הר דב

שמאל|ממוזער|250px|רמת הגולן והר דב מעמק החולה. בקדמת התמונה נראה תל אנפה
הַר דֹּב או כֶּתֶף שִׂיאוֹן או הַר הַבְּתָרִים (בערבית; גַ'בַּל רֻאוּס, جبل رؤوس, בתרגום לעברית; הַר רָאשִׁים) היא שלוחה מערבית של הר החרמון, המגיעה לגובה 1,529 מטר מעל פני הים. ההר חולש על אזור נרחב בצפון הגליל והגולן ובדרום לבנון. פני ההר מכוסים סלעים קרסטים בעלי צורות מגוונות. בין הר דב לבין הר דובדבן זורם נחל שיאון, היורד מהר שיאון שמעליהם. קריאת שמו הראשון, הר דב היא על-שם הלוחם החייל סרן  הי"ד שנפל בעת מילוי תפקידו. שמו השני, כתף שִׂיאוֹן על שם הנחל הזורם במורדות ההר הנקרא נחל שיאון. שמו השלישי, הר הבתרים על שם ברית בין הבתרים שנעשתה על פי המסורת בקרבת ההר בין האל לאברהם.

מאז נסיגת צה"ל מדרום לבנון בשנת 2000, ההר מהווה נושא למחלוקת בין ישראל ללבנון, התובעת ריבונות על השטח הידוע בשם חוות שבעא. ישראל מחזיקה בשטח מאז כבשה את רמת הגולן מידי סוריה ב-1967, והחילה עליו את הריבונות הישראלית ב-1981 באמצעות חוק רמת הגולן.

מעמד דתי 

במפנה הדרומי של ההר, בדרום כֶּתֶף שיאון, נמצא הר הבתרים, בגובה 1,296 מעל פני הים. על ההר נמצא אתר מקודש ליהודים ולמוסלמים, שנקרא בערבית "משהד א-טיר אל-אִבראהימי" (مشهد الطير الإبراهيمي) שפירושו "האתר הקדוש של ציפורי אברהם" או "מקאם אבראהים אל-ח'ליל" (مقام إبراهيم الخليل) שפירושו "האתר הקדוש של אברהם ידיד האל".

לפי מסורות אחדות במקום זה התרחשה ברית בין הבתרים, ולפיכך נהגו יהודים לעלות לרגל אל ההר בשבוע של פרשת "לך לך" ולקרוא את הקטע בפרשה המתאר את ברית בין הבתרים, תיאור המופיע ב. על פי המקרא, ה' ציווה את אברהם לקחת בהמות ועופות, אברהם ביתר את הבהמות לשני חלקים והניח אותם זה מול זה, ואת העופות לא ביתר. במעמד זה ה' התגלה לאברהם במחזה נורא, כרת עמו ברית והבטיח לתת לזרעו את כל הארץ המשתרעת מנהר מצרים עד נהר פרת.

הביטוי "ציפורי אברהם" באחד משמות המקום בערבית מתייחס כנראה לפסוק 260 בסורת אל-בקרה, הסורה השנייה בקוראן. בפסוק זה מבקש האל מאברהם להקריב ארבעה סוגי עופות ולהניח את בתריהם על הר. האל מחיה את העופות כאות לאברהם שתחיית המתים אפשרית ברצון האל.

היסטוריה
במלחמת ששת הימים כבשה ישראל את רמת הגולן מידי סוריה, וסיפחה אותה בשנת 1981. ב-3 בדצמבר 1969, ב"מבצע פלצור", פשט כוח מחטיבת גולני על ג'בל רוס והרג כחמישים מחבלים. לאחר מכן שמר צה"ל על נוכחות קבועה בהר ואף בנה בו מוצבים מבוצרים. הידועים שבהם מוצבי נחל שיאון, גלדיולה, דליה והדס. ב־3 באוגוסט 1970 נפצע אנושות סרן , מפגיעת פצצת מרגמה שירו מחבלים לעבר מוצב צה"ל שבהר. הוא נפטר לאחר שישה ימים, ולאחר מותו הוחלט לקרוא את שם ההר על שמו: הר דב.

ב-1971 נחנכה דרך גדעון על שם אלוף-משנה , על בסיס נחל שיאון, 26 ק"מ אורכה, המוליכה למוצבי הר דב ומהווה ציר חליפי למוצבי החרמון. בשנת 1979 הוקמה על הר דב היאחזות נח"ל שיאון. ההיאחזות ננטשה ב-1986 ומבניה פורקו, מאחר שהוחלט שאין היתכנות כלכלית להקמת יישוב אזרחי במקום. בשנת 1984 גרעין של שבעה חברי קיבוץ גונן, בראשות דויד רוטנברג, ניסה להקים במקום קיבוץ אך הניסיון לא צלח.

ההר חולש על אזור נרחב בצפון הגליל, הגולן ודרום לבנון ו'דרך גדעון' החוצה אותו היא ציר גישה חלופי למוצבי החרמון. מאז נסיגת צה"ל מדרום לבנון מהווה האזור סלע מחלוקת בין ישראל ללבנון ולחזבאללה המשים עצמו מגן לבנון. ישראל טוענת כי מדובר בשטח שהיה סורי עד מלחמת ששת הימים אז עבר לידי ישראל יחד עם רמת הגולן והר החרמון, ואין לו כל קשר ללבנון. גם המזכיר הכללי של האו"ם קבע בדו"ח על נסיגת ישראל מלבנון מ-22 במאי 2000, כי לפי המפות שבידי האו"ם הר דב היה בשטח סוריה עד מלחמת ששת הימים, ולפיכך נסיגת ישראל מלבנון אינה קשורה אליו. לעומת זאת, חזבאללה טוען שהשטח, הידוע גם כחוות שבעא, הוא חלק מלבנון, ועל ישראל לפנות אותו, מכיוון שהיה בשטחה בתקופת המנדט הצרפתי.

