ותחילתה של תקופה משמעותית בספורט המקצועני במדינה. למרות תגובות מעורבות בתחילה, השם "Trail Blazers" (שלעיתים קרובות קוצר ל-"Blazers") הפך לפופולרי באורגון.

יחד עם קליבלנד קאבלירס ובאפלו ברייבס (כיום לוס אנג'לס קליפרס), הטרייל בלייזרס הצטרפו ל-NBA בעונת 1970/1971 כקבוצת הרחבה, תחת המאמן רולנד טוד. ג'ף פיטרי וסידני ויקס הובילו את הקבוצה בשנותיה הראשונות, אך היא לא הצליחה להעפיל לפלייאוף במשך שש עונותיה הראשונות. במהלך תקופה זו היו לקבוצה שלושה מאמנים שונים (כולל חבר העתידי בהיכל התהילה, לני וילקינס), ואף המנהל הקבוצתי, סטו אינמן, שימש כמאמן ראשי.

באותן שנים הקבוצה זכתה בבחירה הראשונה בדראפט ה-NBA פעמיים. בשנת 1972 הקבוצה בחרה בלרו מרטין כבחירה הראשונה.

1974–1979: תקופת ביל וולטון
שמאל|ממוזער|250px|ביל וולטון והמאמן ג'ק רמזי מחזיקים את גביע לארי אובריאן, לאחר הזכייה באליפות עונת 1976/1977
בדראפט 1974 בחרה הקבוצה במקום הראשון את ביל וולטון מאוניברסיטת UCLA. מיזוג ה-ABA וה-NBA בשנת 1976 איחד את שתי הליגות היריבות. ארבע קבוצות מה-ABA הצטרפו ל-NBA, בעוד ששאר הקבוצות פורקו, ושחקניהן הועברו בין הקבוצות הקיימות בדראפט פיזור. הטרייל בלייזרס בחרו את מוריס לוקאס בדראפט הפיזור. באותו הקיץ מינו הבלייזרס את ג'ק רמזי לתפקיד המאמן הראשי.

שתי ההחלטות, יחד עם היכולת המרשימה של הקבוצה, הובילו את פורטלנד לשורה של הישגים: מאזן חיובי ראשון (49—33), הופעה ראשונה בפלייאוף ה-NBA, ולבסוף אליפות ה-NBA בעונת 1976/1977. החל מ-5 באפריל באותה שנה החלה הקבוצה ברצף של מכירת כל הכרטיסים באולם, רצף שנמשך 814 משחקים, הרצף הארוך ביותר בהיסטוריה של הספורט המקצועני בארצות הברית. הוא נמשך עד 1995, אז עברה הקבוצה לאולם גדול יותר.

הקבוצה פתחה את עונת 1977/1978 עם מאזן של 50 ניצחונות מול 10 הפסדים, אך ביל וולטון סבל מפציעה בכף הרגל שסיימה את עונתו ופגעה בו לשארית הקריירה. בעקבות זאת, הקבוצה סיימה את העונה במאזן 8—14 במשחקים האחרונים, ומאזן של 58–24 בסך הכול. בפלייאוף הפסידה פורטלנד לסיאטל סופרסוניקס בחצי גמר המערב.

בקיץ שלאחר מכן וולטון דרש לעבור לקבוצה אחרת לפי בחירתו, מכיוון שלא היה מרוצה מהטיפול הרפואי שקיבל בפורטלנד. המועמדות היו לוס אנג'לס קליפרס, ניו יורק ניקס, גולדן סטייט ווריורס או פילדלפיה 76'. בסופו של דבר הוא לא הועבר בטרייד, החמיץ את כל עונת 1978/1979, ועזב את הקבוצה כשחקן חופשי. הקבוצה נחלשה אף יותר כשמוריס לוקאס עזב בשנת 1980.

1980–1983: תקופת מעבר
שמאל|ממוזער|250px|הבלייזרס בחרו את קלייד דרקסלר כבחירה ה-14 הכללית בדראפט 1983.
במהלך שנות ה-80 הבלייזרס העפילו באופן קבוע למשחקי הפלייאוף, פרט לפלייאוף בשנת 1982, אך לא הצליחו להתקדם מעבר לחצי גמר המערב. הבית הפאסיפי (בו נכללו הבלייזרס בשנת 2004) היה נתון לשליטת לוס אנג'לס לייקרס לכל אורך העשור, ורק לוס אנג'לס לייקרס ויוסטון רוקטס ייצגו את אזור המערב בגמר ה-NBA בשנות ה-80. שחקני המפתח של הבלייזרס בתחילת שנות ה-80 כללו את מייקל תומפסון, בילי ריי באטס, פאט ליבר, דארנל ולנטיין, ויין קופר, ג'ים פקסון וקלווין נאט.

1983–1995: תקופת קלייד דרקסלר
בשנת 1983 בחרו הבלייזרס את כוכבה של אוניברסיטת יוסטון קלייד דרקסלר כבחירה ה-14 הכללית. דרקסלר הפך לפנים של המועדון לאורך יותר מעשור, והשחקן המדורג שני במועדון בכמות העיטורים בהם זכה, לאחר וולטון. שנה לאחר מכן זכו הבלייזרס בבחירה ה-2 הכללית בדראפט. לאחר שיוסטון רוקטס בחרו את חברו של דרקסלר מאוניברסיטת יוסטון, האקים אולאג'ואן, בחרו הבלייזרס את סם בואי המתנשא לגובה 2.16 מטר. במקום ה-3 באותו הדראפט, בחרו שיקגו בולס את מייקל ג'ורדן. כתבי ספורט ופרשנים רבים מתחו ביקורת קשה על בחירתו של בואי מוכה הפציעות והעדפתו על ג'ורדן, כבחירה הגרועה ביותר בדראפט בתולדות הספורט האמריקני. באותו הקיץ ביצעו הבלייזרס טרייד שנוי במחלוקת, כשהם שולחים את ליבר, קופר ונאט לדנוור נאגטס תמורת הקלעי קיקי ואנדוויי. בדראפט 1985 בחרו הבלייזרס במקום האחרון בסיבוב הראשון את הרכז טרי פורטר, שהפך לאחד הרכזים הטובים בליגה ולמלך האסיסטים של המועדון בכל הזמנים. למרות זאת, הקבוצה המשיכה להתקשות בפלייאוף, וב-1986 המאמן ג'ק רמזי פוטר והוחלף במייק שולר.

