כובע

ממוזער|כובע עתיק מזהב במוזיאון החדש בברלין
ממוזער|הציירת מארי דנפורט פייג' חובשת כובע, מאת הצייר פרנק דובנק
כּוֹבַע (במלרע) הוא כיסוי ראש, המשמש פריט לבוש קיצי או חורפי לצורך מטרות שונות כגון:

הגנה מפני השמש או הקור, אמירה אופנתית, חלק ממדים, תחפושת, סמל לאומי תרבותי, דתי ועוד.

חבישת כובעים בעלי צורות שונות העשויים מחומרים שונים המתאימים לסביבתם, התקיימה לאורך ההיסטוריה. כובעים נמצאו בחפירות ארכאולוגיות, ציורי קיר ואיורים בספרים עתיקים. בתרבויות מסוימות כובע בעל שוליים מסמל סמל גברי כגון בציבור החרדי ובקרב קהילת האמיש בארצות הברית.[חסר מקור] יש אף נוהגים לחבוש את הכובע בשעת תפילה או טקסים דתיים אחרים כסמל לכניעה ולכפיפות כלפי האל.[חסר מקור]

 ייצור 
כובעים נעשים ממגוון רחב של חומרים: צמר, קנבס, פרווה, לבד, אריג, עור, קש, בדי כותנה, פשתן, בדים סינתטיים ועוד.

כובעים נוקשים נוצרים באמצעות שימוש בתבנית ובעבודת יד. ראשית, האריג מרוכך על ידי אדים ולאחר התייבשותו מעצבים אותו לצורה הרצויה. אם האריג עדיין קשה מעצבים אותו על כמה תבניות.[חסר מקור]

לכובעי לבד דרגות שונות של קושי, התלויות בכמות הלקה אשר נמרחת על הבד. ישנם כובעי צמר הניתנים לקיפול ועל ידי הכנסתם לקופסתם הם חוזרים לצורתם המקורית.

כיוון שחישוק הכובע צריך להיות קשה, קיימים כובעים עם קופסאות מיוחדות ששומרות על צורת החישוק כשהם לא בשימוש – הן בדרך כלל בצורת גליל ועשויות מקרטון.

כובעי בד רכים תפורים לרוב משכבת בד אחת או יותר, בהנחת גזרה על הבד וחתיכת החלקים ותפירתם ביד או במכונה. לעיתים מחזקים את התפירה בריבוי תפרים, שמקשים את התיתורה.

יש כובעים שצורתם מעין קערית הפוכה, בראשם עיגול בד ומסביבו מעין טבעת, הם נפוצים בתרבויות רבות כשהם תפורים, רקומים וארוגים.[חסר מקור]

כובעים סרוגים ביד או במכונה, מאוד נפוצים. לתינוקות נוהגים לחבוש כובע סרוג, כדי להגן על ראשם ואוזניהם מקור. לחיילים סורגים כובעי גרב, בצבע ירוק-זית או כחול כהה. גם נשים וגם גברים חובשים כובעי צמר סרוגים לחימום הראש. הכובעים עשויים בשלל צורות ודוגמאות ומשמשים גם קישוט אופנתי.  

יש נשים שסורגות או תופרות כובעים לחולות סרטן, באנגלית הם נקראים Chemo hat  או Chemo cap.

היסטוריה
במשך הדורות שינו את צורות הכובעים, ואת המשמעות הסמלית שלהם. לעיתים לשם הסתרת שיער [בעיקר בקרב נשים] ולעיתים נוצרו בצורה שתאפשר להבליט מקטעי שיער. ברוב הדורות שלפני המאה ה-20 היו צורות שונות לכובעי הגברים ולכובעי הנשים. במאה ה-20 יש גם הרבה כובעים שמשמשים את כל המגדרים.

כיסוי הראש היה פריט לבוש נפוץ בעת העתיקה.
ממוזער|אדם חובש פילאוס, מהמאה ה־4 לפנה"ס
הפילאוס  היה כובע לֶבֶד מקורנן חסר־שוליים שהיה נהוג לחבוש בתקופת יוון העתיקה, באטרוריה, באיליריה, בפאנוניה ובאזורים הסובבים אותה, שאומץ מאוחר יותר גם ברומא העתיקה. במאה ה־5 לפנה"ס גרסת ארד החלה להופיע ביוון העתיקה והיא הפכה לקסדה צבאית פופולרית. ה"פילידיון" היווני וה"פילאולוס" הלטיני היו גרסאות קטנות יותר, בדומה לכיפה.
ממוזער|ציור מ־1596 של האציל האלבני מויסי גולמי עם פילס לראשו
גם בכתבי יד נוצריים מוקדמים יותר ניתן למצוא את הפילאוס כשהוא חבוש על ראשי שלושת האמגושים, שהגיעו מהמזרח לבית לחם, כדי לסגוד לישו. הכובע נחבש בין היתר גם על ידי אריסטוקרטים ופקידים רמי דרג באירופה של ימי הביניים. עד המאה ה־12 הוא אומץ אפילו בקרב איכרים באנגליה, שחבשו אותו בניסיון לחקות את המעמדות הגבוהים. יש הסוברים כי מקורו של ה"פילס"  שחובשים כיום באלבניה ובקוסובו הוא בכובע הלֶבֶד שחבשו האיליריים הקדומים.

