עילם

עֵילָם או אֵלָם (בכתב יתדות: 𒉏 – ELAM) הייתה ממלכה קדומה שהתקיימה בדרום-מערב פרס בין האלף השלישי לפנה"ס, ועד לשנת 539 לפנה"ס, אז נכבשה על ידי הממלכה הפרסית ונטמעה בה.

העילמים נלחמו מלחמות רבות גם נגד האשורים. במאה ה־6 לפנה"ס נלחמו בבבל והובסו.

יש חוקרים המזהים קשר בין העילמים לבין דוברי השפות הדראווידיות בדרום הודו .

 היסטוריה 
עילם נחשבת כאחת מהתרבויות העתיקות ביותר בעולם. רוב המידע המצוי בידינו כיום על תולדות העילמים מגיע ממקורות בבליים ואשוריים בעת שנלחמו בהם וכן מהפרסים שהיו יורשיהם. החוקרים מסתמכים על מקורות אלה מכיוון שהכתב העילמי ובעקבותיו השפה העילמית פוענחו בצורה חלקית בלבד, ומפני שהמקורות הכתובים מעילם מעטים יחסית למקורות הבבליים, האשוריים והפרסיים. היסטוריונים וארכאולוגים מחלקים באופן גס את ההיסטוריה העילמית לשלוש תקופות עיקריות:
הממלכה העילמית העתיקה
הממלכה העילמית האמצעית
והממלכה העילמית החדשה
לכל תקופה מאפיינים תרבותיים ייחודיים. הדבר ניכר בעיקר בצורות הכתב, שהושפעו מתרבויות מסופוטמיה האחרות.

ממלכת עילם המקראית מזוהה עם הממלכה שבדרום־מערב איראן. גם הדמות המקראית עֵילָם המופיעה בלוח העמים מזוהה עם הממלכה, אף שעילם בלוח העמים מוגדר כבנו של שם והעילמים לא היו שמיים.

 הממלכה העילמית הקדומה 
ראשיתה של עילם בהתיישבויות עירוניות בקנה מידה קטן שנתגלו במישורים של קוז אשר בצפון המפרץ הפרסי. התיעוד ההיסטורי אודות עילם מתחיל רק משנת 2700 לפנה"ס לערך. מהכתבים ידוע שלמעט תקופה קצרה של כיבוש שומרי על ידי הערים לגש ואדב, שלטו בתקופה זו בעילם שלוש שושלות עיקריות: הראשונה נקראת שושלת אוואן (Awan) (הנקראת גם שוסטאר), השנייה נקראת שימשקי (Shimashky) והשלישית נקראת אפרטי או אפרתי. כמו כן אנו יודעים על שושלת קטנה יותר בשם האמאזי. 12 שמות מלכים בלבד ידועים לנו משושלת אוואן ושושלת שימשקי. העימותים המתועדים הראשונים שבהם השתתפה עילם הם מול הערים השומריות אור וכיש. רוב התקופה מתאפיינת בעימותים בין העילמים והשומרים, כאשר כל צד משתלט על השני לעיתים תכופות וקצרות.

מבין שלוש השושלות הראשיות בתקופה זו, השושלת הראשונה אוואן נחשבת בחלקה כבת זמנו של סרגון הגדול מאכד. ידוע שאחד ממלכי השושלת, לוהי אישן, נלחם נגדו והובס על ידו, מה שהוביל לעוד תקופה של השפעה מסופוטמית ובעיקר אכדית. כאשר הדבר מתבטא בעיקר בניסיונו הבלתי פוסק של סרגון להפוך את השפה האכדית לשפתה הרשמית של עילם. מעתה והלאה האזכורים על עילם בתעודות מסופוטמיות הופכים לתכופים יותר בעיקר הודות לעניין שהיה למסופוטמיה במחצבים העילמים (אבן, מתכת, עץ וכיוצא בזה). כל זה השתנה כאשר אכד התמוטטה בזמנו של שר-קלי-שרי (Shar-Kali-Sharri), נינו של סרגון. אז הכריזה עילם על עצמאות תחת הנהגתו של אחרון מלכי אוואן, קוטיק אינשושינאק, שבין השאר ביטל את מעמדה של השפה האכדית כשפתה הרשמית של עילם, השליט את הכתב הקווי העילמי (החדש אך קצר המועד) והשפה העילמית על עילם, כבש מחדש את שושן ואיחד את עילם שוב.