בפגרת אותה עונה בחרו הבלייזרס בשני שחקנים מאחורי מסך הברזל, ארווידאס סאבוניס ודראז'ן פטרוביץ', אולם שניהם המשיכו לשחק באירופה מספר שנים בטרם עברו ל-NBA; סאבוניס הצטרף לקבוצה ב-1995, ופטרוביץ' הצטרף אליה ב-1989. מו כן שלחה פורטלנד את מייקל תומפסון לסן אנטוניו ספרס בתמורה לסטיב ג'ונסון, פורוורד-סנטר שציפו לשלב יחד עם סם בואי בקו הקדמי. התוכנית לא התממשה, כשבואי שבר את רגלו לאחר חמישה משחקים בעונת 1986/87, והחמיץ את השנתיים וחצי הבאות. בתקופתו הקצרה של שולר כמאמן, הבלייזרס לא הצליחו לעבור את הסיבוב הראשון של הפלייאוף.

בשנת 1988 רכש המיליארדר פול אלן את המועדון. בגיל 35, הוא הפך לבעלים הצעיר ביותר בתולדות ארבע הליגות המקצועניות הגדולות בארצות הברית. העונה הראשונה שלו כבעלים הייתה סוערת; ואנדוויי וג'ונסון סבלו מפציעות והוחלפו בחמישייה על ידי ג'רום קרסי וקווין דאקוורת'. בנוסף, מספר שחקנים – ובמיוחד דרקסלר – הואשמו בחתירה תחת סמכותו של שולר. הבלייזרס פתחו את עונת 1988/1989 במאזן 22–25, ושולר פוטר מתפקידו. עוזרו, ריק אדלמן, החליף אותו באופן זמני, וקיקי ואנדוויי הועבר לניו יורק ניקס. תחת ניהולו של אדלמן ניצחו הבלייזרס ב-14 מ-35 המשחקים האחרונים לעונה וסיימו אותה במאזן 39–43, ובקושי הצליחו להעפיל למשחקי הפלייאוף. בפגרה שלאחר סיום העונה העבירו הבלייזרס בטרייד את סם בואי (שחזר לסגל לקראת סיומה של העונה) לניו ג'רזי נטס תמורת הפורווד באק ויליאמס, ואדלמן קיבל את משרת המאמן הראשי באופן קבוע.

הצטרפותו של ויליאמס והחלפתו של ואנדוויי בקרסי שיפרו משמעותית את יכולות ההגנה של הקבוצה. בהובלתו של קלייד דרקסלר, הבלייזרס הגיעו לגמר ה-NBA פעמיים – ב-1990 וב-1992 – אך הפסידו לדטרויט פיסטונס ולשיקגו בולס, בהתאמה. ב-1991 הבלייזרס רשמו מאזן 63–19 – הטוב בליגה – אך הפסידו בגמר המערב ללוס אנג'לס לייקרס. הקבוצה לא הצליחה לזכות באליפות ולא עברה את הסיבוב הראשון ב-1993 ו-1994. בעקבות זאת, המאמן אדלמן פוטר בתום עונת 1993/1994 והוחלף בידי פי. ג'יי. קרליסימו, מה שהוביל להתפטרותו של סגן נשיא המועדון, ג'וף פטרי, ידידו הקרוב של אדלמן.

ביולי 1994 הודיעו הבלייזרס על מינויו של הג'נרל מנג'ר לשעבר של הסיאטל סופרסוניקס, , לתפקיד נשיא המועדון. ויטסיט, שכונה "Trader Bob" בשל נטייתו לבצע עסקאות טרייד רבות, החל מיד בבניית סגל חדש, מה שהוביל לפירוק הקבוצה הוותיקה שהובילה פעמיים לגמר. קלייד דרקסלר, שביקש לעבור לקבוצת צמרת, נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס. בסתיו 1995, הבלייזרס עזבו את ה"ממוריאל קולוסיאום" ועברו לאולמם החדש – Rose Garden Arena, המכיל 20,000 מקומות ישיבה. עם המעבר, הסתיים רצף מכירות הכרטיסים המלאות שהחזיקה הקבוצה במשך שנים.

1995–2006: בנייה מחדש ובעיות משמעת
250px|ממוזער|מודה סנטר, אולמה הביתי של הקבוצה, בו היא עושה שימוש מאז שנת 1995
בפברואר 1995 קלייד דרקסלר ביקש לעבור בטרייד לקבוצה המועמדת לאליפות והמועדון נענה לבקשתו והעבירו ליוסטון רוקטס. בסתיו שנת 1995 עזבו הבלייזרס את אולם הממוריאל קולסאום ועברו לביתם החדש, אולם הרוז גארדן המכיל 20,000 מושבים. רצף המשחקים בתפוסה מלאה הגיע לקיצו במעבר לאולם החדש והגדול. מספר שחקני מפתח הורשו לעזוב כשחקנים חופשיים, כולל באק ויליאמס (1996), טרי פורטר (1996) וקליף רובינסון (1997), מה שהותיר את ג'רום קרסי חסר שחקני הגנה סביבו לאחר דראפט ההתרחבות שנערך בשנת 1996. 

