ספרות תורנית

ספרות תורנית היא מכלול הספרים העוסקים בכל היבטיה השונים של תורת ישראל. ספרי היסוד של הספרות התורנית הם כתבי הקודש היהודיים, הקרויים גם תורה שבכתב וידועים בראשי התיבות תנ"ך.

לתורה שבכתב התווספו ספרי יסוד שהעלו על הכתב את התורה שבעל-פה – המשנה, התלמוד, ועליהם התחברו פירושים שונים מאת חכמים במשך הדורות כמו רש"י, רשב"ם, רמב"ן ועוד, ובנוסף גם חוברו קבצים הלכתיים המסדרים את הדברים לפי סדר מסוים כמו המשנה תורה לרמב"ם והשולחן ערוך. ספרים תורניים רבים מספור נכתבו לאורך הדורות, וכולם נלמדים עד היום ומהווים חלק מרכזי בעולמו התרבותי של הציבור היהודי הדתי.

הספרות התורנית היא מרכיב עיקרי של ארון הספרים היהודי, הכולל גם ספרות בעלת זיקה הדוקה ליהדות שאיננה בגדר ספרות תורנית.

תורה שבכתב

המקרא או התנ"ך, המכונה במסורת היהודית "תורה שבכתב", הוא קובץ הספרים המהווים את כתבי הקודש היסודיים של היהדות. ספרי התנ"ך חוברו בתקופות שונות ועל ידי מחברים שונים. תהליך הקאנוניזציה של התנ"ך התרחש בתחילת תקופת בית שני על ידי אנשי כנסת הגדולה, ולפי המחקר המדעי זה הושלם רק בתחילת המאה הרביעית לספירה.

התורה שבכתב מתחלקת לשלשה חלקים: תורה, נביאים וכתובים.

תורה

משה רבינו קיבל את התורה מה' במעמד הר סיני שהתקיים אחרי שבני ישראל יצאו ממצרים. התורה מתחלקת לחמשה חומשי תורה: בראשית, שמות, ויקרא, במדבר ודברים.

חומש בראשית מספר את תולדות האנושות, מאז: בריאת העולם, אדם הראשון עד נח, המבול, תולדות אברהם יצחק ויעקב, שבטי ישראל. מכירת יוסף וירידת שבטי ישראל לארץ מצרים. חומש שמות: השעבוד ויציאת מצרים, קריעת ים סוף, מתן תורה וחטא העגל, בניית המשכן ובגדי הכהונה. חומש ויקרא: עבודת הקורבנות, דיני טומאה וטהרה, מות שני בני אהרן, קללות וברכות. חומש במדבר מדבר על  מניין בני ישראל במדבר, מאורעות שעברו עליהם במדבר, נדודי בני ישראל במדבר, הכנה לכיבוש הארץ וחלוקתה לשבטים. חומש דברים כולל, נאומים של משה רבינו בפני העם לפני הכניסה לארץ כנען לפני מותו, חזרה על מצוות התורה, דברי תוכחה ומוסר ולבסוף מות משה.

את ספר התורה כתב משה רבינו על פי ה'.

נביאים

ספרי הנביאים כוללים את קורות בני ישראל אחרי מותו של משה עד גלות בבל ודברי נבואה לישראל ולאומות. הכינוי נביא פונה אל מי שנושא את דבר ה'.

ספרי הנביאים נחלקים לשתי חטיבות, נביאים ראשונים ונביאים אחרונים.

נביאים ראשונים כולל את ספר יהושע שנכתב בידי יהושע בן נון, ספר שופטים שנכתב בידי שמואל הנביא, ספר שמואל שנכתב על ידי שמואל הנביא ונתן הנביא וספר מלכים שנכתב על ידי ירמיהו. נביאים אחרונים, הכוללים את ספר ישעיה נכתב בידי חזקיהו, ספר ירמיה על ידי ירמיהו, ספר יחזקאל וספר תרי עשר שנכתבו על ידי אנשי כנסת הגדולה. ספר תרי עשר, כולל את הושע, יואל, עמוס, עובדיה, יונה, מיכה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי.