לאחר מותו של קוטיק אינשושינאק הסתיימה תקופת הסדר העילמית כמו גם שושלת אוואן. במקומה עלתה לשלטון השושלת החדשה, הלוא היא שושלת שימשקי. חציה הראשון של תקופת שלטון השושלת ידוע כתקופת אי-סדר בעילם, כאשר בכמה מאות השנים שחלפו מאז מותו של קוטיק אינשושינאק סבלה עילם מפלישות חוזרות ונשנות של המסופוטמים ועם בשם גותים (שהתחלפו מדי פעם בתקופות שקט של הסכמים דיפלומטיים). האחרונים היו הסיבה לנפילתה של שושלת אוואן. מבין המסופוטמים האיום הגדול ביותר על עילם בתקופה זו היה מכיוונו של שולגי, מלך אור, אשר חידש את השליטה המסופוטמית על שושן והאזור. לאחר מותו של שולגי החלו השומרים לאבד מעוצמתם. דוגמה לכך היא המלך השומרי בן המאה ה-21 לפנה"ס איבי-סין, שלא הצליח לכבוש מחדש את עילם וכתוצאה מכך במתקפת הנגד העילמית בהנהגתו של קינדאטו המלך השישי לבית שימשאקי, אור נבזזה, נכבשה, ומלכה איבי-סין נלקח בשבי על ידי קינדאטו, מה ששם סוף לשושלת השלישית של מלכי אור. זמן לא רב לאחר מכן, מלכה של עיר המדינה השומרית איסין, יורשתה של אור מבחינת העוצמה והמעמד, סילק את העילמים מאור ושיקם את העיר.

התקופה של השושלת השלישית והאחרונה בממלכה העילמית הישנה, שושלת אפארטי (הידועה גם כ"מהסוקהלמה") ידועה כתקופה של הידרדרות, אי-סדר וחוסר יציבות, כאשר מדינות מסופוטמיות, כדוגמת לרסה, מנסות להשתלט מחדש על עילם. למרות ההתדרדרות, עדיין הייתה לשושלת בית אפארטי תרומה לשימור מעמדה של עילם כמעצמה באותה תקופה. דוגמאות לתרומות כאלו הן פעולותיו של שירוקדוק (1850 לפנה"ס) שהיה מלכה השלישי של השושלת והיה ידוע יותר בתור קוק סאניט. שירוקדוק היה שותף למספר קואליציות צבאיות ומדיניות שנוצרו על מנת לעצור את כוחה העולה של בבל. יותר מאוחר, לתקופה קצרה, הפכה עילם למעצמה החזקה ביותר במזרח הקדום כאשר למלכה  היה מעמד בהתאם. מעידה על כך העובדה שמלכים מסופוטמים שונים, כולל זמרי-לים ממארי וחמורבי המפורסם, פנו אליו בתואר הכבוד "אבא" - תואר השמור רק למלכים בעלי כוח יוצא דופן. אך כאמור הייתה זו תקופה קצרה בלבד. בסביבות 1760 לפנה"ס הצליח חמורבי לסלק את הכוחות העילמים ממעוזיהם, להדיח את מלכה של לארסה רים-סין מהשלטון, ולבסס את מעמדה של בבל כמעצמה החזקה ביותר במזרח הקדום.