במאמץ להיבנות מחדש רכש המועדון מספר שחקנים שנחשבו לכישרונות, אך סבלו ממוניטין בעייתי מחוץ למגרש. אייזיאה ריידר, שהועבר בטרייד ממינסוטה טימברוולבס תמורת בחירת דראפט בלבד, עקב מעצריו התכופים וחוסר הדיוק ממנו סבל, נעצר על החזקת קנאביס יומיים לפני הופעת הבכורה שלו במדי הבלייזרס. ראשיד וולאס, שנודע כחם מזג עוד מימיו בקולג', נרכש גם הוא בטרייד עם וושינגטון בולטס. קני אנדרסון הוחתם כשחקן חופשי, והועבר מיידית תמורת דיימון סטודמאייר. בסופו של דבר, גישה זו עבדה, כאשר הקבוצה הצליחה לחזור לגמר המערב בשנת 1999 תחת המאמן הראשי מייק דאנליבי. לאחר שהודחה בסוויפ בידי הקבוצה שזכתה בסופו של דבר בתואר האליפות, סן אנטוניו ספרס, שלח וויטסיט את אייזיאה ריידר והגארד ג'ים ג'קסון לאטלנטה הוקס תמורת הגארד סטיב סמית', ורכש את שחקן האולסטאר לשעבר וכוכב שיקגו בולס סקוטי פיפן מהיוסטון רוקטס. גם סגל שחקנים זה הצליח להגיע עד לגמר המערב בשנת 2000, בו פגשו את לוס אנג'לס לייקרס בהובלתם של שאקיל אוניל וקובי בראיינט. בסדרת זו הפסידו הבלייזרס שלושה מארבעת המשחקים הראשונים לפני שניצחו בשני המשחקים הבאים, וכפו על הלייקרס משחק שביעי ומכריע. במשחק זה הובילו הבלייזרס ביתרון 15 נקודות בתוך הרבע הרביעי, אך לבסוף הפסידו במשחק ובסדרה כולה, כשהלייקרס המשיכו וזכו באליפות הראשונה מתוך שלוש רצופות שלהם.

תקופת ה"ג'ייל בלייזרס"
בשנים 2001 ו-2002 ביצעו הבלייזרס שינויים פרסונליים במהלך הפגרה, שכשלו מלהביא את התוצאות הרצויות. הפורוורד ג'רמיין אוניל הועבר לאינדיאנה פייסרס תמורת דייל דייוויס. בריאן גרנט חתם במיאמי היט, והוחלף בידי כוכבה לשעבר של סיאטל סופרסוניקס, שון קמפ. הקבוצה החלה היטב את עונת 2000/2001, ואף החזיקה במאזן הטוב ביותר במערב במהלך חודש מרץ 2001, ואז החתימה את הגארד רוד סטריקלנד כדי להגדיל את מספר שחקני עמדת הפויינט גארד בקבוצה. הצעד הזה הביא תוצאה לא רצויה כאשר הבלייזרס הפסידו 17 מ-25 המשחקים הנותרים בעונה הרגילה, והקבוצה הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף בסוויפ בידי הלוס אנג'לס לייקרס. חלק מאמצעי התקשורת החלו לבקר את הבלייזרס, וייטליטף שקודם לכן הוכתר כגאון על עבודתו עם סיאטל ועם הבלייזרס, ספג ביקורות. עיקר הביקורת הייתה כי וויטסיט מנסה לזכות אליפות על ידי בניית סגל של כוכבים, מבלי לתת תשומת לב לכימיה בתוך הקבוצה. המאמן הוותיק והפרשן, דאג קולינס, התייחס לוייטסיט כמאמן "ליגת פנטזיה". אוהד הוצא מאולם הרוז גארדן לאחר שהניף שלט בו נכתב "בצעו טרייד על וייטסיט", ורבים מהתקשורת הארצית החלו לכנות את הקבוצה בכינוי "ג'ייל בלייזרס" (תרגום: כלא בלייזרס) כחרוז לטרייל בלייזרס, וזאת עקב הבעיות הרבות של השחקנים מחוץ למגרש. במהלך הפגרה נמשכה התסיסה; דנאלבי פוטר, והוחלף בידי מוריס צ'יקס, כמאמן-שחקן, שהיו שחשבו כי יתקשר טוב יותר עם השחקנים מאשר דנאלבי. עסקאות טרייד נוספות נרקחו כאשר הבלייזרס העבירו את סטיב סמית' לסן אנטוניו ספרס תמורת דרק אנדרסון. באחד מהצעדים מעוררי המחלוקת ביותר באותה תקופה, וייטסיט החתים את השחקן החופשי, רובן פטרסון, שבעבר סירב להודות או לטעון לחפותו בתביעה על עבירה של תקיפה מינית, ונאלץ להירשם כעבריין מין. הסנטר הנערץ, ארווידאס סאבוניס, שמגבת הושלכה לפניו על ידי ראשיד וולאס במהלך משחקי הפלייאוף, החליט לעזוב את הקבוצה.

