צופיתיים

צופיתיים (שם מדעי: Nectariniidae) היא משפחת ציפורי שיר קטנות גוף וזריזות.
שמאל|ממוזער|צופית בוהקת מוצצת צוף
שמאל|ממוזער|Hedydipna collaris על פרח
שמאל|ממוזער|Cinnyris lotenius
ממוזער|Anthreptes malacensis

דמיון לקוליבריים
קיים דמיון מורפולוגי בין הקוליבריים ובין הצופיות, אולם מבחינה טקסונומית מדובר בשתי משפחות שונות. הצופיות הן משפחה בסדרת ציפורי השיר והן נפוצות ביבשת אפריקה וגם בישראל. הקוליבריים הם משפחה בסדרת הקוליבראים, והם מצויים ביבשת אמריקה בלבד. הבלבול בין שתי המשפחות נובע ממאפיינים פיזיים ואקולוגיים דומים של שתי הציפורים - גודלן הזעיר, צבעיהן המרהיבים ומקורן הארוך והמעוקל, וכן התזונה המבוססת בעיקרה על צוף פרחים. תופעה זו, של קיום שני טקסונים שאינם קשורים זה לזה, אך בעלי מאפיינים מורפולוגיים דומים, וממלאים תפקידים מקבילים במערכת האקולוגית, מכונה אבולוציה מתכנסת או אבולוציה מקבילה.

ישנן שתי משפחות נוספות של ציפורים – דִּבְשָׁנִיִּים (Meliphagidae; באנגלית Honeyeaters) ונקרות פרחים (Dicaeidae; באנגלית Flowerpeckers) – הדומות לקוליבריים ולצופיות במראן ובהתנהגותן, וגם הן התפתחו כל אחת באופן עצמאי. אזור תפוצתן הוא אסיה, אוסטרליה ואוקיאניה.

תפוצה ומראה

מוצאה המקורי של משפחת הצופיות הוא באזורים הטרופיים שביבשת אפריקה. אזור ישראל–סוריה–לבנון הוא הקצה הצפוני של תחום המחייה של הצופיות.

משפחת הצופיות מהווה דוגמה לשוני החיצוני המתקיים פעמים רבות בין זכר לבין נקבה בעולם החי (דו-צורתיות זוויגית):  הזכר מתהדר בצבעים יפים ובוהקים כמו כחול, שחור וירוק זוהר על גבו, כתם בצבע כתום, אדום או צהוב על חזהו, וגוונים של  סגול בראשו. לעומת זאת, לנקבה יש מופע חדגוני בצבעי אפור וזית, המשמש לה כהסוואה בין הענפים.

מיון המשפחה
 סוג ומין יחיד צופית אדומת-לחיים (Chalcoparia singalensis)
 Deleornis
 Anthreptes
 Hedydipna
 סוג ומין יחיד Hypogramma hypogrammicum
 Anabathmis
 סוג ומין יחיד Dreptes thomensis
 סוג ומין יחיד צופית כתומת-חזה (Anthobaphes violacea)
 Cyanomitra
 Chalcomitra
 Leptocoma
 Nectarinia - בה צופית המלכיט
 סוג ומין יחיד צופית זהובת-כנף (Drepanorhynchus reichenowi)
 צופית (Cinnyris)
 Aethopyga
 Arachnothera

הצופיות בישראל

המין היחיד ממשפחת הצופיות הנפוץ בישראל הוא צופית בוהקת (Nectarinia osea), המכונה גם בקיצור צופית ולעיתים יונק הדבש. בהתאם לתפוצת המשפחה כולה, המוגבלת בעיקר לאזורים טרופיים, תפוצתו הטבעית של המין בישראל הייתה מוגבלת בעבר לאזור הצמחייה הסודנית - אזור בו גדלים בין השאר מינים שמוצאם באזורים הטרופיים של אפריקה, כמו שיטת הסוכך ושיטה סלילנית, ובלוטנית אפריקנית. עם התפתחות היישוב היהודי בארץ, בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, השתנה נוף הארץ, ובסביבות היישובים החל גינון מאסיבי בצמחי תרבות, שכללו גם מינים רבים ממוצא טרופי המותאמים להאבקה על ידי ציפורים, עם פרחים ססגוניים העשירים בצוף (למשל טקומית הכף). עקב כך, החלה הצופית להתפשט ברחבי הארץ, וכיום היא נפוצה ביותר בכל חלקי הארץ, בכל עונות השנה.

גלריה

לקריאה נוספת
עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 6 - עופות, עמוד 408. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1986, 
הינצל, פיטר, פרסלאי, הציפורים מגדיר שדה שלם, נוסח עברי יצחק כפכפי, הוצאת הקיבוץ המאוחד תשמ"א 1981, עמוד 265.
 לקסיקון דביר לזואולוגיה מאת מנחם דור, ע"ע Meliphagidae -דִּבְשָׁנִיִּים

 קישורים חיצוניים 


 צופית באתר צפונט
 צופית בוהקת -המרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר הבית
 צופית מחבר: ד"ר נח רוטרי - בספרייה הווירטואלית של מט"ח
 צופית - במרכז לחקר נדידת הציפורים
 הצופית הארצישראלית - באתר מט"ר
 צופית - מאת אהוד קלפון

הערות שוליים

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולס אילוורד ויגורס
mr:जांभळा सूर्यपक्षी