סימון וייל (פילוסופית)

סימון וייל (בצרפתית: Simone Weil; 3 בפברואר 1909 – 24 באוגוסט 1943) הייתה פילוסופית והוגה דתית יהודיה-צרפתייה, פעילה חברתית, מורה לפילוסופיה, ופעילת מחתרת במלחמת העולם השנייה, נמשכה למיסטיקה ולפילוסופיה הנוצרית, להגותו של אפלטון ולהשקפות הבודהיסטיות.

ביוגרפיה
סימון וייל נולדה בפריז ב-1909, אחותו הצעירה של המתמטיקאי אנדרה וייל. הם נולדו למשפחה ממוצא יהודי וחונכו כאגנוסטים. וייל הצטיינה מגיל צעיר, ובגיל 12 שלטה היטב ביוונית עתיקה. היא הגיעה למקום הראשון בכיתתה באקול נורמל סופרייר, לפני סימון דה בובואר, שהגיעה למקום השני.

בשנים 1931-1938 עבדה לסירוגין כמורה לפילוסופיה, הן בשל מצבה הבריאותי הרופף והן בשל פעילותה הפוליטית. בשנת 1936 הצטרפה לרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד. כפציפיסטית לא שימשה בתפקיד צבאי, אלא עבדה במשך כשנה בעבודות מפרכות בתעשיית הרכב ובחקלאות, מתוך הזדהות עם מעמד הפועלים ובמטרה להבין את מניעיו. במהלך עבודתה בספרד נכוותה קשות ועברה להחלמה בפורטוגל. בתקופת ההחלמה חוותה את חוויותיה המיסטיות הראשונות.

בביקור באסיזי, בשנת 1937, חוותה חוויות מיסטיות נוצריות, אך סירבה לעבור הטבלה, מאחר ובזה לקבלתה של הנצרות את המקרא. באותו ביקור באסיזי וויל ביקרה בבזיליקת סנטה מריה דיילי אנג'ל. בקפלה שבה נהג הקדוש פרנציסקוס להתפלל, היא חוותה התחברות משמעותית לנצרות שגרמה לה לדחף שאינו בר כיבוש לכרוע לראשונה ברך מול המזבח ולהתפלל.Cunningham, Lawrence S. (2004). Francis of Assisi: performing the Gospel life. Illustrated edition. Wm. B. Eerdmans Publishing. ISBN 0-8028-2762-4, ISBN 978-0-8028-2762-3. Source: [1] (accessed: September 15, 2010), p. 118

במהלך מלחמת העולם השנייה התגוררה זמן מה במרסיי, שם קיבלה הדרכה רוחנית מנזיר דומיניקני. בשנת 1942 נסעה לארצות הברית, ומשם לבריטניה.

בלונדון הצטרפה לממשלת צרפת החופשית הגולה. בשל עקרונותיה המוסריים הבלתי מתפשרים הסתפקה וויל רק במנות המזון שתושבי צרפת קיבלו תחת הכיבוש הנאצי. בריאותה הרופפת, התזונה הלקויה והמאמץ הפיסי שהשקיעה בפעילותה גבו את מחירם. בשנת 1943 אובחנה כחולה בשחפת. יש השערות כי סבלה גם מאנורקסיה והפרעות אכילה אחרות, אך הוריה לא פרסמו את הפרטים על מנת לשמור על פרטיותה. מצבה הידרדר במהירות, והיא נפטרה ב-24 באוגוסט 1943, בגיל 34, כתוצאה ממחלת השחפת.

רוב כתביה לא משכו תשומת לב בחייה, ומרבית הגותה פורסמה לאחר מותה. בשנות ה-50-60 של המאה העשרים, רעיונותיה הפילוסופים-דתיים החלו להתפרסם בקרב דוברי האנגלית באירופה ובעולם, והם ממשיכים להיות חלק מעולם המחקר והלימוד באקדמיה בתחומים שונים, כגון חברה, מדיניות, פמיניזם מדע וחינוך.

ב-2018 התקיים בישראל כנס בינלאומי העוסק בהיבטים תאורטיים, השוואתיים והיסטוריים של הגותה וברלוונטיות שלה לחברה ולפוליטיקה של זמננו.

ספרים בעברית
 סימון וייל, הכובד והחסד, מבוא: גוסטב תיבון, אחרית דבר: מרסל דיבואה, (תרגום מצרפתית: עוזי בהר), ירושלים: הוצאת כרמל, תשנ"ד 1994
 סימון וייל, האם אנו נאבקים למען הצדק? מבחר כתבים חברתיים ופוליטיים, תרגם מצרפתית: שירן בק, עריכה, אחרית דבר והקדמות: אביעד חפץ ודניס שרביט, הוצאת כרמל ואוניברסיטת בר-אילן, 2019
 סימון וייל, הערה על ביטולן הכללי של המפלגות הפוליטיות, תרגם מצרפתית: דניאל רוזנברג, ספרי בלימה, 2022.
 סימון וייל, חיבוקו הקר של הכוח: חמש מסות על אלימות, מלחמה ושירה, תרגם מצרפתית: דניאל רוזנברג ושירן בק, פתח דבר: מיכאל מנקין, עורך: מיכה דנציגר, ספרי בלימה, 2025.

לקריאה נוספת
 Paul Giniewski, Simone Weil et la haine de soi ,Berg international, Paris, 1978
 John Hellman, Simone Weil: an introduction to her thought, Wilfried Laurier University Press, Waterloo, Ontario, Canada 1982

קישורים חיצוניים


 סימון וייל נגד ספרי המקרא, מאמרו של עמנואל לוינס בתרגומו של הרב ד"ר אליהו רחמים זייני, מתוך אתר ישיבת אור וישועה.


 אדם קירש, הקללה של ישראל, באתר הזמן הזה, אפריל 2025
 מיכאל מנקין, החיה הרעה הגדולה, תגובה למאמרו של אדם קירש "הקללה של ישראל", באתר הזמן הזה, יוני 2025




הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופיות יהודיות
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:תאורטיקנים במדע המדינה
קטגוריה:פציפיסטיות
קטגוריה:מיסטיקנים
קטגוריה:צרפתים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:בוגרות אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:פילוסופיות צרפתיות
קטגוריה:נפטרות משחפת
קטגוריה:יהודים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:נשים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1909
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1909
קטגוריה:נפטרות ב-1943
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-1943