שתי העונות הבאות היו הרסניות כמוניטין שיצא למועדון. מספר שחקנים, כולל וולאס, סטודמאייר, וקינטל וודס, זומנו לבית המשפט בהאשמה של אחזקת מריחואנה. וודס הודה באשמת התעללות בבעלי חיים מדרגה ראשונה לאחר שביים קרבות כלבים בביתו, בחלקן במעורבות כל הפיט בול שלו הוליווד. הוליווד ופיט בול נוסף של וודס, שוגר, הוחרמו, ועל וודס נגזרו 80 שעות עבודה למען הקהילה. כמו כן הוא הסכים לתרום 10,000 דולר לאגודה הומנית באורגון. וולאס הושעה לשבעה משחקים לאחר שאיים על שופט. זאק רנדולף ופטרסון התקוטטו ביניהם במהלך אימון, כאשר רנדולף חובט בעינו של חברו לקבוצה, פציעה שמנעה מפטרסון לתרום משמעותית במהלך הפלייאוף. כאשר הגיעה המשטר במענה לאזעקת פריצה, הם הבחינו בריח של מריחואנה במקום, בחיפוש שנערך במקום נמצא פאונד של מריחואנה. לאחר מכן הוגדר החיפוש כלא חוקי והאשמות בנושא בוטלו. בראיון מפורסם שנתן הגארד בונזי ולס למגזין ספורטס אילוסטרייטד בשנת 2002:

"הם, (האוהדים) באמת לא חשובים לנו. הם יכולים לצעוק בוז כל יום, והם עדיין ימשיכו לבקש מאיתנו חתימות כאשר הם יראו אותנו ברחוב".

חוסר שביעות הרצון של האוהדים הרקיע שחקים; על אף שהבלייזרס המשיכו להשיג מאזן חיובי, כמות הצופים ברוז גארדן החלה לרדת. בקיץ 2003, עם ירידה בכמות הצופים, וקבוצה ההולכת לשום מקום על המגרש, וסך מקבלי משכורות מוגזם, הודיע וייטסיט כי הוא עוזב את המועדון כדי להתרכז במועדון אחר של פול אלן, סיאטל סיהוקס.

פשיטת הרגל של הרוז גארדן
כדי להחליף את וייטסיט, שכר המועדון שני אנשים בתפקידים חדשים. ג'ון נאש נשכר לתפקיד הג'נרל מנג'ר, וסטיב פטרסון מונה לנשיא המועדון. ההנהלה החדשה הבטיחה לשמור על ציוויון הקבוצה בעוד שהקבוצה תישאר מועמדת לפלייאוף; לא עבר זמן רב והמועדון פרסם "25 נקודות התחייבות" לאוהדים. שחקנים בעייתיים כמו ולס, וולאס, וג'ף מקלניס הועברו בטרייד. אך, הבלייזרס נכשלו בניסיונם להעפיל לפלייאוף 2004, מסיימים רצף של 21 עונות בהן העפילו ברציפות לפלייאוף.

שנה לאחר מכן בעיות נוספות צנחו על המועדון ומאזן הבלייזרס ירד ועמד על 27–55. פשיטת הרגל של חברת האורגון ארנה קואופרישיון, שכתוצאה ממנה אולם הרוז גארדן עבר לבעלות של כמה חברות משקיעים, שהרחיק יותר בסיס האוהדים, כמו גם התקרית בה דריוס מיילס (שהוא בעצמו אפרו-אמריקני) כינה את המאמן מוריס צ'יקס בכינוי הגנאי "ניגר" (שחור). התקרית האחרונה הצטרפה למה שרבים הגדירו כהתנהגות משמעת בלתי הולמת של מיילס, שבעקבותיה נערך הסכם סודי בין המועדון לבין מיילס כדי להחזיר לו את גובה הקנס. צ'יקס פוטר באותה עונה והוחלף באופן זמני בידי קווין פריצ'רד. באותו הקיץ החתימו הבלייזרס את נייט מקמילן, שימש כמאמן ראשי של הסיאטל סופרסוניקס בעונה הקודמת, ואילו פריצ'רד חזר לתפקידו הקודם במשרד ההנהלה הראשי של המועדון.

העונה הבאה, 2005-06, לא הייתה טובה יותר, כאשר הבלייזרס משיגים את המאזן הגרוע בליגה, 21-61. כמות הצופים שהגיע למשחקים הייתה נמוכה, והעונה לא הייתה נקייה מתקריות של שחקנים. שחקנים כמו מיילס, פטרסון, רנדולף, וסבסטיאן טלפייר היו מעורבים או בתקריות וקטטות על הפרקט או באירועים בלתי חוקיים מחוץ לתחומי המגרש. נאש פוטר בסופה של העונה, כאשר סטיב פטרסון לוקח על עצמו את תפקי' הג'נרל מנג'ר בנוסף לתפקידו כנשיא המועדון. בנוסף, סבל המועדון מיחסים גרועים עם הנהלת הרוז גארדן, כשלעיתים תכופות הם מתלוננים על "מודל כלכלי שבור". שמועות רבות הופצו בסופה של העונה כי פול אלן מתעתד למכור את המועדון; והקבוצה הועמדה למכירה במהלך הקיץ, כאשר כמה קבוצות משקיעים מגלות התעניינות. אך למרות זאת, אלן היה מוכן להוציא כסף והאיץ בפריצ'רד לבצע עסקאות ביום הדראפט. וכתוצאה מכך הוא הוציא את הקבוצה משוק המכירות.

