ברוקלין נטס

ברוקלין נטס (באנגלית: Brooklyn Nets) היא קבוצת כדורסל מרוֹבע ברוקלין שבניו יורק, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית האטלנטי שבאזור המזרח, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם ברקליס סנטר.

ראשית דרכה של הנטס כאחת ממייסדות ליגת ה-ABA בשנת 1967, בה שיחקה הקבוצה בשם ניו ג'רזי אמריקנס. בתום עונה אחת עברה הקבוצה מעבר לנהר ההדסון, לשחק בניו יורק, ושינתה את שמה לניו יורק נטס. בליגת ה-ABA זכתה הקבוצה בשתי אליפויות, והמשיכה לשחק בניו יורק עד לאיחוד ה-ABA עם ליגת ה-NBA בשנת 1976, כששבה לניו ג'רזי ונקראה ניו ג'רזי נטס. לקראת עונת 2012/2013 שבה הקבוצה לניו יורק ושינתה את שמה לברוקלין נטס.

היסטוריה
1967–1976: בליגת ה-ABA
הקבוצה הוקמה ב-1967 תחת השם ניו יורק אמריקנס, כאחת מ-11 הקבוצות המייסדות של ליגת ה-ABA. הבעלים של הקבוצה היה ארתור בראון, שפיתח כמה קבוצות מליגת ה-AAU שבסביבת ניו יורק. בראון רצה שקבוצתו תשחק בבניין הנשקייה של גדוד 69 אשר במנהטן, אך בעקבות לחץ מצידה של ניו יורק ניקס ירדה הקבוצה מהרעיון כשלושה חודשים לפני ערב הפתיחה. בראון התקשה למצוא אולם בניו יורק שישמש כאולם הביתי של האמריקנס, ולבסוף מצאו נשקייה בטינק שבניו ג'רזי, אשר שימשה כאולמם הביתי. בעקבות כך שינה בראון את שם הקבוצה לניו ג'רזי אמריקנס.

האמריקנס סיימו את עונתם הראשונה במאזן שלילי 36–42, והגיעו למקום האחרון בבית המזרחי ביחד עם קנטקי קולונלס. מכיוון שהאולם שלהם היה תפוס לקראת משחק הפלייאוף נגד הקולונלס, שיכריע מי תעלה לפלייאוף, ביקשו האמריקנס לארח את המשחק באולם "לונג איילנד ארנה" שבקומאק, ניו יורק. הקולונלס סירבו לשחק באולם זה מכיוון שבפרקט של האולם היו חסרים מספר קרשים, הרצפה לא הייתה יציבה והסלים לא היו שווים בגובהם. ראש הליגה, ג'ורג' מייקן, החליט שהאמריקנס נכשלו בהעמדת תנאים מינימליים שיאפשרו לערוך משחק כדורסל, והמשחק הוכרע לטובת הקולונלס.

בעונתם השנייה בליגה נשארו האמריקנס באולם לונג איילנד ארנה, למרות התקריות מהשנה שעברה, ושמה של הקבוצה שונה לניו יורק נטס. כינוי הקבוצה נקבע כ"נטס" כדי שיתחרז עם שמות שתי הקבוצות האחרות שמשחקות בניו יורק: ניו יורק מטס מליגת הבייסבול, וניו יורק ג'טס מליגת הפוטבול. בנוסף, פירוש המילה "נטס" באנגלית הוא רשתות, כחלק מהסל.

בעונה זו הנטס סיימו במקום האחרון בליגה עם מאזן 17–61, לאחר שבמהלך העונה החליפו 23 שחקנים. לאחר עונה זו מכר בראון את הקבוצה ליצרן הבגדים רוי בו. לאחר שכשלה בניסיון להחתים את כוכב אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) לו אלסינדור (שלימים שינה את שמו לכרים עבדול-ג'באר), שנבחר בדראפט ה-NBA על ידי מילווקי באקס, החתימה הקבוצה את ריק בארי מווירג'יניה סקוויירס. בעונת 1969/1970 סיימו הנטס במקום השלישי באזור המזרחי והעפילו לפלייאוף, ובעונת 1971/1972 הם עברו לאולם "נסאו וטרנס ממוריאל קולוסיאום" אשר ביוניונדייל, ניו יורק.

שמאל|ממוזער|220px|ג'וליוס ארווינג, שחקן הקבוצה בין השנים 1973–1976
בעונת 1971/1972, שנתיים לאחר שרכשו את כוכב הקבוצה ריק בארי, העפילו הנטס לסדרת הגמר של ליגת ה-ABA נגד אינדיאנה פייסרס, בה הפסידו לפייסרס בתוצאה 2–4. בסיום העונה עזב בארי את הקבוצה, שהחלה בבנייה מחדש וניצחה ב-30 משחקים בלבד בעונה העוקבת.

במהלך קיץ 1973 רכשו הנטס את שחקן המפתח שלהם, ג'וליוס ארווינג, מווירג'יניה סקוויירס. עם ארווינג, סיימו הנטס את העונה עם שיא של 55 ניצחונות, וזכו באליפות ה-ABA לאחר שניצחו את יוטה סטארס בסדרת הגמר בתוצאה 4–1. באותה עונה הוביל ארווינג את קלעי הליגה עם 27.4 נקודות בממוצע למשחק, וזכה בפרסי ה-MVP של העונה הסדירה וה-MVP של הפלייאוף.

ההצלחה נמשכה גם בעונת , כשהנטס שברו את שיא הניצחונות שלהם והעמידו אותו על 58 ניצחונות. למרות ההצלחה בעונה הסדירה הנטס הודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי ספיריטס אוף סנט לואיס בתוצאה 1–4. הנטס המשיכו את מגמת ההצלחה בעונה הסדירה גם בעונת 1975/1976, העונה האחרונה שבה התקיימה ליגת ה-ABA. בעונה זו הם ניצחו ב-55 משחקים, וארווינג זכה בפעם השלישית ברציפות בתואר ה-MVP של העונה הסדירה. בסיום העונה זכו הנטס באליפות ה-ABA השנייה של המועדון בתוך שלוש שנים, כשניצחו את דנוור נאגטס בתוצאה 4–2.

1976–1980: המעבר ל-NBA והחזרה לניו ג'רזי
בקיץ 1976 התפרקה ליגת ה-ABA, והנטס עברו לשחק בליגת ה-NBA לצד קבוצות ה-ABA דנוור נאגטס, אינדיאנה פייסרס וסן אנטוניו ספרס. לפני העונה ביצעו הנטס טרייד עם "קנזס סיטי קינגס" (לימים סקרמנטו קינגס), כשהעבירו להם שתי בחירות דראפט בתמורה לרכז נייט ארצ'יבלד.

