ישיבת פומבדיתא

ישיבת פומבדיתא הייתה ישיבה בעיר פומבדיתא בבבל, שנוסדה בתקופת שלטונה של האימפריה הסאסאנית, במאה ה-3, והתקיימה עד למאה ה-11. הישיבה נוסדה על ידי רב יהודה, בדור השני לאמוראים, והמשיכה להתקיים לאורכה של תקופת הגאונים (סך הכל כ-800 שנה) כישיבה מרכזית ומשפיעה, במקביל לישיבת סורא.

ציוני דרך
לאחר פטירתם של רב ושמואל, בסוף הדור הראשון של האמוראים, במקביל למינויו של רב הונא כראש ישיבת סורא, נחרבה העיר נהרדעא והישיבה של שמואל שבה על ידי פפא בר נצר והלך ראש הישיבה שלה רב יהודה לעיר פומבדיתא והקים שם ישיבה חדשה, ישיבת פומבדיתא, שהתקיימה כ-800 שנה, במשך תקופות האמוראים, הסבוראים והגאונים, עד לימיו של רב האי גאון. העיר פומבדיתא הייתה מיושבת ביהודים זמן רב קודם לכן, עוד מימי בית המקדש השני. העיר ניצבה על חופו המזרחי של הפרת, ליד מוצא תעלה גדולה שחיברה בינו ובין החידקל. פירוש השם בארמית "פומא בדיתא" לאמור "פי התעלה". פומבדיתא מזוהה היום באזור העיר העיראקית פלוג'ה.

ישיבת פומבדיתא וישיבת סורא היו לישיבות הדומיננטיות בעולם היהודי, ומהן יצאה תורה והוראה לכל תפוצות הגולה. ישיבת פומבדיתא העמידה בראשה במהלך הדורות גדולי תורה לדורותיהם, בהם רבה ורב יוסף, אביי ורבא, רפרם (בדור חתימת הגמרא), רב יוסי הסבוראי, רב סימונא, רב רבא גאון, רב פלטוי גאון, רב שרירא גאון ובנו רב האי גאון. בתקופת הדור השלישי והרביעי של האמוראים הייתה ישיבת פומבדיתא בתפארתה. בתקופתו של רבא עברה הישיבה למחוזא, ולאחר פטירתו חזרה לפומבדיתא.

עם חיתום התלמוד הבבלי בידי רבינא האחרון (בסורא) החלה תקופת הסבוראים (ד'ר"ס–ד'שמ"ט, 499–589), שברובה לא התקיימו לימודים סדירים בסורא, בגלל פרעות כנגד היהודים, אלא רק בפומבדיתא. כשהגיעו הרדיפות גם לפומבדיתא, הוצרכו חכמי הישיבה להעביר אותה לעיר פירוז שבור למשך כ-50 שנה, עד לפתיחתה מחדש בפומבדיתא בשנת ד'שמ"ט (589) בידי רב חנן מאישקיא.

גם במהלך תקופת הגאונים התקיימו שתי הישיבות זו לצד זו. גאון פומבדיתא, רב האי בר רב דוד (ד'תר"נ–ד'תרנ"ח, 890–898 לערך), העביר את הישיבה לעיר בגדאד, מפני שבתקופתו התמעטו היהודים שעסקו בחקלאות, ורבים עסקו במסחר והיגרו לערים הגדולות, בעיקר לבגדאד (מלבד תופעת ההגירה אל מחוץ לבבל). ברם, שמה של הישיבה לא השתנה ונשאר "ישיבת פומבדיתא". תקופת פריחה אחרונה הגיעה לישיבה בימיהם של רב שרירא גאון ובנו רב האי, בסיומה של תקופת הגאונים. אלפי מכתבים ובהם שאלות בכל תחומי היהדות הגיעו לראשי ישיבת פומבדיתא מכל תפוצות הגולה, והגאונים עמלו להשיב לשואליהם. עם פטירת רב האי גאון, בשנת ד'תשצ"ח (1038), באה לסיומה תקופת הגאונים. לראש הישיבה התמנה ראש הגולה רב חזקיה בן דוד, אולם 20 שנה לאחר מכן הוצא להורג בעינויים בידי הח'ליפה המוסלמי, אל-קאא'ם הראשון, וישיבת פומבדיתא נסגרה.