2006–2012: תקופת רוי, אולדרידג' ואודן
בדראפט 2006 צירפה פורטלנד את למרכוס אולדרידג' בבחירה השנייה ואת ברנדון רוי בבחירה השישית. באביב שנת 2007 התפטר סטיב פטרסון מתפקיד נשיא המועדון, ופול אלן נכנס להסכם לקנייה מחדש של הרוז גארדן. על המגרש סיימו הבלייזרס את העונה במאזן 32–50, שיפור של 11 ניצחונות, והרוקי ברנדון רוי נבחר לרוקי השנה לעונת 2006/2007. באותו הקיץ פריטצ'ארד קודם לתפקיד הג'נרל מנג'ר, ומנהל חברת נייקי, לארי מילר, מונה לנשיא המועדון. הבלייזרס זכו במקום ה-1 הכללי בהגרלת הלוטרי לדראפט 2007 ובחרו את גרג אודן. כמה פרשנים חזו כי הבלייזרס יבחרו בקווין דוראנט דוראנט נבחר בבחירה ה-2 הכללית על ידי יריבתם האזורית סיאטל סופרסוניקס. אודן נפצע בברכו לפני תחילת העונה ונאלץ לעבור ניתוח, שהותיר אותו מחוץ לפרקט למשך כל עונת 2007/2008. למרות זאת, הצליחו הבלייזרס להשיג 13 ניצחונות רצופים החל מתחילת חודש דצמבר, שהסתכמו למאזן של 2–13, שהיה הטוב ביותר בליגה לחודש דצמבר. מקמילן זכה בתואר מאמן החודש, וברנדון רוי קיבל את תואר שחקן השבוע של אזור המערב שני שבועות ברציפות (השחקן הראשון מהבלייזרס המשיג זאת מאז קלייד דרקסלר בעונת 1990/1991). רוי גם זומן כשחקן מחליף למשחק האולסטאר, השחקן הראשון שנבחר למשחק האולסטאר מאז ראשיד וולאס בשנת 2001. הבלייזרס סיימו את העונה במאזן 41-41, המאזן הטוב ביותר מאז עונת 2003/2004.

עונת 2008/2009 הביאה את העלייה והתרגשות לה ציפו האוהדים. לאחר ציפייה ארוכה ערך גרג אודן את הופעת הבכורה שלו במדי הבלייזרס, כשהוא משחק 61 משחקים באותה עונה. פורטלנד גם הוסיפה ניחוח בינלאומי לסגל הקבוצה עם הגעתו של רודי פרננדס מספרד, שחקן נבחרת ספרד בכדורסל. ניקולא באטום, יליד צרפת, עלה כפורוורד הגנתי מוכשר כשהוא מתברג בחמישייה הפותחת בעונת הרוקי שלו. ברנדון רוי הופיע במשחק האולסטאר השני שלו (ברציפות), ורודי פרננדס התחרה בתחרות ההטבעות במהלך סוף שבוע האולסטאר. רוי השיג שיא קריירה של 52 נקודות במהלך משחק מול פיניקס סאנס, וקליעות ניצחון נגד יוסטון רוקטס וניו יורק ניקס. הבלייזרס הצליחו להעפיל למשחקי הפלייאוף, לראשונה מאז שנת 2003, וסיימו את העונה הסדירה במאזן 28–54, המאזן החיובי הראשון של הקבוצה מאז עונת 2002/2003. כמדורגים במקום הרביעי במערב ומחזיקים ביתרון הביתיות לסיבוב הראשון של הפלייאוף, פגשו הבלייזרס את המדורגת חמישית יוסטון רוקטס בפלייאוף 2009. הבלייזרס הפסידו בסדרה לאחר שישה משחקים, 4-2. רבים תלו את ההפסד של הבלייזרס בסדרה בגילם הצעיר של השחקנים ובחוסר ניסיון. אך עונת 2008/2009 ניכרה בעיקר בכימיה הקבוצתית מעוררת ההשראה על הפרקט ומחוצה לו, הפוטנציאל לקבוצה צעירה ואנרגטית בעונות הקרובות, ובהבאת כבוד חזרה למועדון, מה שהיה חסר לאוהדי הקבוצה למעלה מעשור.

במהלך פגרת 2009 העבירו הבלייזרס בטרייד את הבחירה ה-24 הכללית לדאלאס מאבריקס תמורת הבחירה ה-22 הכללית ובחרו את ויקטור קלאבר מספרד. כמו כן, בחרו הבלייזרס בבחירה ה-33 הכללית את הפורוורד מאוניברסיטת וילאנובה דנטה קנינגהם, וכן את ג'ון ברוקמן והגארד פאטי מילס. ברוקמן הועבר לסקרמנטו קינגס תמורת הבחירה ה-31 הכללית, ג'ף פנדרגראף. השחקן החופשי צ'אנינג פריי חתם בפיניקס סאנס, וסרג'יו רודריגז הועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס. הבלייזרס ניסו להחתים את הידו טורקוגלו, שהוביל את אורלנדו מג'יק לגמר ה-NBA 2009, אך לאחר סיכום שהושג בעל פה, העדיף טורקוגלו לחתום בטורונטו ראפטורס. בעקבות זאת, הבלייזרס ניסו להחתים את השחקן החופשי המוגבל פול מילסאפ, אך הצעתם הושוותה בידי יוטה ג'אז. ב-24 ביולי 2009 החתימו הבלייזרס את הפויינט גארד אנדרה מילר.

עונת 2009/2010 לא האירה פנים לבלייזרס. על אף שהשיגו מאזן חיובי פציעות חיבלו בקבוצה. המחליפים, ניקולא באטום ורודי פרננדס, החלו את העונה ברשימת הפצועים והפורוורד, טרוויס אאוטלו, הלך במהרה בעקבותיהם לאחר סדרה של פציעות ברגליו בשלב מוקדם של העונה. גרוע מכך, גרג אודן וג'ואל פריזבילה סבלו מפציעות ברכיים שסיימו עבורם את העונה, בעוד ברנדון רוי ולמרכוס אולדרידג' סבלו מפציעות כתף, ברכיים, וקרסול, בהתאמה. המאמן הראשי נייט מקמילן לא היה יוצא דופן וסבל מפציעה בגיד אכילס במהלך אחד מאימוני הקבוצה. עקב החלל בעמדת הסנטר רקח הג'נרל מנג'ר קווין ריצ'רד עסקה עם לוס אנג'לס קליפרס, בהביאו לקבוצה את מרכוס קמבי בתמורה לסטיב בלייק וטרוויס אאוטלו. על אף שניצחונות לא הגיעו בקלות כמו בעונה הקודמת, סיימו הבלייזרס את העונה הסדירה במאזן 32–50, שהקנה להם את המקום השישי באזור המערב. ברנדון רוי נאלץ לעבור ניתוח לאחר פציעה בברכו הימנית, אך חזר למשחק הרביעי בסיבוב הראשון של הפלייאוף מול פיניקס סאנס, אך מצבור הפציעות היה יותר ממה שהקבוצה יכולה הייתה לשאת, והבלייזרס קצרי הסגל הפסידו בסדרה לאחר שישה משחקים, 4-2.

