תאודור ז'ריקו

תאודור ז'ריקו (בצרפתית: Théodore Géricault; 26 בספטמבר 1791, רואן, נורמנדי – 26 בינואר 1824), צייר צרפתי. יוצרה של "רפסודת המדוזה" ומחלוצי התנועה הרומנטית.

טיול בפירנצה וברומא (בשנים 1816–1817) יצר אצלו משיכה למיכלאנג'לו ולאמנות הבארוק. היות שציורו, "רפסודת המדוזה", לא זכה להצלחה רבה בצרפת, הוא נאלץ לעבור לאנגליה (בשנת 1820).

לאחר שנחלש כתוצאה מתאונת רכיבה ומשחפת כרונית, הוא מת בדמי ימיו בגיל 33 בפריז בשנת 1824, לאחר תקופה ארוכה של ייסורים. הוא קבור בבית העלמין פר לשז.

יצירתו של ז'ריקו
ממוזער|קצין בחיל הקלעים, 1812
ב-1812 ז'ריקו צייר דיוקן בשם 'קצין בחיל הקלעים' (Officier de chasseurs à cheval de la Garde impériale, chargeant), ואילו ב-1814 הוא צייר את 'פרש פצוע עוזב את שדה המערכה' (Cuirassier blessé quittant le feu).
ממוזער|פרש פצוע עוזב את שדה המערכה, 1814
כרבים מציוריו, שני הציורים הללו הם ענקי ממדים ומתארים את דמותם של החיילים ושל הסוסים בגודל טבעי. ג'ריקו הרבה לצייר דימויים של הרס, אלימות ואבדון. מאפיין נוסף ביצירתו הוא הסוסים, והוא עצמו נפטר כתוצאה מתאונה ברכיבה. יצירתו, 'פרש פצוע עוזב את שדה המערכה' בוצעה עת נפולאון הוגלה בידי האנגלים לאי אלבה. הציור מזעזע ומתאר בצבעים קודרים את תבוסת צבאות נפוליאון ומסמל את הגדולה שבמוות.
מרכז|ממוזער|440x440 פיקסלים|רפסודת המדוזה, 1819
יצירת המופת של ז'ריקו משנת 1816 היא 'רפסודת המדוזה', אשר עוררה ויכוח וביקורות מעורבות, וזכתה במדליה בסלון 1819, שבו הוצגה לראשונה. יצירה גדולת ממדים זו, שהושפעה מהציור הקלאסי, מייצגת את תחילת הזרם הרומנטי בציור הצרפתי. היא מתארת רפסודה עם ניצולי האוניה 'מדוזה' שנטרפה בלב ים. נושאה הוא פרשה שעוררה סקנדל, אשר התלוותה לו ביקורת נוקבת על אוזלת ידה של הממשלה, על שום שטרם טביעת האוניה ברחו קציניה, כשהם מותירים את המפליגים לבדם. אלו ידעו אימה וחלחלה, ותקוות שווא, כאשר חלפה בפניהם אונייה אחרת, שלא הבחינה במדוזה הטובעת. הניצולים היו עדים למות חבריהם; ובכדי לשרוד נאלצו לאכול בשר אדם. מבחינה אומנותית, הציור מושפע מהבארוק, ומודגשים בו הקווים האלכסוניים. קיימת ביצירה אידיאליזציה של דמויותיה, אשר מעוצבות בקוים קלאסיים. שלא כרישומים האובייקטיביים ביותר של ז'ריקו שעל פיהם צוירה היצירה, מבנה הגוף, הן של החיים והן של המתים, הוא מושלם למראה, ואין סימן להשחתת צורה כמצופה מדמויות של גוויות ושל עומדים למות.

בדרך חזרה מאנגליה לצרפת הוא התמלא השראה, והחל לצייר סדרה של דיוקנאות של אנשים בעלי הפרעה נפשית, כאשר כל ציור הציג סוג שונה של לקות נפשית. יצירות אלו צוירו למען ידידו הפסיכיאטר.ונדי בקט, סיפורו של הציור, המדריך הבסיסי לתולדות הציור המערבי, תל אביב 1999, עמ' 259-261; דייוויד פייפר, אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, אופקים חדשים, תולדות הציור והפיסול, כרך שלישי, עמ' 78-80. 

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

*
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמני הרומנטיקה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:חולי שחפת צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1791
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1824