לאחר מותו של חמורבי החלה התדרדרות בבלית מהירה, מה שנתן לעילמים הזדמנות להתאושש ולהתארגן מחדש. בעקבות האירוע התארגנו הכוחות העילמים לתקוף מחדש את בבל בהנהגת כותורנחונתא הראשון, שתקף את בנו של חמורבי שמשו-אילונה (1749-1712 לפנה"ס). העילמים נחלו תבוסה משפילה, מאורע שאף תועד כאלף שנה לאחר מכן בכתביו של המלך האשורי המפורסם אשורבניפל; אך גם אחרי התבוסה המשפילה לא הצליחה בבל לכבוש מחדש את עילם. גם בתקופת אבי-אשוח בנו של שמשו אילונה, פלשה עילם לבבל וכבשה 30 ערים. האירועים במאתיים השנים הבאות, כולל נפילתה של שושלת אפארטי, מעורפלים בשל העובדה שלאחר תבוסת העילמים, המקורות הבבלים והמסופוטמיים התמקדו בהשתלטות הכשים על בבל ופחות במה שקורה בעילם.

 הממלכה העילמית התיכונה
תקופת הממלכה העילמית התיכונה נפתחת בשנת 1500 לפנה"ס לערך עם עלייתם של השושלות האנשניות (שושלות שקבעו את בירתם באנשאן ופעלו ממנה) לשלטון. מקורן של השושלות נמצא כנראה בהרים שמצפון מזרח למחוז חוזסטאן באיראן של היום. תקופת השלטון של שושלות אלה מתאפיינת בעידוד התרבות העילמית המקומית במיוחד בשושן וסילוקן של השפעות זרות. כמו כן מלכי השושלות לקחו על עצמם את התואר מלכי שושן ואנשאן. אומנם בהתחלה השושלת הראשונה מבין אלה, הקידינוידית, עדיין השתמשה בשפה האכדית ובכתב האכדי, אך השושלות שבאו אחריה, האיגיהלקים והשוטרוקים, השתמשו יותר ויותר בכתב ובשפה העילמים המקומיים ופחות ופחות בכתב ובשפה האכדית הזרים.

תקופת השושלת הראשונה מבין השושלות האנשאניות, השושלת הקידינואית, ידועה לא רק כתקופת פריחתה של התרבות העילמית, אלא גם כתקופת השבתה של העוצמה העילמית על כנה. דוגמאות לכך אפשר לראות תחת שלטונו של המלך חומבנומנה (ידוע גם בשם "שלה") שהיה מלכה הרביעי של השושלת הקידינואית והרחיב את גבולותיה של עילם לאין שיעור כאשר ניצחונותיו הצבאיים הונצחו בכך שלקח על עצמו את הכינוי "מרחיב האימפריה". גם בתקופת בנו אונטש גל (אונטש הובאן או תפתי אהר) המשיכה עילם להתחזק, כאשר אונטש גל תפקד כיריב ומתחרה רב עוצמה לשלמאנאסר הראשון מאשור וכמייסדה של העיר דור אונטש (בימינו צ'וגהה זנביל).

מלכי השושלת התחתנו עם בנות המלוכה הכשיות. המלך הכשי כוריגלזו השני כבש את עילם זמנית בשנת 1320 לפנה"ס. מלך כשי אחר כשתיליאש הרביעי לחם בעילם בשנת 1230 לפנה"ס בהצלחה. בשנת 1155 לפנה"ס כבשו העילמים את בבל הכשית ולקחו את מלכם האחרון בשבי לעילם, ובכך פסקה השושלת הכשית להתקיים.

הממלכה העילמית החדשה
250px|ממוזער|שמאל|הזיקורת באתר הארכאולוגי צ'וגהא זנביל. נבנה במאה ה-13 לפנה"ס, ונחרב על ידי אשורבניפל בשנת 640 לפנה"ס

הממלכה העילמית החדשה התקיימה מ-1100 עד 540.
בתקופה זאת נאבקה הממלכה באשור, בבבל, במדי, ובפרסים שהחלו להופיע בגבולותיה המזרחיים והצפוניים של עילם.
תקופה זאת היא הקשה לעילם בה נכבשו ערים רבות על ידי אסרחדון ואשורבניפל (מלכי אשור) וגם שושן נכבשה אבל חזרה לחיק הממלכה מאוחר יותר, לאחר התפוררות אשור.
בגבול המזרחי העיר אנשן נכבשה על ידי הפרסים.
הידרדרותה של עילם נמשכה עד שבשנת 540 לפנה"ס נכבשה שושן בידי הפרסים ועילם ירדה מעל במת ההיסטוריה.