כתובים

ספרי הכתובים כוללים מבחר של כתבי חוכמה ומוסר ותפילה, וכן מאורעות מסוימים מאותה תקופה של ספרי הנביאים. ספרי הכתובים הם: תהילים (שנכתב ברובו על ידי דוד המלך), משלי (חיברו שלמה המלך), איוב (לפי דעות רבות נכתב על ידי משה רבינו), שיר השירים (על ידי שלמה המלך), רות (על ידי שמואל הנביא), איכה (על ידי ירמיה), קהלת (על ידי שלמה), אסתר (על ידי אנשי כנסת הגדולה), דניאל (גם הוא על ידי אנשי כנסת הגדולה), עזרא על ידי עזרא הסופר ונחמיה (על ידי נחמיה), ודברי הימים (שנכתב בידי עזרא ונחמיה).

הספרים החיצוניים

הספרים החיצוניים הם ספרים שנכתבו בעיקר בתקופת בית שני ולא התקבלו כחלק מהתנ"ך. חז"ל בתלמוד התייחסו בהתנגדות לספרים החיצוניים. בספרות התורנית שאחרי התלמוד ישנם התייחסויות שונות לספרים החיצוניים חלקם לחיוב וחלקם לשלילה.

ספרות חז"ל

כתיבת התורה שבעל פה
בתחילה, ההתפתחות לכדי "ספרות תורנית" (מעבר לספרי התנ"ך הכלולים בתורה שבכתב) הייתה בלתי אפשרית משום האיסור ההלכתי לכתוב את התורה שבעל פה. אף על פי כן, בזמן הלימוד היו התלמידים מסכמים לעצמם ראשי פרקים על מנת לזכור לימודם. סיכומים אלו נקראו מגילת סתרים. עם זאת, על מנת להימנע מכתיבת תורה שבעל פה אחר הלימוד, נגנזו מגילות הסתרים כך שבשלב זה כללה הספרות התורנית רק את ספר התנ"ך.

המחשבה על כתיבת ספר הלכות החלה לאחר חורבן בית שני, כאשר החכמים נוכחו לדעת שהמצב הלאומי הקשה מקשה על הלומדים לזכור את לימודם. החל מתקופת רבי עקיבא כבר הועברו קובצי הלכות בין החכמים ותלמידיהם, אך עד ימיו של רבי יהודה הנשיא (רבי) לא נכתבו הלכות כספר כולל ומפורסם. כאשר רבי הבין שהתקופה שעם ישראל ייוותר ללא שלטון עצמי תהיה ארוכה, הוא פסק שמותר לכתוב את התורה שבעל פה על מנת שלא תישכח מעם ישראל, וכתב את המשנה. חיבור זה כלל אמנם רק את יסודות הדברים בתמציות רבה, אך פתח את הדרך לכתיבת שאר ספרי תורה שבעל פה (שאמנם עד להמצאת הדפוס בדרך כלל נוסחו באותה דרך תמציתית).

משנה

המשנה היא ספר היסוד של תורה שבעל פה, המשנה חוברה במשך דורות התנאים ונכתבה בידי רבי יהודה הנשיא. ספרי המשנה נועדו לשמש כמקור לפסיקת הלכה לדורות.

המשנה מחולת לששה סדרים הכוללים 63 מסכתות. סדר זרעים – עוסק בברכות ובמצוות התלויות בארץ וכולל את מסכתות: ברכות, פאה, דמאי, כלאים, שביעית, תרומות, מעשרות, מעשר שני, חלה, ערלה, בכורים. סדר מועד – עוסק בשבתות, חגים ותעניות וכולל את מסכתות: שבת, עירובין, פסחים, שקלים, יומא, סוכה, ביצה, ראש השנה, תענית, מגילה, מועד קטן, חגיגה. סדר נשים – עוסק באישות, קידושין, גירושין וכדומה. וכולל את מסכתות: יבמות, כתובות, נדרים, נזיר, סוטה, גיטין, קידושין. סדר נזיקין – עוסק בדיני המשפט העברי וסדריו. וכולל את מסכתות: בבא קמא, בבא מציעא, בבא בתרא, סנהדרין, מכות, שבועות, עדיות, עבודה זרה|, אבות הוריות. סדר קדשים – עוסק בבית המקדש ובקורבנות. וכולל את מסכתות: זבחים, מנחות, חולין, בכורות, ערכין, תמורה, כריתות, מעילה, תמיד, מדות, מסכת קנים. סדר טהרות – עוסק בדיני טומאה וטהרה. וכולל את מסכתות: כלים, אהלות, נגעים, פרה, טהרות, מקואות, נדה, מכשירין, זבים, טבול יום, ידים, עוקצין.