הנטס היו צריכים לשלם לניו יורק ניקס 4.8 מיליון דולר על כך שהעבירו את משחקיהם הביתיים לאולמם, הניו יורק ארנה, ובנוסף היה עליהם לשלם 3.2 מיליון דולר נוספים כדמי הצטרפות ל-NBA. חוסר בכסף של בעלי הנטס גרם להם להתחרט על שהעלו את שכרו של ג'וליוס ארווינג, אשר סירב לשחק בנטס במשכורת מופחתת וביקש לעזוב את הקבוצה. בסופו של דבר נמכר ארווינג לפילדלפיה 76' בתמורה ל-3 מיליון דולר בלבד.

במהלך עונתה הראשונה ב-NBA נפצע כוכב הקבוצה נייט ארצ'יבלד ברגלו והחמיץ 48 משחקים, והקבוצה סיימה את העונה במאזן 22–60, המאזן הגרוע בליגה. בעונת 1977/1978 חזרה הקבוצה לשחק בניו ג'רזי, ושינתה את שמה לניו ג'רזי נטס.

שנות ה-80: התחלה מבטיחה, והמשך חסר מזל
ב-1980 הקבוצה עברה לאולם "ברנדון בירן ארנה", שמאוחר יותר נקרא אייזוד סנטר. בעונת 1982/1983, תחת המאמן לארי בראון, חוו הנטס את העונה הטובה ביותר שלהם מאז כניסתם ל-NBA כשניצחו 49 משחקים, אך לקראת סוף העונה חתם בראון על חוזה אימון לא חוקי באוניברסיטת קנזס והושעה מאימון. הנטס לא הצליחו להתאושש מהחלפת המאמן והם הודחו בסיבוב הפלייאוף הראשון על ידי ניו יורק ניקס.

שמאל|ממוזער|220px|דריל דוקינס, שחקן הקבוצה בין השנים 1982–1988
בעונת 1983/1984 רשמה הקבוצה את הישגה הטוב ביותר ב-NBA, כשהעפילה לסיבוב הפלייאוף השני בהובלת שחקניה דריל דוקינס, באק ויליאמס, אוטיס בירדסונג ומייקל ריי ריצ'רדסון. הנטס ניצחו בסיבוב הפלייאוף הראשון את פילדלפיה 76', שזכו באליפות בעונה הקודמת, אך בחצי גמר המזרח הפסידו למילווקי באקס בתוצאה 2–4 והודחו מהפלייאוף.

בעונת 1984/1985 פגעו פציעות מרובות בקבוצה, והיא לא הצליחה לשחזר את הישגה מהעונה שעברה. למרות הפציעות הצליחו הנטס לנצח 42 משחקים בעונה זו, אך הודחו בסיבוב הפלייאוף הראשון נגד דטרויט פיסטונס בסדרה של 3 משחקים. לאחר אותה עונה לא הצליחו הנטס לסיים אף עונה במאזן חיובי במשך שמונה עונות ברציפות, עד עונת 1992/1993.

בתחילת עונת 1985/1986 מונה מאמן חדש לנטס, דייב ווהל, ששיחק בקבוצה בעונת 1967/1977. בתחילת העונה הוא עזר לקבוצה להשיג מאזן מוצלח של 23–14, אך ההתחלה המבטיחה נקטעה כששני הקלעים המובילים של הקבוצה לא יכלו לשחק. הראשון, מייקל ריי ריצ'רדסון נכשל בבדיקת סמים בפעם השלישית והושעה מליגת ה-NBA לכל חייו. השני, דריל דוקינס שיחק 39 משחקים בלבד בעקבות פציעה בגבו. באק ויליאמס ומייק ג'מינסקי שמרו על הקבוצה בתמונה, והיא סיימה את העונה הסדירה במקום השביעי במזרח. הנטס הודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי מילווקי באקס בתוצאה 0–3. הייתה זו הופעתה האחרונה של ניו ג'רזי בפלייאוף עד עונת 1991/1992.

לקראת העונה הבאה רכשו הנטס את הסמול פורוורד אורלנדו וולרידג' במטרה לחזק את הקבוצה המגמגמת ביכולתה. במהלך העונה החליק דריל דוקינס באמבטיה וסבל מפציעה בגבו, שגרמה מאוחר יותר לפרישתו ממשחק פעיל, ואוטיס בירדסונג שיחק 7 משחקים בלבד בעקבות שבר מאמץ ברגלו. הקבוצה סיימה את העונה במאזן 24–58, המאזן הגרוע ביותר שלה מאז 1981.

בתחילת עונת 1987/1988 העבירו הנטס את דוקינס הפצוע ליוטה ג'אז, ובחרו בבחירה השלישית בדראפט את דניס הופסון הבינוני, אשר הועדף על פני שחקנים כמו סקוטי פיפן (בחירה חמישית), קווין ג'ונסון (בחירה שביעית) ורג'י מילר (בחירה 11). הנטס פיטרו את המאמן ווהל אחרי 15 משחקים לאחר תחילת העונה, ולאחר 39 משחקים נוספים החליפו גם את המאמן המחליף בוב מקינון בשחקן העבר ויליס ריד. את העונה הם סיימו עם מאזן שלילי 19–63. בעונות הבאות התקשה הופסון לעמוד בציפיות ממנו, וגם בחירות הדראפט הבאות, כריס מוריס (ב-1988) ומוקי בליילוק (ב-1989), לא הושיעו את הנטס אשר רשמו בעונת 1989/1990 את המאזן הגרוע ביותר בתולדות המועדון, 17–65.

שנות ה-90 ותחילת המאה ה-21
שמאל|ממוזער|220px|צ'אק דיילי, מאמן הקבוצה בין השנים 1992–1994
בתחילת שנות ה-90 החלו הנטס להשתפר, כשמככבים בקבוצה שחקנים צעירים. הנטס בחרו את הפאוור פורוורד דריק קולמן בבחירה הראשונה של דראפט 1990, ואת הרכז קני אנדרסון בסיבוב השני. כמו כן, צירפו הנטס את דראז'ן פטרוביץ' בטרייד מפורטלנד טרייל בלייזרס. אף על פי שהנטס לא סיימו עם מאזן חיובי בעונת 1991/1992, הם סיימו את העונה במקום השישי במזרח והעפילו לפלייאוף. הנטס הודחו בסיבוב הראשון בסדרה נגד קליבלנד קאבלירס, כשהפסידו 1–3, ובסיום העונה התפטר מאמן הקבוצה ביל פיץ'.

הקבוצה השתפרה בעונת 1992/1993, כשכיכבו בה שלושת השחקנים קולמן, פטרוביץ' ואנדרסון. בעונה זו אימן צ'אק דיילי את הקבוצה, לאחר שעזב בעונה שלפניה את דטרויט פיסטונס. פציעות של פטרוביץ' ואנדרסון לקראת סיום העונה גרמו לכך, שהנטס הפסידו ב-10 מתוך 11 המשחקים האחרונים של העונה. הם סיימו את העונה במאזן 43–39, ששוב עזר להם לסיים את העונה במקום השישי במזרח וסידר להם עוד מפגש מול הקאבלירס, שניצחו את הנטס בתוצאה 4–1.