ראשי הישיבה
 ראש ישיבה הערה תקופת האמוראים (על פי אגרת רש"ג נוסח צרפת מהדורת ב"מ לוין) רב יהודה בר יחזקאל  ראש הישיבה הראשון (תלמיד של רב ושמואל) נפטר 299. רב הונא בר חייא רבה בר נחמני  נפטר 320 רב יוסף  נפטר 323 אביי  נפטר 337 רבא  לאחר פטירת אביי הישיבה התאחדה סביבו ועברה לעירו מחוזא – נפטר 352רב נחמן בר יצחק נפטר 356 רב חמא  נפטר 374 רב זביד  נפטר 385 רב דימי דמן נהרדעא  נפטר 388 רפרם  עמד בראש הישיבה בשנים: 388–395. היה חברו של רב אשי. רב כהנא (הרביעי)  נפטר 414 רב אחא בריה דרבא  נפטר 419 רב גביהה מבי כתיל  נפטר 433 רפרם  עמד בראש הישיבה מ-433 ועד פטירתו ב-443. היה תלמידו של האמורא – רב אשי וחברו של רבינא האחרון. רב רחומי  נפטר 456רב סמא בריה דרבא נפטר 476 תקופת הסבוראים רבה יוסי ראש הדור הראשון של הסבוראים, עמד בראשות הישיבה משנת ד'רל"ו (476) עד לפטירתו בשנת ד'רע"ד (514) רב סימונא  נפטר בשנת ד'ש' (540) רב רבאי מרוב  הישיבה הועברה לעיר פירוז שבור בגלל פרעות, וחזרה לפומבדיתא אחרי כ־50 שנה רב חנן מאישקיא  מ-589 רב מרי בר רב דימי סורגו  בערך 591 חנא (הונא)  בערך 630 רב רבה (רבא, ראבא)  651 רב בוסאי (בוסתנאי)  בערך 660 תקופת הגאונים רב הונא מרי בן מר יוסף  בערך 689 רב חייא ממישן  בערך 700 רב רביא בן רב אביי (מורונאי)  סביב 710 רב נטרונאי בן נחמיה (בר מר ינקא)  מ-719 רב יהודה גאון  סביב 730 רב יוסף גאון (בר כותנאי)  739–748 רב שמואל בן רב מרי  748–755 רב נטרוי כהנא בן אמונה  שמשו של רב אחאי, בערך 755 עד 761 רב אברהם כהנא  כנראה ב-761 רב דודאי בן נחמן (רב דוראי)  אחיו של רב יהודאי גאון סורא, 761–767 רב חנניא בן משרשיא  767–771 רב מלכא בן אחא  771–773 רב רבא (אבא) בר דודאי  773–782 רב שנוי  ב-782 רב חנינאי כהנא בן אברהם  782–786 רב הונא הלוי בן יצחק  786–788 רב מנשה בן יוסף  788–796 רב ישעיה הלוי בן אבא  796–798 רב יוסף בן שילא משלחי  798–804 רב רברבי כהנא בן חנינאי  804–810 רב איכומאי (אחונאי) כהנא בן אברהם  810–814 רב יוסף בן אבא  814–816 רב אברהם בן שרירא  816–828 רב יוסף בן מר חייא  828–833 רב יצחק בן חנניה  833–839 רב יוסף בן רברבי  839–841 רב פלטוי בן אביי  841–858 רב אחא כהנא בן מר רב  ב-858 רב מנחם בן יוסף בן חייא  858–860 רב מתתיהו הכהן בן רברבי בן חנינא  860–869 רב אבא (רבה) בן אמי בן שמואל  869–872 רב צמח בן פלטוי  872–889 רב האי בן דוד  890–898 הישיבה הועברה לעיר בגדאד מכיוון שרוב היהודים באותה תקופה חדלו להיות חקלאים ועברו לערים הגדולות. שמה של הישיבה נשמר רב קימוי בן אחאי  896–905 רב מבשר הכהן בן קימוי  905–917 רב כהן צדק בן יוסף  917–922 רב צמח בן כפנאי  935–937 רב חנניה בן יהודה 943  937, אביו של רב שרירא גאון רב אהרן הכהן בן יוסף (כלף סרג'דו)  943–960 רב נחמיה בן כהן צדק 968  960 רב שרירא גאון 968  1006, העביר בחייו את התפקיד לבנו רב האי גאון. האיגרת שחיבר נחשבת למקור היסטורי חשוב מאוד לתולדות העם היהודי. רב האי גאון בן רב שרירא, 1004  נפטר בשנת 1038. פטירתו נחשבת לסיומה של תקופת הגאונים. רב חזקיה בן דוד  ראש הגולה. נרצח על ידי הח'ליפה המוסלמי.

הנצחה
השם "פומבדיתא" ניתן לרחובות בערים: ירושלים, תל אביב רמת גן ובית שמש. ברחוב פומבדיתא בתל אביב שוכנת ישיבה ופנימיה. בירושלים נוסד בשנת תשנ"ו (1996) מכון למחקר תורני "פומבדיתא", העוסק בכתיבת ובעריכת ספרי הלכה ומנהג, ובההדרת ספרי קדמונים.

ראו גם
ישיבת סורא
נהרדעא
פירוז שבור

לקריאה נוספת
 אברהם נפתל, התלמוד ויוצריו, ספרות התלמוד בהתהוותה, הרקע הרוחני, החברתי והמדיני, בארץ ובתפוצות, ישיבות בבל וארץ ישראל, צמיחתן וגידולן, היקף השפעתן, סדריהן ודרכי-לימודן, מעצבי רוח הדורות, תולדותם, אישיותם ופעלם, תל אביב ויבנה: תשכ"ט–1969 – תשנ"ז–1997.

קישורים חיצוניים


 ד"ר יהושע הורוביץ, הישיבה בתקופת הגאונים, מחניים, סיון תשכ"ג, באתר דעת



 הערות שוליים

פומבדיתא