אפולוניה

אַפּוֹלוֹנְיָה־אַרְסוּף (גם תֵּל אַרְשָׁף) היא מצודה עתיקה ועיר ששרידיה נמצאים במישור החוף על מצוקי הכורכר בשרון הדרומי, ממערב לשכונת נוף ים בהרצליה, בקרבת סידנא עלי של ימינו. המקום הוכשר לביקורי מטיילים והוקם במקום גן לאומי.

היסטוריה
שמאל|ממוזער|250px|החפיר הדרומי של העיר
שמאל|ממוזער|250px|שרידי מגדל העוז
שמאל|ממוזער|175px|פתח הפיר בחצר המצודה שטרם נחפר. סביר שזה היה הפתח אל תעלת המילוט מהמצודה אל הנמל
שמאל|ממוזער|250px|חותמו של בליאן I, שליטה של ארסור. על החותם כתוב: "זה המבצר של ארסור"
העיר ארשף הוקמה בראשית התקופה הפרסית (המאה ה־6 עד המאה ה־4 לפנה"ס) על ידי הפיניקים, ונקראה על שם רשף, אל הסער והמלחמה הפיניקי. המקום נכלל בתחומי השפעתה של העיר צידון, שקיבלה את אזור השרון לניהולה מידי השלטון הפרסי כפי שמוזכר בכתובת אשמונעזר. היישוב הפיניקי שהתקיים במקום בתקופה זו עסק ביצור צבע הארגמן וקיים קשרי מסחר עם האזור הים האגאי ויוון. יש המשערים שיישובם של ארשף ותל מיכל בקרבה כה גדולה הוא ביטוי של התחרות בין צידון לצור ביישוב המוגבר בדרום פיניקיה בתחילת התקופה הפרסית, כאשר ארשף הייתה עיר חסות צידונית ותל מיכל הייתה צורית.

בתקופה ההלניסטית המשיך היישוב במקום להתפתח. בתקופה זאת נכללה העיר בתחומי השליטה של הממלכה הסלאוקית, והעיר שימשה כנמל ומעגן עבור ספינות ששטו בין יפו לדור, הנמלים המוגנים היחידים באזור. האוכלוסייה הנוכרית בעלת הנטיות ההלניות שהרכיבה את המארג הדמוגרפי המקומי הביאה לשינוי שם האתר מ"אַרְסוּף" (שם שמי) ל"אַפּוֹלוֹנְיָה" (שם יווני). שני האלים רשף ואפולו היו מזוהים זה עם זה.

בתקופה הרומית גדלה העיר והתפתחה. היישוב הפך למרכז עירוני לאזור כולו, והעיר הייתה נקודת היישוב הגדולה בין יפו לקיסריה על דרך החוף.
בשנת 113/4 נפגעה העיר ברעידת אדמה, אך שוקמה במהירות. בתקופה זאת הוקם במקום נמל, והעיר עסקה במסחר ימי עם איטליה וצפון אפריקה.

בתקופה הביזנטית המשיכה העיר לגדול ושמה שונה לסוזוסה (שם שפירושו עירו של הפודה). במאה החמישית והשישית הייתה העיר היישוב הגדול בשרון, אחרי קיסריה. בעיר הייתה כנסייה גדולה והתגוררו בה נוצרים רבים, לצד אוכלוסייה שומרונית גדולה (ייתכן שאחת המסורות השומרוניות שזיהתה במקום את קבר עלי הכהן מקורה בתקופה הביזנטית). בעיר התפתחה תעשיית זכוכית, ושטחה בתקופה זאת הגיעה ל־280 דונם. בתקופה זאת הייתה העיר עיר פרזות (כלומר לא מוקפת חומה).

ב־640 נכבשה העיר בידי המוסלמים. העיר בוצרה והוקפה חומה בעקבות התקפות חוזרות ונשנות בידי הציים הביזנטיים מן הים כפי שהדבר מתבטא בתיאורו של מוקדסי (ראה סידנא עלי). שטח העיר הצטצמם ל־90 דונם וכך גם גודל הנמל. בתקופה זאת הוקמו שווקים גדולים ותעשיית קדרות מפותחת. ב־809, בעקבות מותו של הח'ליף הארון א־רשיד, נערכו פרעות בקהילה השומרונית המקומית ונהרס בית הכנסת שלה.

ב־1099 לאחר כיבוש ירושלים צרו הצלבנים על ארסוף, אך נכשלו. ב־1101 נכבשה ארסוף על ידי הצלבנים בראשות בלדווין הראשון שנעזר בצי אוניות מג'נובה. במאה ה־12 הפכה ארסוף לאחוזה פאודלית בשם "אַרְסוּר" (Arsur), ושליטה היה ז'אן הראשון מארסור (Jean I, seigneur d'Arsur; 1168–1198). בעקבות המפלה הצלבנית בקרב קרני חיטין בשנת 1187 הייתה ארסוף תחת שליטה מוסלמית במשך ארבע שנים, וביצוריה נהרסו. ב־7 בספטמבר 1191 נערך בסמוך ליער ארסוף (יער האלונים שהיה באזור) קרב גדול בין ריצ'רד לב הארי לצלאח א־דין. הקרב הסתיים בניצחון צלבני, שקיים את הממלכה במשך העשורים הבאים.