תוספתא

התוספתא היא קובץ מסודר של ברייתות, שלא נכללו במשנה שנערכה על ידי רבי יהודה הנשיא. התוספתא נערכה על ידי רבי חייא ורבי אושעיא (מתלמידיו של רבי יהודה הנשיא).

התוספתא מסודרת לפי סדר המסכתות במשנה, וכוללת שישה סדרים המחולקים לכ-60 מסכתות. סדר הדברים ברוב המסכתות דומה במשנה ובתוספתא, אם כי הן מביאות לעיתים מסורות הפוכות והלכות שונות. כמו כן, במקרים רבים התוספתא מאריכה בענייני מוסר ואגדה. התוספתא מרבה גם להביא "מעשים" הנוגעים להלכות הנידונות במשנה.

תלמוד בבלי

התלמוד הבבלי או הגמרא הוא חיבור תורתם של האמוראים בענייני הלכה ואגדה שנכתבו כפירוש על המשנה, הברייתא והתוספתא על ידי אמוראי בבל.

בתלמוד הבבלי ישנן 37 מסכתות בששה סדרים. סדר זרעים כולל את מסכת ברכות בלבד. סדר מועד כולל את מסכתות: מסכת שבת, מסכת עירובין, מסכת פסחים, מסכת ראש השנה, מסכת יומא, מסכת סוכה, מסכת ביצה, מסכת תענית, מסכת מגילה, מסכת מועד קטן ומסכת חגיגה. סדר נשים כולל את מסכת יבמות, מסכת כתובות, מסכת נדרים, מסכת נזיר, מסכת סוטה, מסכת גיטין, מסכת קידושין. סדר נזיקין כולל את מסכת בבא קמא, מסכת בבא מציעא, מסכת בבא בתרא, מסכת סנהדרין, מסכת מכות, מסכת שבועות, מסכת עבודה זרה, מסכת הוריות. סדר קדשים כולל את מסכת זבחים, מסכת מנחות, מסכת חולין, מסכת בכורות, מסכת ערכין, מסכת תמורה, מסכת כריתות, מסכת מעילה, מסכת תמיד. סדר טהרות כולל את מסכת נידה.

את התלמוד כתבו וערכו רבינא ורב אשי.

התלמוד הבבלי הוא הסמכות ההלכתית הראשית ואת ההלכה פוסקים לפי מה שנפסק בתלמוד הבבלי. במשך הדורות שאחר חתימת התלמוד עסקו הגאונים, הראשונים והאחרונים בפרשנות התלמוד הבבלי ופסירת ההלכה על פי הנכתב בו.

ההדפסה המלאה הראשונה של התלמוד נעשתה בידי דניאל בומברג בוונציה בשנים ה'ר"פ–ה'רפ"ג, וזכתה לכינוי ש"ס ונציה. על פי העימוד בש"ס ונציה נקבע עימוד התלמוד (=צורת הדף) בכל הדפוסים שאחריו, עד ימינו. הש"ס הופיע בדפוס בדפוסים רבים ברחבי אירופה כשעל דף הגמרא נדפסים פירוש רש"י לתלמוד ופירוש התוספות. המהדורה המפורסמת של הש"ס היא המהדורה השלישית של ש"ס וילנא שנדפס בדפוס ראם (ה'תר"ם–ה'תרמ"ו), רוב מהדורות התלמוד מאז מבוססות על מהדורה זו.

תלמוד ירושלמי

התלמוד הירושלמי הוא חיבור הלכתי ואגדי מרכזי המפרש את המשנה. התלמוד הירושלמי נערך בארץ ישראל בתקופת האמוראים על ידי אמוראי ארץ ישראל, ונחתם על ידי רבי יוחנן.

הירושלמי שהגיע לידינו כולל תלמוד על ארבעה סדרים כמעט שלמים: סדר זרעים, סדר מועד, סדר נשים וסדר נזיקין. מסדר טהרות נותרו חלקים ממסכת נידה בלבד.

