ענת גוב

ענת גוב (13 בדצמבר 1953 – 9 בדצמבר 2012) הייתה מחזאית, תסריטאית, מתרגמת, סאטיריקנית ופובליציסטית ישראלית.

ביוגרפיה
גוב נולדה בשם ענת מיבר (מיברג) בטבריה. את לימודיה התיכוניים סיימה בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין בתל אביב, במגמת תיאטרון. בתחילת שנות השבעים התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקת הנח"ל, שם השתתפה בתוכנית "הפלנ"חניק" (1972) והכירה את בעלה לימים, גידי גוב.

 קריירה 
 משחק 
גוב למדה בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב והחלה את דרכה המקצועית כשחקנית. ב-1974 השתתפה בהצגת הבידור "אבא מצליח" ב"תיאטרון העממי"
של אברהם דשא (פשנל).

 כתיבת תסריטים, מחזות, שירים, תרגומים וספרים 
לאחר פרישתה ממשחק התמקדה בכתיבת תסריטים לתוכניות טלוויזיה וקטעי קישור למופעי בידור (כגון פסטיבל שירי הילדים). בשנות ה-80 כתבה תסריטים לתוכנית הסאטירה "זהו זה!", בהנחיית בעלה, עמו גם כתבה ספר ילדים ("שאול הטרקטור"), הייתה שותפה לכתיבת שניים משיריו: "יש אי שם" ו"את, אני והדייג הוויקינגי", וכתבה קטעי קישור למופעיו.

בשנת 1988 כתבה את התסריט לסדרה הקומית "כן מה?!" ששודרה בערוץ הראשון, וכתבה מערכונים לתוכניות הבידור של חנה לסלאו "סקס, שקרים וחנה לסלאו" ו"החיים על פי לסלאו".

המחזה הראשון שכתבה, "אהבת מוות", נכתב בשנת 1991 והוצג לראשונה בתיאטרון החאן הירושלמי. המחזה בוים על ידי אלדד זיו והוצג בשנים 1992–1993 בכיכובה של אורלי זילברשץ בתיאטרון החאן. בשנת 2017 הוצג המחזה שוב בתיאטרון בית ליסין, בבימויו של גלעד קמחי. 

בשנים 1993–1998 כתבה קטעי קישור ומערכונים עבור התוכנית "לילה גוב", ששידרה הזכיינית טלעד בערוץ 2.

בשנת 1999 העלה התיאטרון הקאמרי מחזה שני שלה, "חברות הכי טובות" בבימויה של עדנה מזי"א. ההצגה זכתה להצלחה גדולה, ושיתוף הפעולה בין גוב למזי"א גם המשיך במחזות הבאים שכתבה גוב לתיאטרון הקאמרי. "חברות הכי טובות" גם עובד לסדרת דרמה בשלושה חלקים עבור HOT ב-2006, ועלה כקופרודוקציה של הקאמרי ובית לסין ב-2013.

המחזות הבאים שכתבה גוב ועלו בבימויה של מזי"א היו "ליזיסטרטה 2000" (2001), עיבוד חופשי לקומדיה מאת אריסטופאנס, "עקר בית" (2004), סיפורו של טייס הפורש לפנסיה מוקדמת ומתקשה להסתגל לשגרת החיים החדשה. "אוי, אלוהים" (2008), בו אלוהים מגיע לטיפול פסיכולוגי ו"משפחה חמה" (2009) קומדית מצבים על ארוחה משפחתית. מחזותיה עלו בהפקות מחודשות בתיאטראות בישראל ומחוצה לה. 

ב-2004 הופק סרט הטלוויזיה "לנצח עם מיקי ברקוביץ'", לפי סיפור שלה.

בשנת 2006, כתבה בעקבות בקשתו של הבמאי אילן רונן, את העיבוד הבימתי למחזמר "הלהקה" עבור תיאטרון הבימה.

בנוסף, עסקה גוב בתרגום מחזות לעברית. תרגמה בין השאר את המחזות "אמא קוראז' וילדיה" מאת ברטולט ברכט ו"ויה דולורוזה" (על פי דייוויד הר).