לפני עונת 1993/1994 חוו הנטס טרגדיה, כאשר פטרוביץ' נהרג בתאונת דרכים בגרמניה. על אף חסרונו של פטרוביץ' הצליחה הקבוצה לסיים את העונה עם מאזן טוב יותר מבשנה שעברה, 45–37. הנטס שוב העפילו לפלייאוף מהמקום השישי, אך הודחו בסיבוב הראשונה מול ניו יורק ניקס בתוצאה 1–3. אחרי עונת 1993/1994 דיילי התפטר, ובמקומו מונה בוץ' בירד. את שתי העונות, עונת 1994/1955 ועונת 1995/1996, סיימה הקבוצה במאזן 30–52, ואחריהן פוטר בוץ' מאימון הקבוצה.

בניסיון לבנות את הקבוצה מחדש העבירו הנטס את קולמן (לפילדלפיה) ואנדרסון (לשארלוט), ומינו את ג'ון קליפארי למאמן הקבוצה. בדראפט 1996 בחרה ניו ג'רזי את הקלע קרי קיטלס בבחירה השמינית, ובמהלך העונה צירפה את הרכז סם קאסל. את עונת 1996/1997 סיימו הנטס במאזן שלילי 26–56.

כחלק מניסיון להפיח חיים חדשים במועדון, הציגו הנטס לקראת עונת 1997/1998 לוגו חדש ומדי משחק חדשים, בגווני אפור, כחול ואדום. בבחירה השנייה של דראפט 1997 בחרו הנטס את קית' ואן הורן שקלע 19.7 נקודות בממוצע למשחק בעונת הרוקי, ועזר לקבוצה להעפיל לפלייאוף ה-NBA מהמקום השמיני במזרח. בסיבוב הפלייאוף הראשון הפסידו הנטס לשיקגו בולס בתוצאה 0–3.

עונת 1998/1999 נדחתה וקוצרה בעקבות השביתה של ארגון השחקנים, ובתחילתה סומנו הנטס כקבוצה שיכולה להפתיע. כבר במשחק הראשון של העונה נפצע סם קאסל, ולאחר 18 משחקים, כשהיו במאזן 3–15, העבירו הנטס את קאסל הפצוע למילווקי באקס בתמורה לרכז הצעיר סטפון מרבורי ממינסוטה טימברוולבס. אחרי עוד שני הפסדים קאליפרי פוטר ובמקומו מונה עוזרו דון קייסי. הקבוצה לא התאוששה מהפתיחה הרעה שלה וסיימה את העונה המקוצרת במאזן 16–34. במשחק מול אטלנטה הוקס לקראת סוף העונה התנגש מרבורי בסנטר הפותח של הקבוצה, ג'ייסון ויליאמס, אשר שבר את עצם השוקה ופרש ממשחק פעיל.

בשנת 2000 מינו הנטס לעמדת המאמן את ביירון סקוט, ובדראפט 2000 בחרו את קניון מרטין מאוניברסיטת סינסינטי בבחירה הראשונה. באותה עונה קלע מרבורי שיא קריירה של 23.9 נקודות בממוצע למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר. הקבוצה סיימה שוב מחוץ לפלייאוף, עם מאזן 26–56.

2001–2004: עידן ג'ייסון קיד
שמאל|ממוזער|170px|ג'ייסון קיד, שחקן הקבוצה בין השנים 2001–2008
ערב דראפט 2001 העבירו הנטס את נבחר הסיבוב הראשון, אדי גריפין, ליוסטון רוקטס, בתמורה לריצ'רד ג'פרסון, ג'ייסון קולינס וברנדון ארמסטרונג, וביום שלאחר הדראפט העבירו את סטפון מרבורי לפיניקס סאנס בתמורה לשחקן האולסטאר ג'ייסון קיד והסנטר כריס דאדלי.

בעונת 2001/2002 השיגו הנטס את המאזן הטוב ביותר בהיסטוריה של המועדון ב-NBA,  52–30, אשר הציב אותם במקום הראשון באזור המזרחי. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם גברו על אינדיאנה פייסרס (3–2), שארלוט הורנטס (4–1) ובוסטון סלטיקס (4–2), והעפילו לראשונה לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר התמודדו הנטס מול אלופת הליגה לוס אנג'לס לייקרס, אשר הביסה את הנטס בדרך לזכייה שלישית ברציפות באליפות ה-NBA.

לקראת עונת 2002/2003 העבירו הנטס את ואן הורן וטד מקולו לפילדלפיה 76' בתמורה לשחקן האולסטאר הוותיק דיקמבה מוטומבו. המהלך היה אמור לשפר את יכולתה של הקבוצה, אך רוב העונה מוטומבו לא שיחק בגלל פציעה. על אף היעדרותו הארוכה של מוטומבו סיימו הנטס את העונה במקום השני באזור המזרחי עם מאזן 49–33, בזכות יכולת גבוהה של קיד, ג'פרסון ומרטין. בסיבוב הראשון של הפלייאוף ניצחו הנטס את מילווקי באקס 4–2, ובשני השלבים הבאים הדיחו בסוויפ את בוסטון סלטיקס ודטרויט פיסטונס, בהתאמה, ועלו לגמר NBA שני ברציפות. בגמר התמודדה ניו ג'רזי מול סן אנטוניו ספרס, ולאחר ארבעת המשחקים הראשונים הקבוצות התחלקו בניצחונות בצורה שווה, 2–2, אך הספרס ניצחו בשני המשחקים הבאים וזכו באליפות על חשבון הנטס.

בסיום אותה עונה חתם קיד על הארכת חוזה עם הנטס, בטענה שיש לו "עניינים שהוא חייב לסיים" בניו ג'רזי. על מנת לעודד את קיד להישאר בקבוצה, החתימו הנטס את שחקן האולסטאר אלונזו מורנינג, אשר החמיץ את העונה הקודמת בעקבות השתלת כליה. במהלך עונת 2003/2004, כשהקבוצה במאזן 22–20, פוטר המאמן ביירון סקוט ובמקומו מונה עוזר המאמן לורנס פרנק. על אף פתיחת העונה החלשה הצליחו הנטס לסיים במקום השלישי במזרח (47–35), ובסיבוב הפלייאוף הראשון אף הדיחו בסוויפ את ניו יורק ניקס. בחצי גמר המזרח כבר הובילו הנטס על דטרויט פיסטונס בתוצאה 3–2, אך הפסידו את שני המשחקים הבאים והודחו בידי האלופה שבדרך.