במהלך פגרת שנת 2010, ערך המשרד הראשי של המועדון שינויים מרחקי לכת. תחילה, ב-19 ביולי 2010, הוכרז על מינויו של ג'נרל מנג'ר חדש למועדון, ריץ' צ'ו, שהחליף את קווין פריצ'רד, ששוחרר מתפקידו לאחר דראפט 2010. צ'ו הפך לג'נרל מנג'ר הראשון ב-NBA ממוצא אסייתי.

ב-21 ביולי וסלי מת'יוז חתם על חוזה לחמש שנים עם הבלייזרס לאחר שקבוצתו הקודמת, יוטה ג'אז, לא השכילה להשוות את ההצעה הכספית. ב-31 באוקטובר 2010 נפטר שחקנה לשעבר של הבלייזרס, מוריס לוקאס, ממחלת הסרטן. קבוצת הבלייזרס של עונת 2010/2011 כיבדה את זכרו, כששחמיה ענדו טלאי עם המספר 20 במהלך כל העונה. באופן דומה לעונה הקודמת סבלו הבלייזרס ממכת פציעות בתחילת עונת 2010/2011. ב-17 באוקטובר 2010 הודיעה הנהלת הקבוצה, כי גרג אודן יעבור ניתוח בברכו השמאלית, בגינו החמיץ את העונה כולה. עונה זו הייתה השלישית אותה החסיר אודן עקב פציעות בברכו. ברנדון רוי עבר ניתוח כפול ב-17 בינואר 2011, כדי לתקן את שתי ברכיו לאחר שנאבק בפציעות חוזרות ונשנות, שהותירו את עתידו בערפל. כמה ימים לאחר מכן מרכוס קמבי עבר גם הוא ניתוח לתיקון ברכו השמאלית הפגועה.

למרות המאבק בפציעות המרובות הצליחו הבלייזרס לעלות שלב במשחקי הפלייאוף. למרכוס אולדרידג' פרץ והשיג מספרי שיא לעונה, כמו גם זכה בהוקרה ובפרסי שחקן השבוע ושחקן החודש באזור המערב. וסלי מת'יוז פרץ גם הוא בהיעדרו של ברנדון רוי, והוכיח כי הוא היה ראוי למאמץ שהושקע ברכישתו במהלך הפגרה. בהאמינו כי הקבוצה מסוגלת לרוץ רחוק בפלייאוף, ביצע ריץ' צ'ו את הטרייד המשמעותי הראשון שלו כאשר ב-24 בפברואר 2011, כאשר נותרו רק 7 דקות לסיום מועד ההעברות, שלחו הבלייזרס את הפורוורד דנטה קנינגהם, הסנטר ג'ואל פריזבילה, ואת הסנטר שון מרקס לשארלוט בובקאטס, תמורת שחקן האולסטאר לשעבר ג'רלד וולאס. השיפור במשחקו של אולדריג' וכן משחקו מעורר ההשראה של מת'יוז החזיקו את הבלייזרס תחרותיים, כשהם מעפילים שוב למשחקי הפלייאוף, לאחר שסיימו את העונה הסדירה במאזן 48-34. אך כמו בעונות הקודמות הודחו הבלייזרס בשישה משחקים בסיבוב הראשון, הפעם מול מי שהפכו לאלופי ה-NBA, דאלאס מאבריקס.

במהלך פגרת 2011, שחררו הבלייזרס את הג'נרל מנג'ר ריץ' צ'ו, כביכול עקב בעיות תקשורת "ונושאי כימיה" עם הבעלים פול אלן. מנהל הסקאוטינג של המועדון, צ'אד ביוקאנן, לקח על עצמו באופן זמני את תפקיד הג'נרל מנג'ר. שחרורו של צ'ו ספג ביקורת קשה מידי המגזין ספורטס אילוסטרייטד, שטען כי צעד זה "אינו הגיוני", ואף ציין שאלן עשה צעדים מעוררי תהייה רבים בתקופת בעלותו על המועדון.

ב-23 ביוני 2011, ביום הדראפט, בחרו הבלייזרס את הגארד נולאן סמית' מאוניברסיטת דיוק, כבחירה ה-21 הכללית ואת ג'ון דיבלר מאוניברסיטת המדינה של אוהיו כבחירה ה-51 הכללית. באותו היום ערכו הבלייזרס טרייד משולש שכלל את הקבוצות דנוור נאגטס ודאלאס מאבריקס. הטרייד שלח את הגארד אנדרה מילר מהבלייזרס לדנוור נגאטס ואת רודי פרננדס לדאלאס, יחד עם פטרי קופונן, עליו היו לבלייזרס זכויות והוא עדיין לא ערך הופעה אחת במדי הבלייזרס. בתמורה קיבלו הבלייזרס את הגארד ריימונד פלטון מהנאגטס. בנוסף, קיבלו הנאגטס את הרוקי ג'ורדן המילטון מהמאבריקס ובחירת סיבוב שני עתידית מהבלייזרס.