 סוף טוב 

"סוף טוב", המחזה האחרון שכתבה גוב, עוסק בהתמודדות של הגיבורה עם מחלת הסרטן, ונכתב בעקבות התמודדותה של גוב עם המחלה. את יחסה לטיפולים כנגד המחלה ביטאה במחזה, שבו הדמות הראשית חולה במחלת הסרטן, אבל מסרבת לקבל טיפולים כימותרפיים ומעדיפה איכות חיים על פני מאבק קשה וממושך במחלה. המחזה הועלה לראשונה על בימת תיאטרון הקאמרי ב-23 ביוני 2011 עם מוזיקה מאת שלומי שבן. הפקת הבכורה רצה למעלה מ-400 פעמים והמחזה תורגם לשפות רבות והועלה בבודפשט, בגרמניה, בפריז ובלונדון. המחזה זכה בפרס ניסים אלוני למחזאות לשנת 2011. את דמותה של גוב, גילמה ענת וקסמן.

 פרסים ומועמדויות 
 2001 - מועמדות לפרס התיאטרון הישראלי על עיבוד המחזה הקלאסי ליזיסטרטה.
 2011 - פרס ניסים אלוני למחזאות על המחזה "סוף טוב"
 2012 - פרס רוזנבלום לאמנויות הבימה מטעם עיריית תל אביב.

מחזותיה
הצגהבמאיתיאטרוןבכורהאהבת מוותמיכאל גורביץתיאטרון החאן הירושלמי7 בדצמבר 1992חברות הכי טובותעדנה מזי"אתיאטרון הקאמרי28 בינואר 1999ליזיסטרטה 2000עדנה מזי"אתיאטרון הקאמרי25 בינואר 2001צדדים הפוכיםאלמר פולדהתיאטרון היילברון, גרמניה2003עקר ביתעדנה מזי"אתיאטרון הקאמרי28 ביולי 2004הלהקהאילן רונןתיאטרון הבימה27 במאי 2006אוי, אלוהיםעדנה מזי"אתיאטרון הקאמרי2008משפחה חמהעדנה מזי"אתיאטרון הקאמרייוני 2009סוף טובעדנה מזי"אתיאטרון הקאמרי23 ביוני 2011

ספרים ומחזות שיצאו בדפוס
 שאול הטרקטור (עם גידי גוב), תל אביב: כנרת, 1989.
 חברות הכי טובות: מחזה, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2001.
 ליסיסטרטה 2000: קומדיה יוונית על פי אריסטופנס, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2001.
 עקר בית: מחזה, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2005.
 סוף טוב: מחזה, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2012.

 השקפת עולמה 
גוב נודעה בהשתייכותה למחנה השמאל הציוני והרבתה להביע את דעותיה הפוליטיות, בעיקר לאחר רצח רבין. לטענתה, מלחמת ששת הימים עדיין לא נגמרה והחברה הישראלית משלמת כיום על תוצאותיה. כתבה טור קבוע בעיתון ידיעות אחרונות.

גוב נמנתה עם החותמים על אמנת כנרת ב-2002, והכריזה על תמיכתה במועמדותה של ציפי לבני לקראת הבחירות לכנסת ה-18.

הייתה ממקימות עמותת "עזרת נשים" למען נפגעות תקיפה מינית.

 חיים אישיים 
ב-1977 נישאה לזמר והשחקן גידי גוב, ולהם שלושה ילדים. אחותה הבכורה היא הפסיכותרפיסטית והציירת פיה מיבר. הדוד שלה הוא מאיר מיבר מפקד העיר צפת בתש"ח וראש העיר.

נפטרה ב-9 בדצמבר 2012 מסרטן המעי הגס. לבקשתה נקברה בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

 הנצחה 
 בשנת 2021 הופק הסרט הדוקומנטרי "ענת גוב: על החיים ועל המוות" (בימוי: תמר טל ענתי).
 לאחר מותה, קראה העירייה רחוב על שמה בקריית אונו.

 קישורים חיצוניים 







בעקבות מותה:








 הערות שוליים 

קטגוריה:מחזאיות ישראליות
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סאטיריקנים ישראלים
קטגוריה:סאטיריקניות ישראליות
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:זוכי פרס רוזנבלום
קטגוריה:זוכות פרס רוזנבלום
קטגוריה:זוכי פרס נסים אלוני
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012