החל מ־1207 החליפה ארסוף אדונים צלבניים רבים. ב־1241 בוצרה העיר, נבנתה מצודתה הגדולה והוקם בה נמל חדש. בשנים ההן הייתה לעיר תעלת ההגנה היבשה (חפיר) הרחבה והמושקעת ביותר במבצרי הארץ, שהגנה על דרך החוף מיפו לקיסריה, והמעגנה שלה איפשרה לצלבנים קשר ימי עם אירופה והעברת אספקה, חיילים וסחורות. ב־1261 עברה העיר ומבצרה לרשות מסדר ההוספיטלרים. במרץ 1265 עלה הסולטאן הממלוכי ביברס בראש צבאותיו על העיר, ולאחר 40 ימי מצור היא נפלה. בכך תמו 164 שנים של שלטון נוצרי כמעט רצוף במבצר ובעיר. ביברס הרס את חומותיה ואת מבצרה, והיא נותרה מאז שוממה.

הנזיר הפרנציסקני אז'ן רוז'ה ביקר בארסוף במחצית הראשונה של המאה ה־17 ודיווח כי זהו כפר גדול המאוכלס מוסלמים, יהודים ויוונים. זוהי העדות היחידה ליישוב יהודי באפולוניה.

עדות של חייל בריטי שלחם במלחמת העולם הראשונה באפולוניה, מתארת "קמרונות ואבנים ששימשו לנו כשוחות מאולתרות... האם הארכאולוג של הדורות הבאים, כאשר יבחן עמודים וטירה מתמוטטת, יחשוב עלינו, שחפרנו בקברים חצובים בסלע והתחבאנו במערות בתחתית הצוק, בעוד תותחים רועמים מעל אחו פורח?". החיילים הבריטים הציבו מקלע על קיר המצודה והתאמנו בירי לכיוון הים, ולכן נמצאו במקום תרמילים וקליעים רבים ממלחמת העולם הראשונה.

בכפר שמריהו נתגלו ב־1962 מאות מערות קבורה, שמאמינים כי שימשו את תושבי אפולוניה.

ארכאולוגיה
הגן הלאומי
בשנות השבעים והתשעים נערכו בתחומי האתר חפירות ארכאולוגיות שנוהלו על ידי פרופ' ישראל רול ואיתן אילון; רול מצא את "הוילה הרומית" - מבנה מרשים המתוארך למאה הראשונה לספירה, אשר ככל הנראה שימש בית מכס. במבצר שהלך ונחשף עם התקדמות החפירה, התגלה בין השאר בור ספיגה מימי המצור הממלוכי ובו כ-1,500 כלי אוכל שלמים ובצדם עצמות רבות. מאז מנוהלות החפירות על ידי פרופ' אורן טל מאוניברסיטת תל אביב.
במסגרת החפירות נחשפו חלקים נרחבים מהעיר, ובתוכם מקטע פסיפס מהתקופה הביזנטית, ככל הנראה שריד לבית כנסת שומרוני. אולמות המבצר נחפרים אף הם במטרה למצוא פריטים שהיו בקפלת המבצר ונפלו למטה. בין הממצאים שנאספו מהקפלה - שברי ויטראז' עם איורי דמויות, ושרידי ראש של מִפְלָץ שכנראה הוצב על מזוזת הכניסה למבצר והושחת. מתחת למבצר התגלו מנהרות תת-קרקעיות שכנראה חפרו הממלוכים בזמן הפלישה, מהצד המזרחי אל המבצר, בעוד הצלבנים חפרו במקביל מנהרה נגדית מחצר המבצר מערבה.

האתר הוכשר לביקורי מטיילים והוכרז כגן לאומי ושביל ישראל עובר למרגלותיו. הסיור בגן הלאומי מתבצע לאורך שני שבילים קצרים – אחד העובר לאורך קו מצוק הכורכר, והשני (למתקשים בהליכה) עובר דרך מרכז הגן.

שרידים תת־ימיים
לפי עבודתה של ד"ר אווה גרוסמן, באפולוניה קיימת מעגנה קטנה ולא נמל. בסקר תת־ימי שבוצע בסוף שנות ה־90 כחלק מעבודת המאסטר שלה, מיפתה ד"ר גרוסמן את השרידים התת־ימיים שנמצאים בשמורת החוף. עקב השינויים שחלו בתנועת המים והחול, נחשפו בים שרידים חדשים שכללו כלי שיט וסחורות כדוגמת אבני ריחיים מבזלת ותותח ברזל.