מדרשים

פירוש המקרא

פרשנות המקרא שלאחר חז"ל נחלקת לשתי תקופות עיקריות – פרשנות ימי הביניים, שראשיתה אצל רס"ג, מנחם ודונש בסוף האלף הראשון לספירת הנוצרים וסופה אצל רלב"ג בתחילת המאה ה-14. מאז, במשך תקופה של כמעט 400 שנה לא נכתבו כמעט ספרי פרשנות, ומה שנכתב היה ברובו פרשנות על רש"י או על הערות המסורה.

יצירת הפרשנות לתנ"ך התחדשה בתחילת המאה ה-17 עם פירוש אור החיים, והתגברה בעקבות תנועת ההשכלה והתגובות השונות לה. מאז הקמת מדינת ישראל התגבר מאוד העיסוק בתנ"ך, יצאו לאור מספר כתבי עת על התנ"ך (למשל, מגדים) ונכתבו פירושים רבים על התנ"ך ועיונים בו ובפרשניו, כדוגמת עיוניה של נחמה ליבוביץ והמפעל הגדול של "דעת מקרא".

רש"י

רבי שלמה יצחקי (רש"י) כתב במאה ה-11 את הפירוש הנודע ביותר לתורה. דרך פירושו של רש"י פונה במתכוון הן לקהל "עממי" והן לקהל תלמידי חכמים. הערה המבהירה את הקו שהנחה אותו בפירושיו מופיעה בדרך אגב בתחילת ספר בראשית: "יש מדרשי אגדה רבים וכבר סדרום רבותינו על מכונם בבראשית רבה ובשאר מדרשות, ואני לא באתי אלא לפשוטו של מקרא ולאגדה המיישבת דברי המקרא דבר דבור על אופניו." כלומר, אין עניינו של רש"י להביא בפירושו אגדות ומדרשים, אלא ליישב קשיים המתעוררים בפסוקים.

על פירושו הגדול של רש"י לתורה נכתבו למעלה ממאה פירושים, שמחבריהם מכונים לעיתים "מפרשי רש"י".

פירוש התלמוד

הפירושים המפורסמים והנלמדים ביותר לתלמוד הם פירושו של רש"י, שנכתב במאה ה-11, והתוספות, שנכתבו בין המאה ה-12 למאה ה-14. עיון בפירושים אלה, שנדפסו כמעט בכל מהדורות התלמוד הבבלי, מהווה חלק אינטגרלי מלימוד התלמוד בישיבות גם היום. עיון מעמיק יותר המבוצע בישיבות ובבתי המדרשות כולל פרשנים חשובים נוספים על הסוגיה הנלמדת. כגון רא"ש (רבינו אשר), רי"ף, נימוקי יוסף, ה"מרדכי" וכו'. (בדרך כלל לכל מסכת בש"ס יש את הפרשנים הגדולים שלה)

ספרות הסוד
ספרות ההיכלות והמרכבה

ספרות ההיכלות והמרכבה הוא שם כולל לכ־25 חיבורים מיסטיים שחוברו כנראה בין המאה השנייה למאה החמישית לספירה בארץ ישראל. ספרות זו, כפי שכונתה על שם הדרישה במעשה המרכבה ובהיכלות האל, שאליהם מגיעים באמצעות המרכבה, היא התשתית המיסטית והמאגית הקדומה ביותר אחרי הספרים האפוקליפטיים. היא זו שברבות השנים תצמח ממנה הקבלה – העיונית והמעשית. מעשה הבריאה וחלוקת העולמות העליונים, ניהול העולם ומעשי כשפים, שמות המלאכים ושמותיו השונים של האל – אלה הנושאים העיקריים של תורת הסוד המופיעה בספרות המרכבה.

ספר יצירה

בסוף תקופת התנאים (מאה 2–3) חובר ספר יצירה. הספר טוען כי לכל אות מאותיות האלפבית משמעות סודית בשלושת תחומי הבריאה: האדם, הכוכבים והזמן. האותיות וצירופיהן הם החלק המחבר את המיסטיקה הקדומה עם האסטרולוגיה ועם המאגיה הקשורה בכוח הטמון באותיות, אותו כוח שבעזרתו יצר האל את העולם. תפיסה זו היא מולידת סיפורו של המהר"ל שיצר את הגולם בכוח האותיות שחרט על הטיט וכוח הלשון (השבעות סודיות) וכן של הקמעות הנושאים צירופי אותיות ושמות מלאכים והאל. "יורדי המרכבה" של אותה תקופה משתמשים בטכניקה המאגית לעלייה האקסטטית על ידי "לבישת השם" – טקס שבו מכשף השבט הקדמון לבש בגד שעליו רקומים שמות האלים.

