קדרות יוון העתיקה

ממוזער|150px|סדנת קדרים על גבי כד יווני מסוף המאה ה-5 לפנה"ס  בסגנון קדרות הדמות השחורה במוזיאון האקרופוליס
קדרות יוון העתיקה הייתה אחד המרכיבים המוחשיים והאיקוניים באמנות היוונית העתיקה. הכדים ושאר כלי־החרס הצבעוניים של היוונים הקדומים שרדו במספרים גדולים, וכיום משמשים כפריט אספנים יקר.

 שימושי הקדרות ביוון העתיקה 
היוונים הקדומים יצרו כלי־חרס לשימוש יומיומי, ולא למטרות תצוגה. פרסי תחרויות אתלטיקה, כמו טיפוס האמפורה פאן אתנאית, הם היוצאים מכלל זה. מרבית פריטי הקדרות ששרדו כוללים מכלי שתייה דוגמת האמפורה, הקרטר (קערות לערבוב יין ומים), ההידריה (קנקני מים), קערות נסך, קנקנים, גביעים וצנצנות אפר צבועות. מיניאטורות נוצרו בקנה מידה רחב, ולרוב שימשו כמנחות לאלים במקדשים. בתקופה ההלניסטית יוצר מגוון רב יותר של סוגי קדרות, אולם חשיבותם האמנותית היא מזערית. 

בתקופה העתיקה, ערים יווניות קטנות יחסית ייצרו זני קדרות מקומית. סוגי הקדרות האלו היו שונים אחד מהשני באופן משמעותי בסגנון ובסטנדרטים. קדרות מיוחדת שמעמדה הוא זה של אמנות יוצרה בחלק מאיי הים האגאי, כרתים ומושבות יוון במגנה גרקיה. לקראת תום התקופה הארכאית ותחילת התקופה הקלאסית הסתמנו שתי ערי־מסחר חשובות, אתונה וקורינתוס. תוצר הקדרות של השתיים הופץ ברחבי העולם היווני, והוציא את התוצרת המקומית משימוש. כדים מקורינתוס ואתונה נמצאו במקומות רחוקים כספרד ואוקראינה, והם כה שכיחים באיטליה, שבמאה ה-18 נאספו ככדים אטרוסקיים. רבים מהכדים הללו נוצרו ביצור המוני ובאיכות ירודה. למעשה, לקראת המאה ה-5 לפנה"ס, הקדרות הפכה לתעשייה ואיור הכדים איבד מחשיבותו כיסוד אמנותי.

 היסטוריית הקדרות 
את הכרונולוגיה של הקדרות היוונית נהוג לחלק לתקופות, לפי סגנון הקדרות:
 התקופה הפרוטוגאומטרית מ־1050 לפנה"ס
 התקופה הגאומטרית מ־900 לפנה"ס
 התקופה הגאומטרית המאוחרת או הארכאית מ־750 לפנה"ס
 תקופת הדמות השחורה מתחילת המאה ה-7 לפנה"ס
 תקופת הדמות האדומה מ־530 לפנה"ס

טווח הצבעים שהיה בשימוש היוונים הקדומים הוגבל לטכנולוגיית האפיה: שחור, לבן, אדום וצהוב היו בשימוש נרחב. בשְלוש התקופות המוקדמות, הכדים הושארו בצבעם הבהיר המקורי, ועוטרו במֵשַׁח שהפך שחור בתנור. 
ממוזער|250px|קיליקס הצבוע בטכניקת הדמות האדומה
קדרות הדמות השחורה הבוגרת לחלוטין, העיטורים באדום ולבן וחריתה נולדו בקורינתוס במאה ה-7 לפנה"ס המוקדמת, והופצו באטיקה כדור מאוחר יותר; הם פרחו שם עד לתום המאה ה-6 לפנה"ס. 

קדרות הדמות האדומה שהומצאה בסמוך ל־530 לפנה"ס, שינתה מסורת זאת. בטכניקה זאת נצבעו הכדים בשחור והדמויות צוירו באדום. קדרות הדמות האדומה החליפה, באופן הדרגתי, את קדרות הדמות השחורה. לעיתים כלים גדולים יותר נחרתו, בנוסף לצביעה.

לאורך התקופה הפרוטוגאומטרית והגאומטרית, הקדרות עוטרה בעיצובים מופשטים. בתקופות מאוחרות יותר, לנוכח התקדמות טכניקת הקדרים וצמיחת האסתטיקה, העיטורים קיבלו צורת דמויות אנושיות. הדמויות יצגו לרוב את האלים או את גיבורי המיתולוגיה וההיסטוריה היוונית. בנוסף, סצנות קרב וצייד היו פופולריות, עקב דמות הסוס שהופיעה בהן, והוערצה על ידי היוונים הקדומים. בתקופות מאוחרות יותר מוטיבים ארוטיים, הטרוסקסואליים והומוסקסואליים, הפכו לשכיחים. 

ממוזער|250px|כד הצבוע בטכניקת הדמות האדומה המתאר את ניקה במרכבתה מצוירת על ידי צייר הרמונקס  מוצג במוזיאון לארכאולוגיה של קרמיקוס  באתונה
על הקדרות היוונית ניתן למצוא, במקרים רבים חתימות. החתימות הן לרוב של הקדר (למשל אצל הקדר אופרוניוס), אך לעיתים רחוקות של האמן. ברם, ניתן לזהות ולהפריד מאות אמנים לפי בחירתם האמנותית ואופי העיטור. לרוב הם מכונים לפי נושא העיטורים שלהם, כאלו הם "צייר אכילס" או "צייר קלאופרדס" שחיי בתקופה הארכאית המאוחרת, ולעיתים לפי מקום משכנם המודרני של יצירותיהם כ"צייר ברלין".

 ראו גם 
אמנות יוון העתיקה
פיסול יווני

קישורים חיצוניים

קדרות יוונית ב-Beazley Achive
היסטוריה קצרה של הקדרות היוונית




*