תכלת

הצבע תכלת, או תכול, הוא צבע שמתקבל מערבוב של הצבעים כחול ולבן.

גוונים בהירים או מבריקים של כחול נתפסים, פעמים רבות, כגווני הצבע התכול. נעשה בו שימוש נפוץ גם בתרבויות בעיקר בביטויים המתארים את צבע השמיים ואת הרקיע שמעל, וכן את צבעי דגל ישראל.

אטימולוגיה

בעברית, ייתכן שמקור המילים "תָּכֹל" (בכתיב מלא: "תָּכוֹל") או "תְּכֵלֶת" זו היא מפיניקית ששם צבעו בתכלת בדים וביגוד גם בעת העתיקה.

באכדית קראו לצמר צבוע בסגול-כחלחל, תַּכִּלְתוּ. בארמית נקרא תְּכִלְתָּא ובעברית שומרונית תַּכְּלַה.

בשפות אחרות

מקור השם הוא מן המינרל הכחול לפיס לזולי (בלועזית lapis lazuli) ששימש לייצור תכשיטים וקמעות עוד בימי קדם.

המילה תכלת בשפות אירופאיות רבות היא אזוּר (באנגלית azure, בספרדית ובפורטוגזית azul, באיטלקית azzurro), והיא שיבוש של המילה המקבילה לאזורדי (מערבית لازوردي). לפיס בלטינית היא אבן ואילו לזולי מקורה במילה הלטינית לזולום (lazulum), שמקורה במושג בערבית (אל-)לזוורד, שבתור גם הוא מגיע ממקור אחר בתור לאזוורד (בפרסית لاژورد). היה זה גם שם המקום שבו כרו אבנים של לפיס לזולי, ובשל הזיקה לאבן החן הכחלחלה, שינה המושג את משמעותו לתיאור צבע "חדש" זה.

בטבע
ממוזער|כחל מצוי
 צבע השמיים באור יום הוא תכלת – שילוב של אור כחול הנובע מפיזור ריילי של אור השמש בשילוב בהירות כללית של השמיים.
 צבע רוב הנוצות של הכחל הוא תכלת-טורקיז, כאשר אברות הכנף צבועות בכחול עמוק.
 ציפורי השיר ירגזי תכול ועקעק תכול מצוי הן בצבע תכלת.
 כחול ותכלת הם צבעיה של אבן החן לאפיס לאזולי, אשר שימשה להפקת צבע לציור, שנשמר בנצרות לבגדי מרים הבתולה.
 מחילזון ימי בשם ארגמון קהה-קוצים הפיקו צבעי תכלת וארגמן בעולם העתיק. צבעים אלו היו יקרים ביותר והעידו על מעמד גבוה בקרב מי שלבש אותם.

משמעויות סמליות
 תכלת מתקשר אסוציאטיבית עם שלווה.
 תכלת מתקשר עם דימויים שמיימים כגון מלאכים בשל צבע השמיים.
 תכלת הוא צבע נפוץ בפריטים המיועדים לתינוקות ממין זכר.

בעת העתיקה

צבע התכלת היה אחד הצבעים ששימשו בעת העתיקה, ונחשב עם הארגמן לצבע מלכותי ויקר ערך. צבע התכלת בעת העתיקה כלל בתוכו מגוון צבעים בין כחול לסגול.

 ביהדות 

ממוזער|250px|דגל ישראל התכול-לבן מתנופף על רקע הים התכול ושמי התכלת
שמאל|ממוזער|150px|יש המשערים כי הספיר המקראי הוא לפיס לזולי. היו הצעות לקרוא לה "תכולית", "אבן התכלת" ו"אבן כחל"
התכלת תופסת מקום חשוב ביהדות. התכלת עצמה היא חומר, ולא רק צבע. תכלת ביהדות היא צמר שצבוע בצבע כחול. התכלת מופיעה ביריעות המשכן והמקדש ובבגדי הכהונה, יחד עם הארגמן ותולעת השני. בולט במיוחד תפקידה של התכלת בעשיית מעיל כליל תכלת של הכהן הגדול שכולו תכלת ובפתילי ציץ הזהב שבראשו. כמו כן, לתכלת תפקיד מרכזי במצוות ציצית – "ונתנו על ציצת הכנף פתיל תכלת" (במדבר טו לח).

צבע התכלת מקושר עם טוהר ושמימיות, וזאת משום שתכלת הוא צבע השמים, שעל פי האמונה מסמל את מקום משכנם של אלוהים והמלאכים. ככתוב בתלמוד, "היה רבי מאיר אומר: מה נשתנה תכלת מכל מיני צבעונין? מפני שתכלת דומה לים – ים דומה לרקיע – הרקיע דומה לכיסא הכבוד וכיסא הכבוד דומה לאבן הספיר". התכלת גם מסמלת את שבט יהודה בשבטי ישראל.

על פי מסורת חז"ל, התכלת הופקה מדם חילזון ימי. בגמרא מוזכר צבע בשם "קלא אילן" ("אינדיקו" על פי ספר הערוך) ששימש תחליף זול לתכלת, אך על פי ההלכה הוא פסול למצוות ציצית. על פי השערתו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הפקת התכלת מן החילזון הופסקה בעקבות הכיבוש הערבי של חופי ארץ ישראל בשנת 638, ולפי אחרים הופסקה השימוש בתכלת עקב גזירתו של הקיסר יוסטנטינוס לייחד את הצבע היקר לאנשי ממשל. זאת, משום שהשימוש בה עדיין מוזכר בגמרא, והאזכור על היעדרה מופיע לראשונה במדרש תנחומא המאוחר, שנחתם בשנת 750.