2004–2008: הגעת וינס קרטר
שמאל|ממוזער|170px|וינס קרטר, שחקן הקבוצה בין השנים 2004–2008
לקראת עונת 2004/2005 העבירו הנטס את קרי קיטלס וקניון מרטין ללוס אנג'לס קליפרס ודנוור נאגטס, בהתאמה, בתמורה לבחירות דראפט עתידיות. לאחר כחודש מפתיחת העונה, בעוד הקבוצה מחזיקה במאזן שלילי 7–15, ביצעו הנטס טרייד גדול כשהעבירו את אלונזו מורנינג, ארון ויליאמס, אריק ויליאמס ושתי בחירות דראפט עתידיות לטורונטו ראפטורס, בתמורה לשחקן האולסטאר העולה וינס קרטר. לאחר הטרייד הציגו הנטס את אחד מהקווים האחוריים הכישרוניים בליגה, עם קיד, ג'פרסון וקרטר, אך במהלך העונה נפצע ג'פרסון ונזקק לניתוח שהשבית אותו ממשחק עד לסיום העונה. פציעתו של ג'פרסון לא פגעה בנטס בצורה קשה מדי הודות לשיתוף הפעולה בין קיד לקרטר, והנטס הצליחו להגיע לפלייאוף, אך הודחו בסיבוב הראשון בסוויפ למיאמי היט, על אף חזרתו של ג'פרסון בתחילת הסדרה.

בקיץ 2005 בחרו הנטס את הסמול פורוורד אנטואן רייט בבחירה ה-15 בדראפט, ורכשו את מארק ג'קסון מפילדלפיה 76'. כמו כן, הם האריכו את החוזה של קליף רובינסון, והחתימו את ג'ף מקיניס שהיה אמור לתת גיבוי לקיד בקו האחורי. את עונת 2005/2006 סיימו הנטס במאזן 49–33, במקום השלישי במזרח. בסיבוב הראשון של הפלייאוף ניצחו את אינדיאנה פייסרס בתוצאה 4–2, אך בחצי גמר המזרח הודחו שוב על ידי מיאמי היט, הפעם בתוצאה 1–4. שחקן הנטס, קליף רובינסון, הושעה על ידי הליגה בתחילת הסדרה לאחר שכשל בבדיקת סמים.

כחודשיים מפתיחת עונת 2006/2007 נפצע הסנטר הפותח, ננאד קרסטיץ', בברכו והושבת עד סיום העונה. כמו כן, נפצע ריצ'רד ג'פרסון אשר נעדר כחודשיים. הנטס סיימו את העונה במאזן 41–41, במקום ה-6 במזרח, ופגשו בסיבוב הפלייאוף הראשון את טורונטו ראפטורס. הנטס ניצחו את הסדרה בתוצאה 4–2, בעיקר בזכות הופעה מצוינת של ג'פרסון ברבע הרביעי של המשחק השישי, בו ניצחו הנטס בנקודה. בסיבוב השני הודחו הנטס לאחר שהפסידו לקליבלנד קאבלירס בתוצאה 2–4.

2008–2012: פירוק הטריו קיד-קרטר-ג'פרסון
בתחילת עונת 2007/2008 חזר קרסטיץ' מהפציעה, וביחד עם הרכישה של שחקן האולסטאר לשעבר ג'מאל מגלור ובחירת הדראפט שון ויליאמס, פתחה ניו ג'רזי את העונה עם ציפיות גבוהות. בפועל, עונה זו הייתה מאכזבת ביותר. פציעות בתחילת העונה לקרסטיץ' ולקרטר הפריעו לנטס להציג יכולת טובה, והקבוצה לא העפילה לפלייאוף לראשונה מזה 7 עונות, אחרי שהשיגו מאזן 34–48.

שמאל|ממוזער|170px|דווין האריס, שחקן הקבוצה בין השנים 2008–2010
ב-19 בפברואר 2008 העבירו הנטס את שחקן האולסטאר, ג'ייסון קיד, ביחד עם מאליק אלן ואנטואן רייט לדאלאס מאבריקס, וקיבלו בתמורה את הרכז דווין האריס ביחד עם קית' ואן הורן, מוריס אייגר, סאגנה ג'ופ, טרנטון האסל, 3 מיליון דולר ובחירות דראפט בסיבוב הראשון ב-2008 ו-2010. על אף היכולות הטובות יחסית של שון ויליאמס, ג'וש בון ומרכוס ויליאמס, הקבוצה המתחדשת לא הצליחה להתעלות וסיימה את העונה במקום העשירי במזרח עם 34 ניצחונות בלבד.

בעונת 2008/2009 הנטס פירקו את הטריו קיד-קרטר-ג'פרסון לחלוטין. ב-26 ביוני 2008 שלחו הנטס את ג'פרסון למילווקי באקס בתמורה לאי ג'יאנליאן ובובי סימונס. כמו כן, בחרה ניו ג'רזי בדראפט את הסנטר ברוק לופז (בחירה עשירית), והפורוורדים ראיין אנדרסון (בחירה 21) וכריס דאגלס-רוברטס (בחירה 40). הנטס הוסיפו עוד שחקנים צעירים לקבוצתם כשהחתימו את אדוארדו נהרה וג'ארוויס הייס, ורכשו את קיון דולינג בטרייד מאורלנדו מג'יק. הנטס סיימו את העונה במאזן 34–48, מאזן זהה למאזן מהעונה שעברה וסיימו את העונה במקום ה-11 במזרח. ברמה האישית, עונה זו הייתה מעודדת יחסית: דווין האריס שיחק לראשונה במשחק האולסטאר, וברוק לופז סיים שלישי בהצבעה לתואר רוקי השנה ב-NBA, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA. ב-26 ביוני 2009 הנטס העבירו את קרטר לאורלנדו מג'יק, ביחד עם ראיין אנדרסון, בתמורה לרייפר אלסטון, קורטני לי וטוני באטי. העברתו של קרטר סימנה את סיומו של עידן הטריו.

ב-24 בספטמבר 2009 מיכאיל פרוכורוב, האיש השני בעושרו ברוסיה לפי ירחון פורבס, אישר את כוונותיו להפוך לבעלים היחיד של הנטס. פרוכורוב אמר שאם יהפוך לבעלים הוא ישקיע בקבוצה 700 מיליון דולר כדי לקנות אולם חדש בברוקלין, ניו יורק, כדי לקדם את הכדורסל הרוסי בעוד שלב.