חוקרים נוהגים לחלק את תקופת שלטון הממלכה העילמית החדשה לשלושה חלקים:
 התקופה הראשונה – 1100–770 לפנה"ס תקופה של 430 שנה, מעט ידוע על תקופה זו, ביניהם על ברית לא מוצלחת עם בבל נגד ממלכת אשור.
 התקופה התיכונה – 770–646 לפנה"ס תקופה של 124 שנה, פלישת שבטים פרסיים (איראניים) מהצפון, וברית עם מרודך בלאדן (כשדי) בבבל נגד אשור.
 תקופת הדעיכה – 646–539 לפנה"ס, תקופה של התפוררות, כנראה בעקבות בצורת ארוכה.

 הממלכה העילמית החדשה – תקופה א 
ידוע מעט מאוד על תקופה זו בת 430 השנה, מ-1100 לפנה"ס ועד 770 לפנה"ס.

ממוזער|250px|שמאל|שמשי-הדד מלך אשור
ידוע שאוכלוסיית אנשאן הורכבה בחלקה מעילמים. נראה שהיו בריתות בין עילם לבבל נגד אשור. מלך בבל מרבתי בלאסר (984–979 לפנה"ס) היה ממוצא עילמי, וברשומות המלך האשורי שמשי-הדד מוזכר מרד לא-מוצלח של העילמים עם בעלי בריתם המלך הבבלי מרדוך בלאסו-עקבי.

 הממלכה העילמית החדשה – התקופה התיכונה 
תקופה זו בת 124 שנה בשנים 770–646 לפנה"ס. בתקופה זו הייתה פלישה גדולה של שבטים פרסיים הודו-אירופיים. הרשומות האשוריות מבדילות בין ה"מדיים החזקים" – פרתים, בכתיארים ועוד – לבין המדיים הפרסיים. הם נחשבו נתינים של הממלכה האשורית.

במאה השמינית לפנה"ס העילמים ומלכם חומבניגש, כפי הנראה, נחלו כישלון כשחברו למרדוך-אפלה-אידינה השני במלחמתם למען עצמאות בבל מדי סרגון השני מלך אשור. יורשו שותרוק נקחונתה השני נחל שתי תבוסות בידי חיילי סרגון. בנו של סרגון סנחריב הנחיל תבוסה שנייה למרדוך-אפלה-אידינה השני, כבש את בבל והמליך עליה את בנו אשור-נדין-שומי בשנת 699 לפנה"ס.

שותרוק נקחונתה השני, אחרון העילמים שנשא את התואר מלך אנשאן ושושן, נרצח בידי אחיו חלושו, שכבש את בבל מדי אשור-נדין-שומי (בנו של סנחריב) בשנת 694 לפנה"ס. סנחריב מלך אשור נקם על כך בכיבוש עילם והריסת עריה הראשיות.

חלושו נרצח בידי כותיר-נחונתה שתפס את השלטון לזמן קצר אך הודח בידי חוממננו השלישי שארגן צבא בבלי נגד האשורים, והשתתף בשנת 691 בקרב חלול לצידו של מושזיב-מרדוך הבבלי נגד סנחריב. שני הצדדים טענו שניצחו, אך שנתיים מאוחר יותר סנחריב החריב את בבל וכבש את ערי עילם.

תחת שלטונם של שני מושלי עילם חומה כלדש הראשון (688–681 לפנה"ס) והשני (680–675) היו יחסים מתוחים עם בבל. ידוע ששני המלכים כבשו את ספרוים (מצפון לבבל) ופלשו אליה.

