פרשת בחוקותי

פרשת בְּחֻקֹּתַי (בכתיב מלא: בחוקותיי) היא הפרשה העשירית והאחרונה בספר ויקרא. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת בסוף הספר, .

בשנים שאינן מעוברות קוראים בדרך כלל את פרשת בחוקותי ביחד עם פרשת בהר.

בשבת פרשת בחוקותי מסיימים את קריאת התורה של ספר ויקרא, ונוהגים לקרוא בסיומו "חזק חזק ונתחזק". בהתאם לתקנת עזרא הסופר, פרשת בחוקותי, שבה ברכות וקללות, נקראת לפני חג השבועות, כדי לרמוז לכך ש"תכלה שנה וקללותיה" (שבועות נחשב כראש השנה לעניין פירות האילן). בפועל, נוהגים שלא לקרוא את הקללות סמוך לשבועות ממש, אלא להפסיק ביניהם בפרשת במדבר, ולכן לרוב קוראים את הפרשה בשבת שלפני יום ירושלים.

תוכן הפרשה
את עיקר הפרשה תופס פירוט הברכות והקללות, חלק המכונה גם "פרשת התוכחה". זהו תיאור השכר והעונש שיהיו לבני ישראל אם ישמרו את מצוות התורה או אם לא ישמרו אותן. הברכות קצרות יחסית, ואילו הקללות מפורטות מאוד ומתוארות באופן מדורג ההולך ומחמיר עד העונש החמור ביותר – הגלות, המיועדת לאפשר לארץ ישראל להשלים את שנות השמיטה שלא קוימו כראוי על ידי העם. הקללות מסתיימות בנימה אופטימית – .

בהמשך הפרשה מובאת פרשת ערכין ובה קובץ הלכות בעניין הערכה כספית של נדבה שאדם נודב לבית המקדש, והלכות הנוגעות לפדיון או המרה של קודשים כמו מעשר, הקדש, בכור, מעשר בהמה ושדה שהוקדשה.

מנהגי הקריאה
כשקוראים את הפרשה בשבת, נוהגים שעולה אחד קורא את כל הקללות, משום שאם יפסיקו באמצע קריאתם ויקראו לאדם אחר לעלות לתורה, ייווצר רושם שהם עשו את ההפסקה משום שלא רצו לשמוע את תוכחתו של הקב"ה. בתלמוד ובמדרש לומד רבי חייא בר גמדא דין זה באסמכתא, מן הפסוק:  – אל תעשה קוצים קוצים. בתלמוד מובאים לכך שני טעמים נוספים; הראשון, מאחר שהעולה לתורה מברך לפני הקריאה ואחריה, והקב"ה לא רוצה להתברך בשעה שבניו "מתקללים" בצרות. רבי יהושע דסכנין לומד דין זה מן הפסוק . הטעם השני הוא שהקריאה בתורה צריכה להתחיל ולסיים בדבר טוב, ובאמצע קריאת הקללות דבר זה לא אפשרי. יש נוהגים שבעל הקורא עולה בעלייה זו, כדי שלא יראה שמקלל כביכול את העולה שלצידו.

תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת בחוקותי יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים.

יחד עם פרשת בהר:
שנת השא ושנת זחא – כ"ו באייר
שנת זשג ושנת בחג – כ"ד באייר
שנת בשה ושנת גכה – כ"ב באייר
בנפרד:
שנת החא – י"ט באייר
שנת השג – י"ז באייר
שנת זחג – כ"ד באייר
שנת זשה ושנת בחה – כ"ב באייר
שנת בשז ושנת גכז – כ' באייר בארץ ישראל, כ"ז באייר בחוץ לארץ
תלוי:
שנת הכז – כ"ז באייר, נפרדת בארץ ישראל, ומחוברת ובחוץ לארץ

הפטרה
האשכנזים והספרדים מפטירים בספר ירמיהו, מ עד . הנביא ירמיהו מברך את הבוטחים בה' ומקלל את שאינם בוטחים בו.

התימנים מפטירים ב, וכן נוהגים האיטלקים אלא שמסיימים ב, וכן נהגו בק"ק פוזנא. בהפטרה זו מנבא יחזקאל על השיבה מן הגלות.

בנוסח רומניא הפטירו  עד .

קישורים חיצוניים

Eli Ducker, The Haftarot for Behar and Behukkotai
שונות
פרשת בהר ובחוקותי מחוברות בשתי שנים רצופות (תשפ"א), באתר הוצאת לוח - הלוח העברי

הערות שוליים

*
בחוקותי
קטגוריה:קללות ביהדות