אחרי שהפסידו ב-16 המשחקים הראשונים של עונת 2009/2010 פיטרו הנטס את המאמן לורנס פרנק, ועוזרו טום באריס מונה במקומו. אחרי עוד שני הפסדים רצופים ללוס אנג'לס לייקרס ולדאלאס מאבריקס, הנטס קבעו שיא NBA שלילי לפתיחת העונה - 0–18. ב-4 בדצמבר הנטס מינו את קיקי ואנדוויי לעמדת המאמן עד סיום העונה. ב-18 בפברואר 2010 הנטס חתמו על עסקה הכוללת את אולמם הביתי הזמני, פרודנשל סנטר, שיעמוד לרשותם עד 2012, כשהאולם בברוקלין עתיד היה להיות מוכן. את העונה הזו סיימו הנטס עם מאזן 12–70, המאזן החמישי הכי גרוע בתולדות ה-NBA.

בדראפט 2010 הנטס קיוו לקבל את הבחירה הראשונה ולבחור בג'ון וול, אך הם קיבלו את הבחירה השלישית בלבד ובחרו בפאוור פורוורד דריק פייבורס. ב-10 ביוני הנטס מינו את אייברי ג'ונסון לעמדת המאמן, ומעט מאוחר יותר הם מינו את סם מיצ'ל לעמדת עוזר המאמן. ב-23 בפברואר 2011 ביצעו הנטס טרייד משמעותי למועדון, כששלחו את פייבורס וכוכב הקבוצה, דווין האריס, ליוטה ג'אז בתמורה לשחקן האולסטאר דרן ויליאמס. את עונת 2010/2011 סיימו הנטס עם מאזן 24–58, במקום ה-12 במזרח.

המעבר לברוקלין
ב-2004, אחרי שנכשלו להשיג עסקה על בניית אולם בניוארק, ניו ג'רזי, היאנקינטס (בעלי הנטס והניו יורק יאנקיז) מכרו את הקבוצה לברוס רטנר תמורת 300 מיליון דולר. רטנר רצה להעביר את הקבוצה לניו יורק, וב-2005 הודיעו הנטס שהם ימקמו את האולם הביתי של הקבוצה בברוקלין שבניו יורק. אחד מחברי קבוצת הרכישה הוא הראפר ג'יי זי, אשר מתגורר בברוקלין ומחזיק ב-0.07% שליטה בקבוצה. נודע ששם הקבוצה ישתנה בהתאם ל"ברוקלין נטס", או לשם הקבוצה הקודם "ניו יורק נטס", ולבסוף נבחר שם הקבוצה "ברוקלין נטס".

ב-23 בספטמבר 2009 הפך מיכאיל פרוכורוב לבעלים של הקבוצה והוא היה אחד מהמשקיעים באולם החדש, כשהלכה למעשה הוא היה לבעלים הרוסי הראשון של קבוצת כדורסל אמריקאית. באוקטובר 2009 הנטס שיחקו שני משחקי טרום עונה בפרודנשל סנטר. המשחקים שם היו מוצלחים בעיני בעלי הקבוצה, שחתמו על הסכם בו נאמר, שהנטס ישחקו באולם זה עד שנת 2012. אחרי שהעסקה כמעט בוטלה בעקבות בעיות עם האולם הקודם של הנטס, האייזוד סנטר, התחילו הנטס במשא ומתן מחודש, ולבסוף הוחלט שהנטס ישחקו בפרודנשל עד שהאולם בברוקלין יהיה מוכן. ב-2010 הקבוצה חתמה על הסכם בן שנתיים לשיתוף פעולה עם אירופלוט, הנחשבת לאחת מהספונסריות של הקבוצה.

באפריל 2012 אישר חבר המנהלים של ה-NBA את מעבר הקבוצה לברוקלין, וב-30 באפריל שונה שמה באופן רשמי לברוקלין נטס.

 2015-2012: עידן פירס, גארנט ולופז 
בדראפט 2012, בחרה ברוקלין באילקן קראמאן, והחליפה אותו תמורת טיישון טיילור וטורניקה שנגליה. בטרייד אחר הקבוצה שלחה את ג'ורדן פארמר, יוהאן פטרו, אנתוני מורו, ג'ורדן ויליאמס, ד'שון סטיבנסון ובחירת דראפט בתמורה לג'ו ג'ונסון מאטלנטה הוקס. בנוסף, הנטס החתימו את דרן ויליאמס על חוזה של 98.7 מיליון דולר לחמש שנים נוספות בנטס יחד עם ברוק לופז וג'רלד וואלאס, שחתמו על חוזה לארבע שנים.

הנטס שיחקו את המשחק הראשון שלהם בעונת 2012/2013 בברוקלין ב-3 בנובמבר 2012, בניצחון ביתי 107–100 על טורונטו ראפטורס. המשחק הראשון היה אמור להיות במקור בדרבי מול הניו יורק ניקס. עם זאת, המשחק נדחה ל-26 בנובמבר בעקבות הוריקן סנדי, ואת המשחק שנקבע מחדש ניצחו הנטס 96–89 בהארכה. הנטס פתחו את העונה בצורה חזקה, תוך כדי מאזן של 11-4 בנובמבר. כתוצאה מכך, אייברי ג'ונסון זכה בתואר מאמן החודש של המזרח. עם זאת, נפילה חזקה של הקבוצה בחודש דצמבר בו ברוקלין ניצחה בשלושה משחקים בלבד, הובילה לפיטוריו של ג'ונסון ולמינוי זמני של עוזר המאמן פי ג'יי קרליסימו. הפיטורין של ג'ונסון הוכיחו את עצמם כאשר ברוקלין סיימה את חודש ינואר עם מאזן של 11-4 ונכנסה לסוף שבוע האולסטאר עם מאזן חיובי של 31-22. בנוסף לכך, לופז נבחר למשחק האולסטאר הראשון שלו.

לאחר מחצית העונה השנייה, בה הקבוצה הובלה על ידי דרון ויליאמס, הנטס עלו לפלייאוף הראשון שלהם מאז עונת 2006/2007. בסיבוב הראשון של הפלייאוף הם פגשו את שיקגו בולס, אך הפסידו להם במשחק השביעי והמכריע. עם סיום העונה הודיעו הנטס כי קרליסימו לא ימשיך את העונה הבאה כמאמן ראשי.