מטמון זהב
במחצית 2012 חשפה משלחת חפירות משותפת לאוניברסיטת תל אביב ולרשות הטבע והגנים מטמון מטבעות זהב בתוך כלי חרס שבור מתחת למרצפות אחד החדרים במבצר. המטמון נמצא על ידי ד"ר מתי יוחננוף, והוא הכיל 108 מטבעות זהב, אשר הוחבאו ככל הנראה בתקופה המוסלמית, והוטמנו שוב בתקופה הצלבנית. המטמון מכיל מטבעות ממלוכים רבים ומתוארך למאה ה־13 חלק מהמטבעות הם מהתקופה הפאטימית וחלקם מהתקופה האיובית.

התמוטטות מצוקי הכורכר
אפולוניה בנויה על רכס הכורכר המערבי מבין שלושה לאורך מישור החוף שעובר תהליך בלייה מואץ ובחלקו גולש לים. בבדיקה שנערכה על ידי רשות העתיקות הסתבר באמצעות צילומי אוויר ותצפיות שבוצעו לאורך החוף ובקרקעית הים, כי חלה נסיגה משמעותית בקו החוף והחל תהליך מואץ של הרס המצוק החופי, בין השאר עקב בניית מרינה הרצליה. תהליך נסיגת קו החוף באפולוניה, משותף גם לאתרים ארכאולוגיים אחרים של ערי חוף בים התיכון כדוגמת קיסריה ואשקלון. יש הטוענים שבקצב הנסיגה הנוכחי ולאור התחזיות לעלייה במפלס הים העולמי, בתוך כ־10–20 שנה ייעלמו חלק ניכר מערי החוף העתיקות של ישראל. רשות העתיקות פועלת לשיפור המצב באפולוניה בשיתוף עם רשות הטבע והגנים, עיריית הרצליה ואוניברסיטת תל אביב.

 זיהום קרקע מי תהום וים באפולוניה 
בצמוד לגן הלאומי אפולוניה, פעל במשך עשרות שנים מפעל של תע"ש שייצר בין השאר חומרי נפץ. המפעל הביטחוני נסגר בשנת 1995 והותיר אחריו זיהום קרקע. פעולות ראשונות של סקר קרקע בוצעו כבר בסוף שנות ה־90 והושלמו בשנים 2016–2017 במסגרת שיקום הקרקעות המזוהמות של המדינה. נראה כי הזיהום זלג למי התהום ולמי הים וחופי רחצה סמוכים סגורים לרחצה בהוראת משרד הבריאות.

 תוכניות הבנייה באפולוניה 
אזור אפולוניה נחשב לאחד מן האזורים המבוקשים למגורים במרכז הארץ, ובשנים האחרונות קיימות תוכניות לבניית 2,687 יחידות דיור באזור במסגרת תוכנית המכונה תמ"ל 1004/א. תוכנית זאת נתקלה במספר קשיים, המרכזי מביניהם הוא העובדה שחלק ממי התהום ומהקרקעות במתחם מזוהמים עקב הפעילות של מפעל תע"ש בעבר.
לאחר מספר דיונים בערכאות שונות, כאשר בתי דין הפכו זה את פסק דינו של זה שלפניו, ביוני 2020 קיבל בית המשפט העליון את עתירתם המשותפת של ארגון אדם טבע ודין, עיריית הרצליה ותושבים, וקבע כי יש לאפשר דיון נוסף בתוכניות הבנייה באזור אפולוניה, לאור סקר סיכונים שיש לבצע באזור כדי לוודא כי הוא אכן ראוי למגורים וכבר איננו מהווה סכנה לבריאות הציבור. משום שסקר הסיכונים לא בוצע, נקבע כי יש לבטל את אישור תוכנית הבנייה. ב־12 ביולי 2021 הודיע ראש הוותמ"ל על ביטול התוכנית.

תמונות

קישורים חיצוניים

 גן לאומי אפולוניה
יום שדה "לחופו של ים", מנהל חברה ונוער, אגף של"ח וידיעת הארץ

 אוניברסיטת תל אביב, גת מהתקופה השומרונית התגלה בחפירות אפולוניה־ארשוף, באתר הידען, 8 בספטמבר 2009
 אורן טל, הנקרופוליס של אפולוניה, באתר של אוניברסיטת תל אביב 


 הרצאה מצולמת של הארכאולוג החופר פרופ' ישראל רול, אוניברסיטת תל אביב
 סעודה אחרונה באפולוניה, הוצאת מוזיאון הארץ 2011

הערות שוליים

מרכז|ממוזער|600px|שרידי מצודת ארסוף

קטגוריה:השרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים רומיים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים הלניסטיים בארץ ישראל
קטגוריה:השרון: גנים לאומיים
קטגוריה:מבצרי צלבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:ארסוף
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
קטגוריה:מטמונים