ספר הזוהר

בסביבות 1280 פורסם ספר הזוהר. למעשה, מורכב הספר משנים עשר חיבורים, המבוססים על ספרי מיסטיקה יהודיים רבים שפורסמו בעבר, בהם גם ספרי סוד לא ידועים עד אותה תקופה. סודות עולם הספירות מצד אחד, וגורלם של היהודים מצד שני; האל הבורא והמתגלה, והאדם ביחסו אליו – אלה ציריו של האוסף הגדול הזה, המכיל חיבורים שונים שמתייחסים לתורת הסוד היהודית (פרדס (יהדות)).

פילוסופיה יהודית

פילוסופיה יהודית, בהגדרה רחבה, היא הגות הקשורה לדת ולמסורת היהודית, וכן כזו הקשורה למחשבה הפילוסופית של יהודים לאורך השנים.

ספרות המוסר

ספרים שנכתבו החל מימי הביניים שעיקרם חיזוק האמונה והכוונה לחיים יהודיים נכונים, בעלי תוכן ומשמעות, בפרט לאור המציאות הקשה בגלות (תיקון המידות). החל מן המאה ה-18 נוספו למגמותיה קריאה לצדק חברתי.

קובצי הלכות

אלפי ספרי הלכה נכתבו במהלך הדורות. ספרי ההלכה הבולטים חוברו על מכלול הלכות. חלקם, כמו ההלכות רב אלפס והשולחן ערוך, רק על מצוות הנוהגות בזמן הזה (בחוץ לארץ, להוציא מצוות התלויות בארץ). אחרים, כמו היד החזקה של הרמב"ם, על כל חלקי ההלכה או על מכלול נושאים.

ספרות השו"ת

שאלות ותשובות (בראשי תיבות: שו"ת) הוא מהתחומים הענפים והפוריים ביותר בספרות התורנית, בעיקר בנושאי ההלכה. השו"ת הוא מאגר של שאלות ותשובות הלכתיות, אשר נשאלו על ידי הציבור הרחב, ונענו על ידי רב אחד או קבוצה של רבנים. קיימים גם שו"ת בענייני אגדה וכדומה (שאינם נוגעים להלכה).

ספרות השו"ת התחילה בתקופת הגאונים, כאשר נאספו תשובות של הגאונים ונדפסו בספרים שונים העוסקים בתשובות הגאונים. בתקופת הראשונים צמחה ספרות התשובות כאשר בולטים בכתיבת התשובות הרשב"א, הרדב"ז, הריטב"א, הרא"ש, הרמב"ם, הריב"ש ועוד.

בדורות האחרונים צמחה ספרות התשובות לממדים רחבים ונדפסו מאות ספרי תשובות הבולטים בהם: נודע ביהודה לרבי יחזקאל לנדא, שו"ת חתם סופר מרבי משה סופר, שואל ומשיב לרבי יוסף שאול נתנזון, צפנת פענח מרבי יוסף רוזין ועוד.

בדור האחרון התפרסמו בכתיבת תשובות: הרב עובדיה יוסף ביביע אומר ויחוה דעת, הרב משה פיינשטיין באגרות משה, הרב אליעזר ולדנברג בציץ אליעזר, הרב שמואל הלוי ואזנר, הרב משה שטרנבוך ועוד.

ספרות השו"ת היא משפיע מרכזי על השתלשלות ההלכה ופסיקתה.

ספרות חסידית

תורת החסידות היא שיטה בעבודת השם שהתגלתה על ידי הבעל שם טוב תורת החסידות, תורת החסידות מבוססת על תורת הקבלה ובעיקר לפי קבלת האר"י. תורת החסידות מפרטת את תורת הספירות והעולמות הרוחניים, השתלשלות והתהוות העולם, ומסבירה את טעמי מצוות התורה. תורת החסידות מדגישה שהלימוד צריך להביא לידי מעשה בתיקון המידות.