ב-12 ביוני 2013 ברוקלין החתימה את ג'ייסון קיד, שפרש ממשחק רק שבוע לפני כן, בתור מאמן הקבוצה. כדי לסייע לקיד במעבר משחקן למאמן, לורנס פרנק, שהיה המאמן הראשי של הנטס כששיחקו בניו ג'רזי, הוחתם כדי לשמש עוזר המאמן, יחד עם צוות המאמנים רוי רוג'רס, אריק יוז, ג'ון וולץ', ג'ו פרונטי וצ'ארלס קלאסק. ב-27 ביוני 2013 הגיעה הנהלת הנטס להסכמה עם בוסטון סלטיקס על טרייד, שבו העבירו את כריס האמפריז, ג'רלד וולאס, מרשון ברוקס, קית' בוגאנס (ב"סיין-אנד-טרייד") וכריס ג'וזף , לצד הזכויות על שלוש בחירות הדראפט של המועדון בסיבוב הראשון בשנים 2014, 2016 ו-2018, והאופציה להחליף בין קבוצות את בחירת הסיבוב הראשון שלהן ב-2017. בתמורה קיבלה הקבוצה את פול פירס, קווין גארנט, ג'ייסון טרי ודי. ג'יי. וייט . בכך נוצרה בברוקלין קבוצת-על עם סך כולל של 35 הופעות באולסטאר, וחמישייה פותחת של דרון ויליאמס, ג'ו ג'ונסון, קווין גארנט, פול פירס וברוק לופז. הנטס החתימו גם את אלן אנדרסון, שון ליווינגסטון, האולסטאר אנדריי קירילנקו ואת מייסון פלמלי, הבחירה ה-22 בדראפט 2013, בכדי להעמיק את הספסל. עם כל המהלכים שלה באוף סיזן, שילמה ברוקלין לשחקניה את הסכום הגבוה ביותר בליגה, 102 מיליון דולר, בנוסף למס יוקרה שהוערך ב-86 מיליון דולר.

עונת 2013/14 התחילה רע עבור הנטס, כאשר ג'ייסון קיד מתמודד עם קשיי הסתגלות למעבר משחקן למאמן, ועם פציעות שהשפיעו על יכולת הקבוצה להעמיד מערך עקבי. עד לחודש דצמבר ברוקלין עמדה במאזן מאכזב של 10-21, ועוזר המאמן הראשי, לורנס פרנק, הורד בדרגה לכתיבת דוחות יומיים עקב ריב בינו לבין קיד. העונה הגיעה לשיא ב-21 בדצמבר כאשר ברוק לופז נצרך לניתוח בכף הרגל, ובכך סיים את העונה מוקדם בפעם השנייה בתוך שלוש שנים. הפציעה של לופז אילצה את קיד לשנות את ההרכב הפותח שלו, כך שהחמישייה הפותחת כללה את פול פירס כפאוור פורוורד וג'ו ג'ונסון כסמול פורוורד, יחד עם שני רכזים נוספים בו זמנית על המגרש. מהלך זה הפך את העונה של הנטס. הקבוצה החלה לנצח, וסיימה את חודש ינואר במאזן של 10-3, כאשר קיד זוכה בפרס מאמן החודש הראשון שלו. ב-26 בפברואר 2014 הנטס הפסידו 80–124 לפורטלנד טרייל בלייזרס. היה זה ההפסד הגבוה ביותר של הנטס מאז ההפסד 63–110 לממפיס גריזליס ב-13 בדצמבר 2003.

בחודש מרץ, בו הקבוצה השיגה מאזן של 12-4, זכה קיד בפרס מאמן החודש שוב, וב-1 באפריל ניצחו הנטס את יוסטון רוקטס 105-96, האריכו את רצף הניצחונות הביתיים ל-14, שיא הניצחונות הרצופים של המועדון, וזכו במקום בפלייאוף. באותה העונה ברוקלין הייתה הקבוצה הראשונה שניצחה את מיאמי היט של לברון ג'יימס, דוויין ווייד וכריס בוש בכל 4 המשחקים העונתיים. בסיום העונה הנטס סיימו עם 44 ניצחונות ופלאמלי נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.

בסיבוב הראשון בפלייאוף הנטס ניצחו את טורונטו ראפטורס במשחק 7, המכריע, בהפרש של נקודה. עם הניצחון היה ג'ייסון קיד למאמן הרוקי הראשון בתולדות ה-NBA שמנצח במשחק 7. היה זה גם הפעם הראשונה של המועדון בה הוא השיג ניצחון במשחק 7. בחצי גמר המזרח פגשו שוב הנטס את מיאמי היט, הפסידו להם 4-1 בסדרה ובכך סיימו את העונה.

ב-1 ביולי 2014 עבר קיד בטרייד למילווקי באקס בתמורה לשתי בחירות דראפט בסיבוב השני ב-2015 וב-2019, ולמחרת חתם ליונל הולינס כמחליפו של קיד לארבע עונות. בעונתו הראשונה, עונת 2014/2015, של הולינס בברוקלין רשמו הנטס מאזן שלילי של 38-44, והעפילו לפלייאוף בקושי מהמקום השמיני במזרח, אותו השיגו בניצחון מול אינדיאנה פייסרס במשחקם האחרון בעונה הסדירה. בסיבוב הפלייאוף הראשון התמודדו הנטס מול המדורגת ראשונה אטלנטה הוקס, הצליחו לנצח שני משחקים בסדרה שנגמרה בתוצאה 2–4 לטובת ההוקס.

 2018-2016: בנייה מחדש 
את עונת 2015/2016 פתחו הנטס עם מאזן גרוע מאד, כאשר הצליחו לנצח את המשחק הראשון של העונה רק לאחר שבעה הפסדים רצופים, וכן לשנת 2016 הם נכנסו עם מאזן של 9-23. לאחר שהקבוצה ניפתה את דרון ויליאמס וג'ו ג'ונסון, ב-10 בינואר 2016, הודיעו הנטס כי הם נפרדים מהולינס ומג'נרל מנג'ר בילי קינג . טוני בראון  מונה למאמן הזמני של הקבוצה, וב-18 בפברואר 2016, מונה שחקן העבר שון מרקס לג'נרל מנג'ר של הקבוצה. מרקס העיד כי ברצונו לפתוח בתהליך ארוך של בנייה מחדש שייקח שנים, דבר שפרוחורוב הסכים איתו. במכתב פתוח שכתב ב-Yahoo! sports בפברואר 2016, התנצל פרוחורוב על גישתו הקודמת שהסתמכה על הוצאות חופשיות ומיידיות, ואמר שעכשיו הוא מבין שזו לא הדרך הטובה ביותר לבנות קונטנדרית.