בהיעדר התכלת, במשך כאלף וחמש מאות שנה, קיום מצוות ציצית נעשה עם חוטים לבנים בלבד. הניסיון הראשון לשחזר את התכלת נעשה בידי האדמו"ר מראדזין, רבי גרשון העניך ליינר, בשנת 1888. הוא זיהה את הדיונון (Sepia officinalis) כחילזון התכלת, והצליח לייצר ממנו אלפי ציציות עבור חסידיו. היו כמה רבנים ידועים שתמכו כשיטתו, אך דעתו לא התקבלה על דעת רוב הרבנים. כמה עשרות שנים לאחר מכן, צבע זה נבדק בידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג בכמה מעבדות לכימיה, והסתבר שאין זה אלא צבע סינתטי בשם "כחול פרוסי", המתקבל מחומרים המוספים ל"דם" הדיונון ולא מהדיונון עצמו. כיום הצביעה מתקיימת בבני ברק, ובתוצריה משתמשים בעיקר חסידי ראדזין וברסלב.

המחקר ההיסטורי שנערך במאות האחרונות הצביע על החילזון הימי ארגמון קהה קוצים (Murex trunculus) כעל מקור להפקת התכלת בעולם העתיק. הרב הרצוג בעבודת הדוקטור שלו, שנערכה באוניברסיטת לונדון ב-1913, סיכם את מסקנות המחקר, אך בסופו נטה ממנו והציע את הסגולית (Janthina), כמקור להפקת התכלת בישראל. הצעתו נשאה אופי תאורטי בלבד, ולא ידוע על ניסיון כלשהו מצידו להפיק תכלת מחילזון זה. בשנת 1988, בעקבות מחקריו של פרופ' אוטו אלסנר ממכון שנקר ברמת גן, יוצר לראשונה פתיל תכלת לציצית מן החילזון ארגמון קהה קוצים על ידי הרב אליהו טבגר מירושלים. כמה שנים מאוחר יותר, הוקמה על ידיו, עמותת פתיל תכלת, במטרה להפיץ את מצוות התכלת בעם ישראל ולספק פתילי תכלת לכל המבקש לקיים מצווה זו.

 צבע לאומי של ישראל 

בשל חשיבותו הרבה של צבע התכלת ביהדות, ובפרט בטלית, נבחר התכלת, לצד הלבן, כאחד משני הצבעים הלאומיים של ישראל. התכלת (בגוון תכלת כהה) היא אחד הצבעים של דגל ישראל, לצד הצבע הלבן. גוון התכלת הכהה של הדגל דומה לכחול ולכן השתרש הביטוי "כחול לבן" או "תכול לבן" כביטוי לישראליות (למשל: "תוצרת כחול לבן" = תוצרת הארץ).

שימושים נוספים
ממוזער|250px|משמר כבוד של משטרת ישראל מורכב משוטרים עם מדי ייצוג בצבע תכלת ומכנסיים כחולים-כהים.
ממוזער|250px|הכנסייה הכחולה
 הצבעים הלאומיים של ישראל הם תכול ולבן.
 ברוב מדינות העולם, מדי המשטרה הם בצבע כחול או תכלת. בישראל, שבה לצד משטרת ישראל פועל גם משמר הגבול שלו מדים בצבע ירוק-זית, המשטרה הרגילה מכונה לעיתים "הכחולה" או "המשטרה הכחולה" (להבדיל ממשמר הגבול).
 בצה"ל, חיל האוויר הישראלי ידוע בכינוי "הכחולים" על שם מדי א' של הטייסים שהם בצבע תכלת. צבעי התכלת והכחול נבחרו לסמל את השמיים הכחולים בהם פועל חיל האוויר.
 למספר חילות בצה"ל יש כומתות בצבעים וגוונים שונים של תכלת, טורקיז וכחול.
 תכלת ולבן הוא צבע המדים של נבחרת ארגנטינה בכדורגל (הידועה בכינוי "סלסטה-אלבה") ומועדון הכדורגל מנצ'סטר סיטי.
 הכנסייה הכחולה בברטיסלאבה בירת סלובקיה צבועה בתכלת.
 צבע דגל האו"ם של האומות המאוחדות (או"ם) הוא תכלת, כדי לסמל נייטרליות.

ראו גם
 חידוש מצוות התכלת
 תכלת וארגמן בעולם העתיק
 כחול שמיימי
 קישורים חיצוניים 

 על התכלת בספר איש על דגלו - מסע אישי בעקבות המורשת ההיסטורית של דגל ישראל, סטימצקי 2017
 http://www.tekhelet.info
 https://web.archive.org/web/20190220063202/http://tekheletfoundation.com/
 'תכלת בזמן הזה' - אתר עם מידע מאמרים ותמונות בנושא התכלת.
 הרב יעקב אפשטין, זיהוי ארגמון קהה קוצים כתכלת מקורית, אתר דעת
 , המעין, תשרי תשנ"ז
 שלומציון כהן, המסע לאיתור צבע התכלת האבוד, המרכז הארצי למורי הכימיה

 ד"ר ישראל הכהן זיידרמן הגילוי מחדש של חלזון התכלת בימינו, אתר דעת


הערות שוליים

קטגוריה:צבעים