שיטת החסידות שונה מתורת המוסר או מתורת החקירה. תורת המוסר עוסקת בעיקר בתיקון המידות וההתרחקות ממידות רעות וכדומה ואילו תורת החסידות בניגוד אליה פועלת להרחקת המידות הרעות בעבודה שכלית. תורת החקירה מסביר את טעמי המצוות ומוכיחה על פי שכל את מציאות הבורא, ואילו תורת החסידות בנויה לא רק על הבנה שכלית אלא גם אל אמונה, התקשרות לצדיק ותיקון המידות.

מייסדי החסידות, הבעל שם טוב והמגיד ממעזריטש לא כתבו את מאמריהם או דברי תורתם. רבי יעקב יוסף מפולנאה הוציא את הספר החסידי הראשון תולדות יעקב יוסף בשנת ה'תק"מ ובו רשימות מדברי התורה של מורו הבעל שם טוב. בהמשך השנים נדפסו דברי התורה של הבעל שם טוב וממשיכו המגיד ממעזריטש בספרים יושר דברי אמת, לקוטים יקרים, כתר שם טוב, צוואת הריב"ש, אור תורה, מגיד דבריו ליעקב ובעל שם טוב על התורה ותולדותיו של הבעל שם טוב נדפסו בספר שבחי הבעש"ט.

בדור השני והשלישי של החסידות נדפסו עשרות ספרי חסידות על ידי גדולי החסידות כאשר כל אחד מהם הציג את שיטתו, הבולטים בהם הוא ספר התניא של רבי שניאור זלמן מלאדי בה הציג את משנת חב"ד הנשענת בעיקר על השכל ועבודת ההתבוננות. רבי אלימלך מליז'ענסק חיבר את ספרו נועם אלימלך ורבי לוי יצחק מברדיטשוב את ספרו קדושת לוי בהם הם מציגים את עקרונות חסידות פולין ובעיקר את מעמדו של הצדיק.

בדורות הבאים התפתחה הספרות החסידית וכל אדמו"ר הוציא לאור את דברי תורתו בדפוס.

הספרות התורנית בעולם המודרני
המצאת הדפוס
עם המצאת הדפוס החלה תאוצה בהתפתחות הספרות התורנית. קלות התפוצה ומגוון האפשרויות לעומת הזמן שלפני התפתחות הדפוס עודדו כותבים רבים להעלות רעיונותיהם והגיגיהם על הכתב ולהוציא לאור בדפוס. מצד שני היכולת להוציא לאור ולהפיץ בצורה מהירה יותר הובילה לכתיבת ספרים בגיל צעיר יחסית. דבר זה הוביל לעיתים לחרטה על דברים שנכתבו ולפעמים אף בצורך בהגהות רבות. יש מהאחרונים שהתייחסו בגלל זה באופן שלילי להיתר לכל אחד להפיץ את ספרו, דבר שהוביל צורך בהסכמה רשומה על ידי תלמיד חכם מוכר על הדברים שנכתבו.

תקופת המחשוב

התפתחות הטכנולוגיה עד לכדי אפשרות של אחסון מידע של ספרים שלמים הביאה לשיפור באחסון הספרות התורנית.
דוגמאות למיזמים מקוונים כוללים את "פרויקט השו"ת" של אוניברסיטת בר-אילן. זהו המאגר האלקטרוני הגדול בעולם של ספרות תורנית, המכיל אוסף עצום של טקסטים של ספרות תורנית, מוקלדים ומוגהים במקצועיות. טקסטים אלה, המהווים את המורשת והמסורת היהודית, מקיפים למעלה משלושת אלפי שנות יצירה והגות תורניות – החל מהתנ"ך והתלמודים, הבבלי והירושלמי, ופרשניהם, המדרשים, זוהר, ספרי פסיקת הלכה (רמב"ם, טור, שולחן-ערוך) ונושאי כליהם, וכלה בספרי שו"ת – שאלות ותשובות הלכתיות. ספרי השו"ת שבמאגר מכילים למעלה משמונים אלף פסקי הלכה המשתרעים על פני תקופה של כאלף שנים מכל ארצות התפוצה היהודית. פסקי הלכה אלו, מהווים מקור מידע בלתי-נדלה, הלכתי, היסטורי, סוציולוגי, כלכלי וכדומה, על חיי העם היהודי לפזורותיו השונות. הגרסה המקוונת של פרויקט השו"ת כוללת מגוון של תכונות ואפשרויות מורחבות בתחום החיפוש, הניווט והקישוריות בין הספרים שבמאגרים השונים.