באפריל 2016 הנטס שכרו את עוזר מאמן הניקס וההוקס לשעבר קני אטקינסון כמאמן הקבוצה. בקיץ 2016 הצוות התחיל, וכמעט השלים, את תהליך הבנייה מחדש של הקבוצה על ידי הבאת שחקנים מהשוק או בטריידים. בסוף הקיץ הצטרפו לקבוצה רנדי פוי, אנתוני בנט, טרבור בוקר, לואיס סקולה וג'רמי לין. עם זאת, למרות הפגרה המוצלחת, בעונת 2016/2017 הנטס צנחו אפילו מתחת לציפיות הנמוכות ביותר, כשהבטיחו את מאזן הליגה הגרוע ביותר כבר באמצע העונה, בעת שעמדו על מאזן של 8-33, וכשהפסידו במשך 11 משחקים רצופים. רצף הפסדים זה היה הארוך ביותר שלהם מאז ה-0-18 בעונת 2009/2010. זה היה בין היתר משום שהרכז הפותח ג'רמי לין החמיץ 29 מתוך 41 המשחקים ששיחקו עד לאותו זמן בעקבות פציעה בהאמסטרינג. ב-9 בינואר 2017 הנטס שחררו את אנתוני בנט, שהיה הבחירה הראשונה בדראפט 2013, והביאו במקומו את קווינסי אייסי שקיבל חוזה ל-10 ימים. הם סיימו בסופו של דבר במאזן 20-62, הגרוע ביותר בליגה. ההפסדים הרבים, שהיו יכולים להשיג לברוקלין בחירה במקומות הראשונים בדראפט, סייעו דווקא לבוסטון, שהחזיקה בזכויות על בחירת הדראפט של הנטס בעקבות הטרייד על פירס וגארנט.
ממוזער|דיאנג'לו ראסל
ביוני 2017 העבירה הקבוצה את ברוק לופז ובחירת דראפט ללייקרס, בתמורה לדיאנג'לו ראסל ולטימופיי מוזגוב. היא סיימה את העונה העוקבת, עונת 2017/2018, עם 53 הפסדים והחמיצה את הפלייאוף בפעם השלישית ברציפות. במהלך הזמן הזה ארבע הבחירות שברוקלין העבירה לבוסטון עבור גארנט ופירס הביאו לבוסטון את מרקוס סמארט, ג'יילן בראון, ג'ייסון טייטום וקולין סקסטון. סמארט זכה בפרס שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, בעוד שבראון וטייטום הפכו לכוכבי הסלטיקס ואף זכו באליפות ה-NBA לשנת 2024.

ב-20 ביוני 2018 הנטס העבירו בטרייד את מוזגוב, הבחירה ה-45 בדראפט 2018 ובחירת הסיבוב השני בדראפט 2019, עבור דווייט הווארד, אך הוא נופה בהמשך העונה. הטרייד פינה מקום בתקרת השכר לקראת עונת 2019/2020.

בפברואר 2019 היה דיאנג'לו ראסל לשחקן ברוקלין הראשון מאז ג'ו ג'ונסון ב-2014 שנבחר למשחק האולסטאר של ה-NBA. ברוקלין בראשותו של ראסל, בחירות הדראפט האחרונות ג'רט אלן וקאריס לוורט, ושחקני ליגת הפיתוח, ספנסר דינווידי וג'ו האריס, עלתה על הציפיות וסיימה את עונת 2018/2019 במקום השישי במזרח, עם מאזן של 40–42, מה שהבטיח לה מקום בפלייאוף. כבר בסיבוב הראשון הפסידו הנטס לפילדלפיה 76' בחמישה משחקים.

 2023-2019: עידן אירווינג ודוראנט 
ביולי 2019 הועבר קווין דוראנט לקבוצה הניו-יורקית באמצעות טרייד, ובתמורה אליו עבר לגולדן סטייט ווריורס בין היתר ראסל, שחקנה המוביל של הנטס בשנים שקדמו לטרייד. אל דוראנט, זוכה שתי אליפויות עם הווריורס וה-MVP של הגמר ושל הליגה לשעבר, הצטרף קיירי אירווינג מבוסטון סלטיקס.

באוגוסט 2019 החליט מיכאיל פרוכורוב למכור את המועדון תמורת 2.35 מיליארד דולר לאיש העסקים הסיני ג'וזף צאי.

באמצע חודש ינואר של שנת 2021 ברוקלין הביאו בטרייד מרובע עם הרוקטס, אינדיאנה וקליבלנד את ה-MVP לשעבר ג'יימס הארדן. היוצאים מהקבוצה היו - ג'רט אלן, קאריס לוורט וטוריאן פרינס. כמו כן הם ויתרו על 7 בחירות דראפט (4 מתוכם עם אופציות להחלפה). אלן ופרינס עברו לקליבלנד קאבלירס, לוורט לאינדיאנה פייסרס, וליוסטון רוקטס עברו האולסטאר ויקטור אולדיפו וארבע בחירות דראפט.

הקבוצה הייתה מועמדת לזכייה באליפות בעונת 2020/2021, אך הפסידה לאלופה שבדרך, מילווקי באקס, ב-7 משחקים. גם בעונת 2021/2022 הייתה הקבוצה מועמדת חזקה אחרי הטרייד עם פילדלפיה 76', שהעביר את הארדן לפנסילבניה ואת בן סימונס לנטס, אך הקבוצה הובסה 0–4 בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי בוסטון סלטיקס.

עד פברואר  עזבו את הקבוצה שלושת כוכביה הגדולים, כשהארדן עבר לפילדלפיה באמצע עונת 2022/2023, אירווינג עבר לדאלאס מאבריקס ודוראנט עבר לפיניקס סאנס.

יריבויות היסטוריות
היריבות עם ניו יורק ניקס

קבוצת ניו יורק ניקס נחשבת ליריבה הגדולה ביותר של הנטס. הסיבות העיקריות הן קרבת המקומות והאחריות של הניקס במידה מסוימת למכירתו של ג'וליוס ארווינג - אחד השחקנים הגדולים ביותר שעברו בנטס. ארווינג נמכר מאחר שהנטס נחשבו ל"פולשים" כשנכנסו לאזורם של הניקס כשעברו לליגת ה-NBA. היריבות הייתה גדולה לכל אורך ההיסטוריה של המועדונים, והיא אף התחזקה בתחילת שנות ה-2000.

אחרי הטרייד של סטפון מרבורי בתמורה למושיעה של הקבוצה, ג'ייסון קיד, הנטס הפכו לקבוצה השלטת באזור המזרח. בהתאם לאי ההסכמה הארוכה באמצעים התקשורתיים בין שני מועדוני הכדורסל האלה, ההחתמה של קיד היוותה את הסימן שהנטס לא יהיו כינור שני לניקס. במשך השנים הבאות הנטס ניצחו את הניקס ברוב המשחקים והשיגו במשחקים מולם מאזן 20–4. היריבות קיבלה פנים חדשות כאשר מרבורי, ששיחק בעבר בנטס והועבר לפיניקס סאנס בתמורה לקיד, הצטרף לניקס בשנת 2004.

כמה משחקני הניקס אמרו שהם רוצים לפגוש את הנטס בפלייאוף, אחרי שהייתה אלופת המזרח פעמיים ברצף, אך בפעם הראשונה שהם נפגשו הנטס הדיחו את הניקס בסוויפ בסיבוב הראשון, 4-0. אף על פי שבשנים האחרונות הקבוצות נחלשו, היריבות ביניהן ובין אוהדיהן עדיין קיימת. כשהנטס שיחקו בביתם שבניו ג'רזי נגד הניקס, צעקות בוז נשמעו לשני הצדדים; הסיבה לכך היא שאוהדי הניקס יכלו להגיע לאולמם של הנטס בקלות, שכן בין המקומות הפריד רק נהר ההדסון ולאוהדי הניקס הרבה יותר זול להגיע לאולם הקודם של הנטס, אייזוד סנטר, מאשר למדיסון סקוור גארדן של הניקס.