עקב שביתת השחקנים שהתקיימה בשנת 2011, כל עסקאות המועדון הושמו בהמתנה עד תחילת חודש דצמבר, כאשר הוחלט על לוח מקוצר של 66 משחקים. ב-9 בדצמבר 2011 החל מחנה טרום העונה, יחד עם שוק השחקנים החופשיים. באותו הבוקר נודע רשמית כי הגארד ברנדון רוי נאלץ לפרוש ממשחק פעיל עקב בעיות ברכיים. בנוסף, הסנטר גרג אודן סבל מעיכוב בחזרתו למגרשים עקב סיבוכים בפציעות הברכיים מהן סבל לאורך העונות הקודמות. הפורוורד למרכוס אולדריג' שהתגלה כסובל מחוסר סדירות בקצב פעולת הלב במהלך שנת 2007, עבר תהליך רפואי שהיה אמור לתקן את הבעיה. הג'נרל מנג'ר הזמני של המועדון, צ'אד ביוקאנן, החתים שלושה שחקנים חופשיים שבוע לפני משחק טרום העונה הראשון. ב-11 בדצמבר סיכמו הבלייזרס את התנאים עם השחקן הוותיק קורט תומאס מתוך ניסיון למלא את החלל שנוצר בקו הקדמי של הקבוצה. עקב הצורך בקלעי לאחר עזיבתם של רוי ופרננדס, החתימו הבלייזרס ב-15 בדצמבר את השחקן השישי לשנת 2010 ג'מאל קרופורד, תוך שהם מנצלים את הסעיף החדש בחוקת ה-NBA, סעיף אמנסטי על ברנדון רוי. מאוחר יותר באותו היום החתימו הבלייזרס את השחקן החופשי קרייג סמית'.

2012–2023: תקופת דמיאן לילארד
ביוני 2012 מונה ניל אולשיי לג'נרל מנג'ר של המועדון. בדראפט 2012 בחרה פורטלנד את דמיאן לילארד בבחירה השישית ואת מאיירס לאונרד בבחירה ה-11. באוגוסט מונה טרי סטוטס למאמן הראשי של הקבוצה. בהובלתו של לילארד, הבלייזרס שיחקו היטב והיו בין המועמדים לפלייאוף במשך רוב העונה, אך רצף פציעות והפסדים הביא אותם למקום ה-11 במערב, עם מאזן של 33–49. עם ממוצעים של 19.0 נקודות, 6.5 אסיסטים ו-3.1 ריבאונדים, לילארד נבחר פה אחד לרוקי השנה של הליגה.

בעונת 2018/2019 השיגה במשחק האחרון של העונה את המקום השלישי במערב שהפגיש אותה מול אוקלהומה סיטי. הסדרה נגמרה בשלשת ניצחון עם הבאזר של דמיאן לילארד, השנייה בקריירה שלו שמנצחת סדרה. לאחר מכן נפגשו הבלייזרס מול דנוור נאגטס אותם ניצחו בסדרה 4-3, וכך הגיעו לגמר המערב לראשונה מאז שנת 2000. בגמר המערב הפסידה הקבוצה לגולדן סטייט 0–4. בעונת 2019/20 הגיעה הקבוצה לבועה באורלנדו, ולאחר שמונת המשחקים שבהם הגיעה למאזן של 6-2, ניצחה הקבוצה במשחק ה"פליי אין" הראשון בהיסטוריה את הממפיס גריזליס, מה שהוביל אותם לסדרת פלייאוף מול הלוס אנג'לס לייקרס בה הפסידו 1–4.

2023–הווה: בנייה מחדש
ב-27 בספטמבר 2023, הבלייזרס רכשו את השחקנים ג'רו הולידיי, דיאנדרה אייטון וטומאני קמארה כחלק מטרייד ששלח את לילארד למילווקי באקס ואת גרייסון אלן, יוסוף נורקיץ', נסיר ליטל וקיאון ג'ונסון לפיניקס סאנס. ארבעה ימים לאחר מכן הולידיי הועבר לבוסטון סלטיקס בתמורה לרוברט ויליאמס, מלקולם ברוגדון ושתי בחירות דראפט עתידיות. ג'רמי גרנט חתם מחדש על חוזה ל-5 שנים בשווי 160 מיליון דולר. הבלייזרס סיימו את עונת 2023/2024 עם מאזן של 21–61 ולא הצליחו להעפיל לפלייאוף.

בבחירה השביעית של דראפט 2024, הבלייזרס בחרו את דונובן קלינגן, סנטר מאוניברסיטת קונטיקט. באותו יום, הם רכשו את דני אבדיה מוושינגטון וויזארדס בתמורה לברוגדון, קרלטון קרינגטון (הבחירה ה-14 בדראפט) ו-3 בחירות דראפט נוספות.

תמיכת האוהדים וה"בלייזרמאניה"
הקשרים בין המועדון לאוהדים, הידועים בכינויים ה"בליזרמאניה", מתועדים היטב. פורטלנד היא אחת הקבוצות מושכות הקהל ב-NBA, עם שתי תקופות יוצאות מהכלל בהיסטוריה של המועדון. בתחילת דרכם, במשך ארבע העונות הראשונות של הבלייזרס בליגת ה-NBA, כשלו הבלייזרס והצליחו להביא פחות מ-10,000 אוהדים למשחק. כמות הצופים עלתה בשנת 1974, כאשר הקבוצה בחרה את ביל וולטון.

