פרשת חקת

פרשת חֻקַּת היא פרשת השבוע השישית בספר במדבר. לפי החלוקה לפרקים, היא פותחת בתחילת  ומסתיימת ב.

מפרשה זו מתחילה התורה לפרט את קורות בני ישראל במשך ארבעים שנות שהותם במדבר סיני, בשנת הארבעים ליציאת מצרים. זאת בניגוד לפרשות הקודמות בספר, שתיארו את האירועים שבשנה השנית לצאתם ממצרים.

תוכן הפרשה
300px|ממוזער|נחש הנחושת, ציור של הצייר הרוסי-נוצרי פיודור ברוני.
הפרשה נפתחת בסוגיה הלכתית ארוכה בעניין מצוות פרה אדומה והלכות טומאת מת.

לאחר מכן מתחילה הפרשה לתאר את קורות בני ישראל במדבר סיני בשנת הארבעים ליציאת מצרים:
פרשת מי מריבה: מרים הנביאה מתה, והעם מתלונן על מחסור במים. ה' מצווה את משה רבנו לדבר אל הסלע כדי שיוציא מים. משה, בכעסו על בני ישראל, מכה את הסלע ומוציא מים. ה' קובע שמשה ואהרון חטאו בפרשה זו, ולכן לא ייכנסו לארץ ישראל: "יען לא האמנתם בי להקדישני לעיני בני ישראל - לכן לא תביאו את הקהל הזה אל הארץ אשר נתתי להם" ().
משה מבקש ממלך אדום לעבור דרך ארצו; מלך אדום מסרב ועם ישראל עוקף את ארץ אדום.
מות אהרון הכהן; אלעזר בנו יורש את תפקיד הכהן הגדול.
"הכנעני מלך ערד" נלחם בישראל; ישראל מנצחים ומחרימים את הערים שכבשו.
פרשת נחש הנחושת: נפשו של העם קצרה מטורח הדרך והם מתלוננים על מחסור במים ועל מאכלם המורכב ממן. ה' שולח "את הנחשים השרפים" המכישים את העם ו"שורפים" אותם בארס שיניהם. כדי להתגבר על הנחשים מצווה ה' את משה לעשות שרף ולהשים אֹתו על נס; "והיה כל הנשוך וראה אתו וחי" (). משה עושה "נחש נחושת" ומשים אותו על הנס; "והיה אם נשך הנחש את איש, והביט אל נחש הנחושת וחי" ().
העם ממשיך במסע ומגיע לגבול ארץ מואב, ושר שם את שירת הבאר.
כהקדמה לכיבוש סיחון על ידי עם ישראל, מתואר כיבוש מואב בידי סיחון קודם לכן.
עם ישראל נלחם בסיחון מלך האמורי ובעוג מלך הבשן ומנצח אותם.

מבנה הפרשה
בפרשת חקת יש 87 פסוקים, אשר מאוגדים ב-6 פרשיות פתוחות ועוד 4 סתומות. הפרשה מכילה 2 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה באמצע סדר ומסתיימת בסוף סדר וזאת בניגוד לכך שהיא מתחילה באמצע פרק ומסתיימת באמצע פרק לפי החלוקה לפרקים.

תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת חקת יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
שנת השג - ל' בסיוון
שנת החא - ב' בתמוז
שנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - ז' בתמוז
שנת השא ושנת זחא - ט' בתמוז
שנת הכז - י' בתמוז
שנת בשז ושנת גכז - בארץ ישראל ג' בתמוז, בחוץ לארץ י' בתמוז
שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - בארץ ישראל ה' בתמוז, בחוץ לארץ י"ב בתמוז (יחד עם פרשת בלק)

חיבורה לפרשת בלק
בחוץ לארץ, בשנים שבהן יום טוב שני של שבועות חל בשבת קוראים את פרשת חוקת יחד עם פרשת בלק העוקבת.

לפי מנהג תימן המקורי, שמקורו מהגאונים, במקום לחבר את מטות ומסעי (ברוב השנים), מחלקים את פרשת חוקת לשניים ומחברים את חציה הראשון (עד פרק כ', פסוק כ"א) לפרשת קרח, ואת חציה השני, "פרשת ויסעו מקדש" (משם ואילך), לפרשת בלק.. כיום מעטים מבני יהדות תימן משמרים מנהג זה בארץ ישראל, אך נפוץ יותר ברוב קהילות התימנים בארץ ישראל לחבר חוקת ובלק, ויש נוהגים לחבר מטות ומסעי, כשאר הקהילות.

הפטרה
ההפטרה היא ב (התימנים מסיימים ב, בנוסח רומניא סיימו ב, ובק"ק פוזנא סיימו ב). בהפטרה מתואר סיפורו של יפתח הגלעדי ומלחמתו בבני עמון. לפני המלחמה נותן יפתח סקירה היסטורית, הכוללת גם את המלחמה נגד סיחון ועוג המתוארת בפרשה.

בשנים מסוג השג פרשת חקת נקראת בראש חודש תמוז היוצא בשבת וביום ראשון ועל כן נהוג לקרוא את הפטרת "השמים כסאי" במקום ההפטרה הרגילה של פרשת חקת (ובנוסח רומניא הפטירו כבכל שבת ראש חדש ב עד ). בחו"ל, כשקוראים חקת ובלק ביחד, נוהגים היום להפטיר בשל בלק, אבל בעבר היו קהילות שנהגו להפטיר בשל חוקת משום שמוזכר בלק בהפטרה זו ().

מנהגים

ישנו מנהג להתענות תענית צדיקים ביום ששי ערב שבת פרשת חקת, לזכר שרפת התלמוד בפריז שהתרחשה ביום זה בשנת ה'ב' או ה'ד'. התענית לא נקבעה לפי התאריך בחודש, אלא לפי היום בשבוע, בשל שאלת חלום שנערכה ולפיה המאורע רמוז בפרשת השבוע, שפתיחתה  מתורגמת בתרגום אונקלוס .

 קישורים חיצוניים 

הערות שוליים

*
חוקת