היריבות עם בוסטון סלטיקס
קבוצת בוסטון סלטיקס הפכה ליריבה של הנטס בתחילת שנות ה-2000, בהן נפגשו מספר פעמים בפלייאוף. ביל וולטון אמר על יריבות זו במהלך פלייאוף 2002: "זו היא התחלה של עוד יריבות קלאסית של ה-NBA". קניון מרטין, שחקן הנטס, אמר: "האוהדים שלנו שונאים אותם, והאוהדים שלהם שונאים אותנו". אף על פי שכרגע הסלטיקס הם אחת מהקבוצות המצליחות לאורך ההיסטוריה של הליגה ולנטס הייתה הצלחה קצרה, העובדה ששתיהן בבית האטלנטי שומרת על היריבות בין הקבוצות.

לוגואים

מאמני הקבוצה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת :

בליגת ה-ABA
 מאמן שנים עונה סדירה פלייאוף הישגים משחקים ניצחונות הפסדים % הצלחה משחקים ניצחונות הפסדים % הצלחה מקס זסלופסקי 1967–1969 156 53 103 0.340 — — — — — יורק לאריס 1969–1970 84 39 45 0.464 7 3 4 0.429 — לו קרנסקה 1970–1973 252 114 138 0.452 30 13 17 0.433 — קווין לוגרי (2) 1973–1976 252 168 84 0.667 32 21 11 0.656 שתי זכיות באליפות ה-ABA (1974, 1976)

בליגת ה-NBA
 מאמן שנים עונה סדירה פלייאוף משחקים ניצחונות הפסדים % הצלחה משחקים ניצחונות הפסדים % הצלחה קווין לוגרי 1976–1980 363 129 234 0.355 2 0 2 0.000 בוב מקינון 1980–1981 47 12 35 0.225 — — — — לארי בראון 1981–1983 158 91 67 0.576 2 0 2 0.000 ביל בלייר 1983 6 2 4 0.333 2 0 2 0.000 סטן אלבק 1983–1985 164 87 77 0.530 14 5 9 0.357 דייב וול 1985–1987 179 65 114 0.363 3 0 3 0.000 בוב מקינון (2) 1987–1988 39 10 29 0.256 — — — — ויליס ריד 1988–1989 110 33 77 0.300 — — — — ביל פיץ' 1989–1992 246 83 163 0.337 4 1 3 0.250 צ'אק דיילי 1992–1994 164 88 76 0.537 9 3 6 0.333 בוץ' בירד 1994–1996 164 60 104 0.366 — — — — ג'ון קליפארי 1996–1999 184 72 112 0.391 3 0 3 0.000 דון קייסי 1999–2000 112 44 68 0.393 — — — — ביירון סקוט 2000–2004 288 149 139 0.517 40 25 15 0.625 לורנס פרנק 2004–2009 466 225 241 0.483 38 18 20 0.474 טום באריס 2009 2 0 2 0.000 — — — — קיקי ואנדוויי 2009–2010 64 12 52 0.188 — — — — אייברי ג'ונסון 2010–2012 176 60 116 0.341 — — — — פי. ג'יי. קרליסימו 2012–2013 54 35 19 0.648 7 3 4 0.429 ג'ייסון קיד 2013–2014 82 44 38 0.537 12 5 7 0.417 ליונל הולינס 2014–2015 119 48 71 0.403 6 2 4 0.333 טוני בראון 2015–2016 45 11 34 0.244 — — — — קני אטקינסון 2016–2020 308 118 190 0.383 5 1 4 0.200 ז'אק ווהן 2020 10 7 3 0.700 4 0 4 0.000 סטיב נאש 2020–2022 161 94 67 0.584 16 7 9 0.438 ז'אק ווהן (2) 2022–2024 129 64 65 0.496 4 0 4 0.000 קווין אולי 2024 28 11 17 0.393 — — — — ז'ורדי פרננדס 2024—הווה — — — — — — — —

מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)
 ג'נרל מנג'ר  תקופה  הישגים מל באסל  1967–1969  – צ'ארלס ת'יוקאס  1969–1970  – לו קרנסקה  1970–1973  – רוי בו  1973–1974  זכייה באליפות ה-ABA (1974) דייב דבושר  1974–1975  – רוי בו  1975–1978  זכייה באליפות ה-ABA (1976) צ'ארלס ת'יוקאס  1978–1981  – בוב מקינון  1981–1983  – לואיס שאפל  1983–1986  – בוב מקינון  1986–1987  – הארי ולטמן  1987–1990  – ויליס ריד  1990–1996  – ג'ון קליפארי  1996–1999  – ג'ון נאש  1999–2000  – רוד ת'ורן  2000–2004  זכייה בפרס מנהל העונה (2002) אד סטפנסקי  2004–2007  – רוד ת'ורן  2007–2008  – קיקי ואנדוויי  2008–2010  – רוד ת'ורן  2010  – בילי קינג  2010–2016  – פרנק זאנין  2016  – שון מרקס  2016–  –

הישגים ופרסים
שיאים למשחק בודד
חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת .
נקודות: 60, קיירי אירווינג מול אורלנדו מג'יק, 15 במרץ 2022.

ריבאונדים: 27, באק ויליאמס מול גולדן סטייט ווריורס, 1 בפברואר 1987.

אסיסטים: 22, רוברט פק מול דאלאס מאבריקס, 23 בנובמבר 1996.

חטיפות: 11, קנדל גיל מול מיאמי היט, 3 באפריל 1999.

חסימות: 13, דריל דוקינס מול פילדלפיה 76', 5 בנובמבר 1983.

שיאי קריירה בקבוצה
הנתונים מעודכנים לסוף עונת , ומתייחסים לעונה הסדירה בלבד. חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת .

פרסים אישיים

 שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות 
 מספר  שחקן  תפקיד  שנים בקבוצה  שנת הפרשה 3  דראז'ן פטרוביץ'  קלע  1993-1990  1993 5  ג'ייסון קיד  רכז  2008-2001  2013 15  וינס קרטר סווינגמן  2009-2004  2025 23  ג'ון ויליאמסון  קלע  1980-1973  1990 25  ביל מלקיוני  רכז  1976-1969  1976 32  ג'וליוס ארווינג  סמול פורוורד  1976-1973  1987 52  באק ויליאמס  פאוור פורוורד  1989-1981  1999

 סגל שחקנים בעונת 

 קישורים חיצוניים 





הערות שוליים

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל אמריקאיות
קטגוריה:ניו יורק: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות ABA