מודה ועוזב ירוחם

"מוֹדֶה וְעֹזֵב יְרֻחָם" הוא ביטוי שמקורו בפסוק בספר משלי: . בפרשנות המסורתית, הביטוי המבטא את רחמנותו של ה', ופתח התשובה שתמיד פתוח בפני עוברי עבירה.

 מהות הביטוי 
חציו הראשון של הפסוק, "מכסה פשעיו לא יצליח", מזהיר כי דרך ההסתרה והכיסוי לא תצלח - ויש כאן עידוד ברור להכרה בטעות ולהודאה בה. הפסוק ניתן בהוראה מפורשת "מודה ועוזב", קרי - לקבלת רחמים ומחילה, אין די בהודאה והכרה בטעות ובחטא; חייבת להתלוות אליה נטישת דרך הרע.

 הביטוי בחז"ל 
בתוספתא ובעקבותיה בתלמוד מובא בהקשר זה משל על טובל ושרץ בידו: 
במדרש מובא אף מטבע הלשון המוכר כיום "טובל ושרץ בידו": 
הרמב"ם בספרו ההלכתי הביא את דברי חז"ל אלו .

במדרש תהילים זיהו את האמרה עם דמויות מקראיות כקין ודוד, שהודו על פשעיהם ורוחמו משמים.

יש המפרשים את העונש הקשה שקיבל דוד (מות בנו התינוק) בכך שאמנם הודה בחטאו, אך לא עזב את בת-שבע. ובכך לא ביצע את ההוראה "ועוזב", ועל כן נענש.

קישורים חיצוניים

 רות שמואלי, מודה ועוזב ירוחם, באתר "רשת מורשת"
 אראל סגל הלוי, "אסור להסתיר פשעים בין אדם לחברו", (מתוך הספר: "סגולות משלי")

 הערות שוליים 

קטגוריה:משלי
קטגוריה:תשובה
קטגוריה:ניבים וביטויים תנ"כיים