מאז נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000 ועד מלחמת לבנון השנייה ב-2006 היוותה סוגיית השליטה בשטח עילה לאנשי חזבאללה לתקוף את מוצבי צה"ל שבהר והיישובים הסמוכים, ולבצע ניסיונות חדירה וחטיפת חיילים. התקרית החמורה ביותר התרחשה ב-7 באוקטובר 2000, ובה תקפו פעילי חזבאללה סיור של צה"ל וחטפו שני לוחמים מחיל ההנדסה הקרבית,  ו ואת הנהג , תוך התעלמות של אנשי או"ם מכוח UNIFIL המוצב באזור. בדיעבד הסתבר שהחיילים נהרגו בהתקפה (המחבלים הכינו מטען לרק"ם, אך שלושת החיילים נסעו בבט"שית), וחזבאללה חטף את גופותיהם. באוגוסט 2002 בוצע ירי טילים נגד טנקים ופצצות מרגמה של חזבאללה לעבר מוצב צה"ל בהר דב ממנו נפצע באורח אנוש סמ"ר אופיר מישאל, אשר נפטר מפצעיו לאחר יומיים. מן הירי נפצעו שני חיילים נוספים באורח קל עד בינוני. ביוני 2005, בעקבות חדירת חולית פעילי חזבאללה להר, ארב לה כוח מיחידת מגלן, בפיקוד איתמר בן חיים. הכוח הרג את מפקד החולייה ופצע פעיל נוסף. בתגובה ירו פעילי חזבאללה אש מרגמות על מוצבי צה"ל, ממנה נהרג לוחם מחטיבת גולני, רב"ט עוזי פרץ, וחיל האוויר תקף מטרות בלבנון.  בנובמבר 2005 נערך ניסיון חטיפה נוסף בגזרת הכפר רג'ר שנבלם על ידי כוח מגדוד 202 של חטיבת הצנחנים. בעקבות מלחמת לבנון השנייה קיבלה מועצת הביטחון של האו"ם את החלטה 1701 שקוראת, בין היתר, לבחינה מחודשת של סוגיית חוות שבעא, ובכלל זה הר דב. בדו"ח מזכ"ל האו"ם למועצת הביטחון מיום 30 באוקטובר 2007 נמסר על התקדמות בבדיקת העניין, אך אין החלטה סופית, כך שהמצב בשטח נשאר בעינו, והוא כעת בשליטת ישראל.

ב-28 בינואר 2015, חזבאללה פרס מארב נ"ט סמוך להר ופגע בשני כלי רכב כתגובה לתקיפה אווירית בסוריה שממנה נהרג ג'יהאד מורנייה וגנרל איראני. כתוצאה מכך נהרגו שני חיילים ונפצעו שבעה.

ב-1 בספטמבר 2019 דווח ב"אל-מנאר", ערוץ הטלוויזיה של החזבאללה, כי ישראל ירתה פגזים באזור הר דב, ופיזרה חומר דליק על חורש באזור, כדי לחשוף את פני השטח הסמוך להר. צה"ל אישר כי פעל באזור ההר.

ב-27 ביולי 2020 סוכל פיגוע של חוליות מחבלים אשר חצו את הגבול הבינלאומי באזור ההר, חיילים אשר הוצבו במקום פתחו באש כנגד החולייה שברחה חזרה ללבנון. מלבד זאת באזור נשמעו קולות נפץ לצד תנועה ערה של כלי טיס. בתקשורת הלבנונית דווח על ירי פגזים באזור חוות שבעא. בעקבות זאת חסם צה"ל את הכבישים במרחב למשך כשעה, הורה לתושבי האזור להישאר בבתיהם וסגר זמנית את שדה התעופה בראש פינה.

במרץ 2024, על מנת להתאים את המענה הצבאי של צה"ל בגבול הצפון הוקמה חטיבת ההרים אשר תפעל תחת אוגדת הבשן בגזרת הר דב והר החרמון.

באוקטובר 2024 במהלך התמרון הקרקעי בלבנון חטיבת ההרים פשטה על אזור הר דב הלבנוני, השמידה תשתיות של חזבאללה במרחב וכבשה חלקים ממנו.

שמאל|ממוזער|250px|פסגת הר דב בעת ערפל

ראו גם
חוות שבעא
הפסגות הגבוהות ביותר בישראל
גבולות מדינת ישראל
מבצע פלצור
חטיפת החיילים בהר דב
כביש 999

 לקריאה נוספת 
 עמנואל הראובני, פסגות, כנרת בית הוצאה לאור, 1993.

 קישורים חיצוניים 



 אלישע שטרק שחם, ההר של דב, בתוך: על הצפון - עיתון מועצה אזורית הגליל העליון, גיליון מספר 238, 29 ביולי 2020, עמ' 28–29.

 הערות שוליים 

דב
*
*
קטגוריה:יחסי ישראל–לבנון