בתחילת שלטונו של אסרחדון באשור (סביבת 680 לפנה"ס) נבוזיר קיטיליסיר, מושל ממוצא עילמי בדרום בבל שמרד באשורים וצר על אור נרדף בידיהם, וברח לעילם. מלך עילם, בפחדו מנקמת האשורים, אסר את המורד ולבסוף המית אותו.

אורטקו מלך עילם ששלט במשך עשור (674–664 לפנה"ס), שמר תחילה על יחסי קרבה עם האשורים, ואף קיבל מאשורבניפל משלוח חיטה בעקבות בצורת, אך הוא נהרג בקרב תוך ניסיון למרוד באשורים, כאשר מלך בבל שמש-שום-אוכין אחיו של אשורבניפל קרא לו לעזרה.

לאחר כיבוש מצרים בידי אשורבניפל בשנת 663 לפנה"ס, אחיו מרד בו בעזרת העילמים ובראשם תמתי-חומבן-אינשושינך שנהרג בקרב על נהר אולי בשנת 653 לפנה"ס (הנהר מוזכר בספר דניאל "בארץ עילם"). שושן נכבשה בידי אשורבניפל והוחרבה. באותה שנה האשורים כבשו חלקים ממדי, והגלו תושבים פרסים אל אנשן, ובכך יצרו מצב של רוב פרסי באוכלוסיית האזור, ואת הגרעין למה שעתידה להיות הממלכה האחמנית.

בלוח "הקינה על שושן" שנחשף ב-1854 בידי הארכאולוג הבריטי אוסטן הנרי לייארד נכתב:

 תקופת הדעיכה של הממלכה העילמית החדשה 
בשנים 649–539 לפנה"ס, עילם המשיכה לשמש כמקור כוח ושלטון. ההרס לא היה מוחלט כפי שהציג אשורבניפל, ובמהרה שושן קמה מההריסות תחת שלטון שותר נחונתה בן אִיל. בשנים אלו לא נוצרה ממלכה, אלא שברי ממלכות, אך השליטים בהן קראו לעצמם מלכי שושן ואנזן או אנשן, אף שבתקופה זו הפרסים כבר שלטו באנשן.

הממלכה האשורית החלה להתפורר בסדרה של מלחמות אחים, ובשנת 616 לפנה"ס הווחשתרא מלך מדי עם בעלי ברית כמו נבופלאסר מלך בבל ניצלו את המצב ומרדו בסין-שר-אישכון מלך אשור, ועד 605 השתלטו על הממלכה כולה. עילם הפכה לחלק מהממלכה המדית.

הנביא יחזקאל אומר בנבואתו "משא מצרים":
וַיְהִי בִּשְׁתֵּי עֶשְׂרֵה שָׁנָה בַּחֲמִשָּׁה עָשָׂר לַחֹדֶשׁ... בֶּן אָדָם: נְהֵה עַל הֲמוֹן מִצְרַיִם...
שָׁם עֵילָם וְכָל הֲמוֹנָהּ סְבִיבוֹת קְבֻרָתָהּ -
כֻּלָּם חֲלָלִים הַנֹּפְלִים בַּחֶרֶב אֲ‍שֶׁר יָרְדוּ עֲרֵלִים אֶל אֶרֶץ תַּחְתִּיּוֹת,
אֲשֶׁר נָתְנוּ חִתִּיתָם בְּאֶרֶץ חַיִּים, וַיִּשְׂאוּ כְלִמָּתָם אֶת יוֹרְדֵי בוֹר!

כתב עילם
בשנת 2022 הצליחו חוקרים לפענח את הכתב של ממלכת עילם.

ראו גם
 List of rulers of Elam בוויקיפדיה האנגלית

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מסופוטמיה
קטגוריה:תרבויות קדומות
קטגוריה:תקופת הברונזה
קטגוריה:מדינות לשעבר באסיה
קטגוריה:ישויות פוליטיות בתנ"ך