כבר בעת העתיקה שימש הכובע להגנת ראש הלוחם. הכובע היה לרוב עשוי מתכת ובצורת חרוט המסתיים בחוד. לפעמים הוא עוטר בנוצה או שיער. מלבד הבדלים בין קובעי החילות השונים, היו גם הבדלים בין קובעי היחידות השונות, כך שאפשר לזהותן בקלות בשעת קרב. לפעמים הוסיפו אוזניות להגנה על הרקות והאוזניים.

כובעי הבאולר (מגבעת גברים), יוצרו לראשונה במנצ'סטר על יד שני אחים ב-1849, ונחשבו לשיא באופנת הגברים בלונדון. האחים חשבו למכור אותם לעובדי חברת הרכבות הבריטית, שבאותה תקופה עבדו בבוליביה. כשהסחורה הגיעה לבוליביה הסתבר שייצרו אותם במידות קטנות מדי לראשים הבריטיים. ניסו תחילה למכור אותם לגברים הבוליביים, וכשזה לא צלח הפיצו שמועות בין נשות המדינה שזהו הכובע הכי אופנתי באירופה וככה נמכרו הכובעים לנשות בוליביה ומאז זה הפך לכובע הלאומי של המדינה.

 הכובע היהודי 
החוקרת נעמי לובריך מעריכה שמקורותיו הקדומים של הכובע הם באימפריה האשורית, ומשם נפוץ הכובע המחודד ברחבי המזרח הקדום. משפחות הסוחרים מבין יהודי אשכנז, ששמרו על קשרי מסחר עם המזרח דרך איטליה, החלו לייבא לאירופה פריטי לבוש שנמכרו לאריסטוקרטיה הנוצרית.

במאה ה־12 נדמה היה כי אותו הכובע המחודד קונה אחיזה בכל רחבי אירופה, אך דווקא המפגש האלים בין המערב למזרח בזמן מסעי הצלב, הביא לירידת המוניטין שלו. במהלך הפוגרומים שביצעו הצליינים בקהילות יהודי גרמניה, החלו להופיע דימויים אנטי־יהודיים כאשר החלו לזהות את הכובע שחבשו היהודים עם היותם "רוצחי המשיח" ועם רגשי שנאה כלפיהם בשל "בוגדנותם". העובדה שמקורותיו של הכובע במזרח, סייעה אף היא לתעמולה האנטי־יהודית להציג את חובשי הכובע כאלמנט זר ומסוכן הנטוע בלב החברה הנוצרית. הסלידה של הנוצרים מחובשי הכובע, הכריעה בייחוסם של הכובעים לקהילות היהודיות.
ממוזער|איור סוסקינד מקודקס מאנסה, המאה ה־12
ב־1215 השתנו חיי היהודים ולבושם באופן דרמטי בעקבות החלטות ועידת לטראנו הרביעית, בה נקבע כי על היהודים והמוסלמים החיים במדינות נוצריות להתלבש בצורה המבדילה אותם ממי שאינם יהודים. ייתכן וזאת גם הסיבה לעובדה שעיצוב כובעיהם של אנשי הכנסייה שונה. הכובע בעל הקצה המחודד שהיה בשימוש בכנסייה עד אז, זכה לקצה מחודד נוסף.
ממוזער|ויכוח דתי בין מלומדים נוצרים (שמאל) ויהודים (ימין), חיתוך עץ של יוהאן פון ארמסשהיים, 1483
הראשונה לאמץ את הכובע המחודד כסממן יהודי הייתה העיר ברסלאו, בשנת 1266, המוכרת כיום כעיר ורוצלב שבמערב פולין. מחוקקי העיר קבעו שעל היהודים לענוד טלאי ו"לשוב ולחבוש את הכובע המחודד (Pileus Cornutus) המזוהה עם היהודים באזורים אלה, ושבחוצפתם הם חדלו לחבוש". ועידת וינה ב־1267, קבעה שבמדינות הגרמניות יתבטא השוני בכובע מיוחד, "הכובע היהודי", שהיה שטוח ועליו התנוסס מוט קטן עם כדור.

הייתה זאת הדרך "לסמן" את יהודי האימפריה הרומית הקדושה מהרוב הנוצרי. על הופעת "כובע היהודים" והתפתחותו לאורך המאות אנחנו יודעים בעיקר מציורים, שחלק ניכר מהם הופיע בכתב יד. את אחד האיורים המוקדמים ביותר של אותו "כובע מחודד" ניתן למצוא ב"קודקס מאנסה" מהמאה ה־12, הנחשב לקובץ השירה הגרמנית החשוב ביותר של ימי הביניים. סוסקינד מטרימברג מאויר שם כש"כובע היהודים" לראשו.

גם מאוחר יותר כמו במאה ה־15 ניתן למצוא איורים כמו בחיתוך עץ של יוהאן פון ארמסשהיים מ־1483.