בדומה, פרויקט אוצר החכמה הוא ספריה וירטואלית בת 82,700 ספרי יהדות, מצולמים דף אחרי דף כצורתם המקורית, הספרייה כוללת ספרי יסוד רבים ורוב הספרים השימושיים ללומדים, כמו כן ספרים עתיקים ונדירים הרואים אור לראשונה מזה מאות שנים, מהדורות עתיקות של ספרים מפורסמים, מהדורת פקסמיליה של כתבי יד ודפוסים ראשונים, קנטרסים, כתבי עת וקבצים תורניים שיצאו לאור בהוצאה חד פעמית, אלפי ספרי יהדות חדשים בני דורנו. מדי שנה נוספים למאגר יותר מ-5,000 ספרים חדשים.
ישנה גם גרסה מקוונת לאוצר החכמה המופעלת בפורמט של דמי מנוי (למעט מספר דפים ראשונים של כל ספר, הזמינים חינם).

פרויקט נוסף הוא מפעל "מקראות גדולות הכתר" של אוניברסיטת בר-אילן, בראשותו של פרופ' מנחם כהן שהוא גם זה שהגה אותו, מנהל אותו מזה 30 שנה, המהדיר והעורך המדעי שלו. במפעל זה פותחה תוכנה ייחודית לאחזור מידע "תלת־ממדי" של טקסט, ניקוד וטעמים על הטקסט המקראי, וכמו כן אחזור מידע על המסורה, התרגומים ומגוון פרשני ימי הביניים. הטקסט המקראי הועלה על פי כתר ארם צובא ושוחזר באופן מדעי בחלקים החסרים של הכתר. הטקסט של התרגום הועלה הל פי כתבי היד התימנים המדויקים, והטקסט של המפרשים הועלה לאחר עבודה מדעית של סריקת מאות כתבי יד של מגוון פרשני ימי הביניים.

התועלת מאפשרויות אחסון מידע ממוחשב של ספרי ארון הספרים היהודי היא בעיקר יכולת חיפוש המידע בתוך הספרים לפי נושאים ומילים מבוקשים (מנוע חיפוש). האינטרנט הוסיף לתהליך אחסון המידע.
שמאל|ממוזער|180px|התלמוד הבבלי מספרי היסוד של הספרות התורנית

ראו גם
רשימת ספרים מארון הספרים היהודי
ספרייה תורנית
לשון הקודש
מוציאים לאור של ספרי קודש

לקריאה נוספת
 ספר סופר וסיפור, ש"י עגנון, שוקן תשל"ח (1978).
 בית הוועד קובץ מאמרים בסוגיות הספר התורני, הרב יואל קטן והרב אליהו סולובייצ'יק [עורכים], ירושלים תשס"ג.
 Sefer HaPrenumerantn: Veg vayzer tsu prenumerirte Hebreishe sforim un zeyre hotmim fun 8,767 kehiles in Eyrope un Tsofn-Afrike. (New York: Library of the Jewish Theological Seminary and Ktav Publishing, 1975). xx, 384, xii pages.

קישורים חיצוניים

 מקראות גדולות הכתר – המהדורה המקוונת, מנחם כהן – מהדיר ועורך מדעי, אוניברסיטת בר-אילן
 Hebrew Books, אלפי ספרים סרוקים בפורמט PDF
ספרי יהדות – מידע רב על ספרי יהדות רבים.
 ספריה וירטואלית בפורטל הדף היומי
ספרות מקור באתר פשיטא – הפניות לספרות תורנית בטקסט מלא.
 אתר "מכון ממרא" – טקסטים מלאים של התנ"ך, משנה, תוספתא, תלמוד, משנה תורה לרמב"ם (כולל מנוע חיפוש טקסט)
 מאגר ספרות הקודש, סנונית – טקסטים הלקוחים מאתר "מכון ממרא" בעיצוב אחר, ועוד.
 מאגר הפניות לספרות יהודית סרוקה באתר איגוד ספרני היהדות.
 משאבי מידע אלקטרוניים ביהדות מאתר הספרייה הלאומית
 גבריאל יצחק רוונה, עיונים במפתחות ובהפניות בספרות התורנית (בעלון איגוד ספרני היהדות, גיליון לח)




הערות שוליים

*