כשל הומונקולוס

כשל הומונקולוס הוא כשל בלתי פורמלי לפיו מושג מוסבר במונחים של המושג עצמו, רקורסיבית, מבלי להגדיר או להסביר קודם את המושג המקורי. כשל זה מתעורר לרוב בתורת הראייה. אפשר להסביר את הראייה האנושית בכך שאור מהעולם החיצון יוצר תמונה על הרשתית בעיניים ומשהו (או מישהו) במוח מסתכל על התמונות האלה כאילו הן תמונות על מסך קולנוע (תאוריית הראייה הזו מכונה לפעמים התיאוריה של התיאטרון הקרטזיאני, והיא מזוהה בעיקר, בימינו, עם הפסיכולוג דייוויד מאר). נשאלת השאלה לגבי טיבו של הצופה הפנימי הזה. ההנחה כאן היא שיש "איש קטן" או "הומונקולוס".
ממוזער|הרעיון של ״צופה פנימי״ מתחיל רגרסיה אינסופית .
ניתן להבין את הסיבה לכך שזהו כשל על ידי השאלה כיצד ההומונקולוס "רואה" את הסרט הפנימי. תשובה אפשרית היא שיש הומונקולוס נוסף בתוך ה"ראש" או ה"מוח" של ההומונקולוס הראשון שמסתכל על ה"סרט" הזה. אבל זה מעלה את השאלה איך ההומונקולוס הזה רואה את "העולם שבחוץ". כדי לענות על זה נדרשת הנחת הומונקלוס נוסף בתוך ראשו של ההומונקולוס השני הזה, וכן הלאה. במילים אחרות, נוצר מצב של רגרסיה אינסופית. הבעיה בטיעון ההומונקולוס היא שהוא מנסה להסביר תופעה במונחים של עצם התופעה שהיא אמורה להסביר.Richard L. Gregory. (1987), The Oxford Companion to the Mind, Oxford University Press

דוגמה נוספת היא עם תיאוריות קוגניטיביסטיות הטוענות שהמוח האנושי משתמש ב"כללים" לביצוע פעולות (כללים אלה מומשגים לעיתים קרובות כאלגוריתמים של תוכנית מחשב).

במונחים של משחק שחמט, השחקנים מקבלים "כללים" (כלומר, כללי משחק השחמט) שלפיהם עליהם לפעול. לשאלה: 'מי משתמש בכללים האלה?' התשובה מובנת מאליה: 'שחקני המשחק (של השחמט) משתמשים בהם'. הרי לא נטען שהכללים עצמם משחקים שח. הכללים עצמם הם רק סימנים חסרי-פעולה על הנייר עד שאדם קורא אותם, מבין ומשתמש בהם. אבל מה עם ה"כללים" שנמצאים, לכאורה, בתוך הראש שלנו (המוח)? מי קורא, מבין ומשתמש בהם? שוב, התשובה הסמויה היא - ויש שיטענו שהיא חייבת להיות - "הומונקלוס": איש קטן שקורא את כללי העולם ואז נותן פקודות לגוף לפעול לפיהם. אבל שוב אנחנו במצב של רגרסיה אינסופית, כיוון שיש הומונקולוס נוסף בתוך ראשו של ההומונקולוס, וכן הלאה וכן הלאה.

לכן, כך הטענה, תיאוריות תודעה שמרמזות או קובעות במפורש שההכרה מחויבת לכללים לא יכולות להיות נכונות, אלא אם כן קיימת דרך כלשהי "לעצור" את הרגרסיה.

לעיתים קרובות מניחים במדע הקוגניטיבי שהכללים והאלגוריתמים זהים במהותם: במילים אחרות, התיאוריה שהקוגניציה מחויבת לכללים לרוב מרמזת שמחשבה (קוגניציה) היא בעצם מניפולציה של אלגוריתמים, וזוהי אחת ההנחות המרכזיות של כמה סוגים של בינה מלאכותית.

טיעוני הומונקולוס תמיד מופרכים אלא אם כן ניתן למצוא דרך כלשהי "לעצור" את הרגרסיה. בפסיכולוגיה ובפילוסופיה של התודעה, "טיעוני הומוקולוס" (או "כשלי ההומונקולוס") שימושיים ביותר לזיהוי תיאוריות תודעה נכשלות או אינן שלמות.

כשל הומונקולוס קשור קשר הדוק לרגרסיה של רייל.

 ראו גם 
 הבעיה הפסיכופיזית

 הערות שוליים 

הומונקולוס, כשל