התופעה המוכרת בכינוי ה"בלייזרמאניה" החלה במהלך עונת 1976/1977, כאשר הקבוצה הצליחה להשיג את המאזן החיובי הראשון בתולדותיה, והעפילה לראשונה למשחקי הפלייאוף ואף השיגה את אליפות ה-NBA היחידה שלה, כשהיא גוברת על פילדלפיה 76', הפייבוריטית בגמר ה-NBA. הקבוצה הפכה לפופולרית ביותר באזור פורטלנד לאחר מכן. באותה עונה החלה הקבוצה את רצף משחקי הבית בהם היה אולמם מלא עד לאפס מקום, רצף שהמשיך עד למעבר המועדון לאולם החדש, הרוז גארדן, בשנת 1995. המועדון המשיך למשוך 19,000 צופים בממוצע למשחקי הבית עד לעונת 2003/2004, כאשר כמות הצופים החלה לרדת לאחר שהמועדון סבל מבעיות תדמית קשות, עקב מוניטין ה"ג'ייל בלייזר" שדבק במועדון, ולא הייתה תחרותית יותר על המגרש. לאחר שבחרה את ברנדון רוי, שהפך לרוקי השנה ונבחר 3 פעמים למשחק האולסטאר בשנת 2006, החלה כמות הצופים לעלות במהלך עונת 2006/2007 והמשיכה גם בעונת 2007/2008. ב-27 משחקי הבית האחרונים של עונת 2007/2008 הייתה תפוסה מלאה, רצף שהמשיך לאורך עונת 2008/2009 ולא נשבר בעונת 2010/2011.

לוגואים

מאמני הקבוצה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת :
 מאמן שנים עונה סדירה פלייאוף הישגים משחקים ניצחונות הפסדים % הצלחה משחקים ניצחונות הפסדים % הצלחה רולנד טוד 1970–1972 138 41 97 0.297 — — — — — סטו אינמן 1972 26 6 20 0.231 — — — — — ג'ו מקלוסקי 1972–1974 164 48 116 0.293 — — — — — לני וילקינס 1974–1976 164 75 89 0.457 — — — — — ג'ק רמזי 1976–1986 820 453 367 0.552 59 29 30 0.492 זכייה באליפות ה-NBA (1977) מייק שולר 1986–1988 211 127 84 0.602 8 2 6 0.250 זכייה בפרס מאמן העונה (1987) ריק אדלמן 1988–1994 445 291 154 0.654 69 36 33 0.522 — פי. ג'יי. קרליסימו 1994–1997 246 137 109 0.557 12 3 9 0.250 — מייק דאנליבי 1997–2001 296 190 106 0.642 36 18 18 0.500 זכייה בפרס מאמן העונה (1999) מוריס צ'יקס 2001–2005 301 162 139 0.538 10 3 7 0.300 — קווין פריצ'רד 2005 27 5 22 0.185 — — — — — נייט מקמילן 2005–2012 535 266 269 0.497 18 6 12 0.333 — קיילב קנאלס 2012 23 8 15 0.348 — — — — — טרי סטוטס 2012–2021 720 402 318 0.558 62 22 40 0.355 — צ'ונסי בילאפס 2021–הווה 246 81 165 0.329 — — — — —טיאגו ספליטר2025–

מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)
 ג'נרל מנג'ר  תקופה  הישגים הארי גליקמן  1970–1981  זכייה באליפות ה-NBA (1977) סטו אינמן  1981–1986  – באקי באקוולטר  1986–1992  זכייה בפרס מנהל העונה (1991) ג'ף פיטרי  1992–1994  – בוב וייטסיט  1994–2003  – ג'ון נאש  2003–2006  – סטיב פטרסון  2006–2007  – קווין פריצ'רד  2007–2010  – ריץ' צ'ו  2010–2011  – צ'אד ביוקנן  2011–2012  – ניל אולשיי  2012–2021 – ג'ו קרונין  2021–הווה –

הישגים ופרסים
שיאים למשחק בודד
חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת .
נקודות: 71, דמיאן לילארד מול יוסטון רוקטס, 27 בפבואר 2023.

ריבאונדים: 30, אנס קאנטר מול דטרויט פיסטונס, 11 באפריל 2021.

אסיסטים: 20, רוד סטריקלנד מול פיניקס סאנס (1994) ומול יוסטון רוקטס (1996).

חטיפות: 10, לארי סטיל (1974), קלייד דרקסלר (1986) וברנדון רוי (2009).

חסימות: 9, ביל וולטון פעמיים (1974 ו-1977), ת'יאו ראטליף פעמיים (2004) וג'ואל פריזבילה (2006).

שיאי קריירה בקבוצה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת , ומתייחסים לעונה הסדירה בלבד. חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת .

פרסים אישיים

 שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות 
 מספר  שחקן  תפקיד  שנים בקבוצה 1  לארי ויינברג  מייסד ובעלים  1970 - 1988 13  דייב טוורדזיק  רכז  1976 - 1980 14  ליונל הולינס  רכז  1975 - 1980 15  לארי סטיל  קלע  1971 - 1980 20  מוריס לוקאס  פאוור פורוורד  1976 - 1980, 1987 - 1988 22  קלייד דרקסלר  קלע  1983 - 199530  בוב גרוס  סמול פורוורד  1975 - 1982 טרי פורטר  רכז  1985 - 1995 32  ביל וולטון  סנטר  1974 - 1979 36  לויד ניל  פאוור פורוורד, סנטר  1972 - 1979 45  ג'ף פיטרי  קלע, רכז  1970 - 1976 77  ג'ק רמזי  מאמן  1976 - 1986 מיקרופון  ביל שונלי  שדרן  1970 - 1998

 סגל שחקנים בעונת 

 קישורים חיצוניים 





הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל אמריקאיות
קטגוריה:פורטלנד: ספורט