 חלקי הכובע 
לרוב, לכובעים שני חלקים עיקריים:
 תיתורה - שולי הכובע או הקטע הבולט מהכובע, המצל על הפנים. יש כובעים בהם התיתורה מתקפלת כלפי מעלה.
 כיפת הכובע - החלק הקעור בכובע, המכסה את הראש.

לכובעים שונים יש חלקים נוספים, כגון סרטים סביב כיפת הכובע, מצחייה במקום תיתורה, חוט הנקשר מתחת לסנטר ומחזיק את הכובע, או יריעת בד מאחור להגנת העור מהשמש, במקום מריחת קרם הגנה.

סוגי כובעים
 שם הכובע תמונה המגזר/מקצוע/אדם/דמות המזוהה איתו/מטרה צורה כובע גרב 75px לוחמי מלחמת העצמאות ואנשי-הפלמ"ח, זמרי ראפ והיפ הופ כובע צמר כובע היטלמאכר75px חיילי צה"ל בראשית הקמתו כובע מצחיה בצבע חאקי בעל יריעת בד בעורף כובע חרוט 75px ליצנים וגמדי גינה ויער חרוט חסר בסיס. לעיתים קרובות מקושט באופנים שונים. טורבן75pxערבים, פרסים, הודים וסיקים רצועת בד ארוכה הנכרכת סביב הראש כובע טמבל75px ישראלים עד סוף שנות ה-70 וה-80, חיילים במדי עבודה כובע בד קמור. כומתה/ ברט 75px חיילים ופועלים צרפתים כובע חסר תיתורה, המונח על הראש ונוטה לאחד הצדדים קסקט 75px אנשי מעמד הפועלים, חסידים מסוימים עגול ורך, ללא שולים ועם תיתוֹרָה קטנה ונוקשה מלפנים. מיוצרים מטוויד, צמר, כותנה או עור כתר75px מלכים רצועה בצורת מעגל העשויה ממתכת (בדרך כלל זהב)מקושטת (בדרך כלל באבני חן) מצחייה75px ילדים, תיירים, ספורטאים כובע עם הגנה נגד השמש בצורת גג מעל המצח מצנפת שינה75px גמדים כובע חרוט מבד השמוט אל העורף. בעבר נועד לשינה. סומבררו75px מקסיקנים ותושבי אמריקה הלטינית כובע גבוה בעל שוליים רחבים מאוד להגנה מהשמש כובע שלוש פינות75px כובע אזרחי וצבאי שהיה בשימוש נרחב במאה ה-18 באירופה ובאמריקה. שוליו הרחבים קופלו והודקו בסיכה כך שקיבל צורת משולש. תרבוש (fes/فاس)75px טורקים, ערביי צפון אפריקה דומה בצורתו לגליל הולך וצר (חרוט קטום). בעיקר בצבע אדוםכובע ים75pxשחייניםיריעת גומי צמודה.

 מגבעות 

 שם הכובע תמונה המגזר/מקצוע/אדם/דמות המזוהה איתו צורה בורסלינופדורההומבורג 75px פופולרי כיום כפריט אופנתי וכן בציבורים החרדי ליטאי, החרדי ספרדי וחב"ד שם הוא מכונה קנייטש מגבעת לבד ובה כפל (בחלקה העליון) עם שיקועים משני צדדיוכובע באולר75pxאנשי מעמד הביניים בבריטניה ואנשי הסיטי של לונדון, עירוניים ופורעי-חוק במערב הישן של אמריקה, נשים בבוליביהמגבעת שחורה קשיחה, כיפתה כחצי-כדור מגבעת צילינדר75px ג'נטלמנים מהמעמד הגבוה, דיפלומטים, קוסמים גליל בעל שוליים שטריימלספודיקקולפיק60px60px יהודים חרדים חסידיים יוצאי מזרח אירופה ותושבי אזורי הקיפאון עשוי מזנבות שועלים או צובל (דָלָק), ובמרכזו קטיפה גאלרו75px אנשי כמורה בעל כיפה נמוכה ותיתורה רחבהכובע פנמה75pxמטיילים ונופשים באזורים חמים לפעילות ימית וחופית, חקלאים ואספניםעשוי קש ובעל תיתורת

כובען

כובען הוא אדם היוצר כובעים או פרטי לבוש אחרים המשמשים לכיסוי הראש.

כובעים מחומרים ממוחזרים 
עם המודעות הגוברת למיחזור בדים, אנשים יוצרים כובעים מכל מיני בגדים ישנים, מכלי מיטה, מפות ישנות. חלק מהכובעים גם מקבלים צורות מקוריות.
ביטויים עם כובע
 אכלה את הכובע
 הוריד את הכובע בפני
 על ראש הגנב בוער הכובע
 שלף שפן מהכובע

קישורים חיצוניים

 כובעים, באתר המוזיאון הווירטואלי לעיצוב אביזרי אופנה ותלבושות


 האקדמיה ללשון העברית, כובע וקובע

הערות שוליים

*
קטגוריה:כיסויי ראש