משגר רקטות M-270 MLRS

משגר רקטות MLRS M-270 (ראשי תיבות באנגלית של Multiple-Launch Rocket System) הוא מערכת שיגור רקטות רב־קנית מתנייעת, על תובת נגמ"ש בראדלי מתוצרת לוקהיד מרטין, ארצות הברית. המערכת פותחה במיזם משותף עם מדינות אחדות בברית נאט"ו ובהן: ארצות הברית, בריטניה, צרפת וגרמניה. כינויו בחיל התותחנים הישראלי הוא "מנתץ".

 מבנה והנדסה 

בחלק הקדמי של ה-M-270 MLRS ממוקם תא מפעיל המשמש גם כתא נהג ותא בקר ירי, ומאחור – משגר רקטות ניתן לצידוד הכולל שני תאי שיגור הנטענים על ידי מנוף אינטגרלי. כל תא שיגור יכול להכיל מארז שיגור ("פוד"). ה-M-270 MLRS בנוי כך שאת הכלי אפשר לחמש במארזים של רקטות מסוגים שונים, דבר המגדיל את מגוון החימושים, היכולות והמטרות של הכלי.

המארז הסטנדרטי כולל שישה צינורות לשיגור 6 רקטות 227 מ"מ בעלות טווח של כ-40 ק"מ. עם שני מארזי M26 יכול ה-M270 MLRS לשגר מטח של 12 רקטות ב-60 שניות. קיימות רקטות נוספות בשימוש בעלות טווח ארוך יותר, שגם אותן ניתן לשגר מה-M270 MLRS כגון ה־GMLRS בעלת הטווח של עד 70 ק"מ, ורקטת MGM-140 ATACMS Block IA בעלת טווח מרבי של 300 ק"מ. שתי הרקטות הנ"ל נמצאות בשימוש צבא ארצות הברית.

בשל היותו בנוי על תובה של נגמ"ש בראדלי ה-M-270 הוא בעל עבירות שטח וניידות מצוינת וזאת עקב השילוב בין עבירות השטח של כלי רכב זחלי למשקל קל יחסית (רק כ-25 טון) המאפשר נסיעה במהירות גבוהה.

כל כלי M-270 בנוי כך שהוא מסוגל לפעול באופן עצמאי, לקבל מטרות ממערכת השליטה והבקרה של כוחות הצבא (בצה"ל ממערך האיכון של חיל התותחנים), לבצע ירי מהיר של מספר רקטות ומיד לאחר מכן לשנות מיקום כדי להימנע מירי נגדי של אש נגד סוללות מצד האויב. גם הטעינה מחדש של ה-M-270 היא מהירה יחסית ונעשית באמצעות מנוף אינטגרלי המותקן מעל תאי השיגור ונראה כשתי מסגרות מתכת ריבועיות הנמצאות בחזית המשגר ובולטות החוצה.

 מטרות וייעוד 

ה-MLRS הוא מערכת ארטילריה רקטית ומשמש לירי ארטילרי בכינון עקיף לטווחים בינוניים ורחוקים (20–40 ק"מ בדרך כלל, ישנן רקטות עם טווח מוגדל) והוא יכול לשגר חימוש מגוון.

במלחמה כוללת ייעודו:
 השמדת מערכי אויב, כגון אוגדות שריון וסוללות ארטילריה, הפרושות בשטח פתוח ונרחב.
 אש נגד-סוללות: שיתוק והשמדת סוללות ארטילריה של האויב.
 מיסוך אש ואש רתק על מנת לאפשר תמרון קרקעי או חילוץ כוחות בשטח.
 ירי רקטות מתקנות מסלול, כגון ה"רומח", על מנת להשמיד מטרות נקודתיות נייחות.
 ירי ארטילרי לטווחים שונים.

שימוש בעולם
ה-MLRS M-270 נמצא בשירות צבאות רבים בברית נאט"ו ואחרים, הכוללים את צבא ארצות הברית, ישראל, בריטניה, בחריין, צרפת, גרמניה, יוון, איטליה, יפן, קוריאה הדרומית, נורווגיה, מצרים, טורקיה, פינלנד (נרכשו מדנמרק והולנד), אוקראינה (תרומה מבריטניה ונורווגיה).

 שימוש במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה 

שימוש בצה"ל
ממוזער|250px|מנתץ M-270 MLRS בתצוגת יום העצמאות ה-66 לישראל, 2014, עם שלטי הסבר על הכלי.
ההחלטה על רכישת המערכת התקבלה על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, בפברואר 1993, במטרה לתגבר את עוצמת כוח האש של צה"ל. המערכת נקלטה בחיל התותחנים החל מ-1994, שם הוקם עבורה מערך מקצועי נפרד, לרבות אימונים ומערכי הדרכה. למערכת ניתן השם "המנתץ" או פשוט "מנתץ", היות שמדובר במערכת הנשק הטקטית ההרסנית ביותר בצה"ל. החל מ-1998 עברה המערכת שורה של שיפורים ושדרוגים ישראליים, והתקנת מערכות בקרת אש מתקדמות מתוצרת אלישרא ותע"ש, בשיתוף התאגיד האמריקאי לוקהיד מרטין.

השימוש המבצעי הראשון במנתץ בוצע רק 12 שנים לאחר קליטתו בצה"ל. ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה. כתוצאה מהשימוש בו, נפגעו עשרות משגרי קטיושות ונהרגו עשרות מחבלי חזבאללה וכ-24 אזרחים לבנונים, חלקם עקב פצצונות שנותרו לאחר המלחמה. השימוש ב-MLRS והשלכותיו עוררו ביקורת גדולה בעולם. בעקבות זאת הכחיש הרמטכ"ל, דן חלוץ, שהתיר ירי בקרבת ריכוזי אוכלוסייה, ואמר שהירי נעשה בניגוד לפקודתו.

לדברי מפקד ביחידה המפעילה את המערכת, במהלך מלחמת לבנון השנייה ירתה ישראל כ-1,800 רקטות מצרר שהתפרקו למעל למיליון פצצות. מעריכים שכ־2% מהן נותרו בשטח כנפלים. לאחר המלחמה אסף האו"ם כ־12 אלף פצצונות מצרר שלא התפוצצו, לפי טענות שונות גם בריכוזי אוכלוסייה. האו"ם טען שתעבור שנה שלמה עד שניתן יהיה לפרק את כל הנפלים. תוך כדי המלחמה, החליטו שר הביטחון והרמטכ"ל להקים ועדה בראשות האלוף גרשון הכהן לבדיקת הנושא. בעקבות מסקנות הוועדה, קבע הפרקליט הצבאי הראשי, תא"ל אביחי מנדלבליט כי השימוש שנעשה בחימוש מצרר תאם את עקרונות דיני הלחימה של המשפט הבין-לאומי.

במלחמה גם נעשה שימוש עולמי ראשון ברקטה ישראלית חדשה בשם רקטה מתקנת מסלול (רמ"מ) – רקטה בעלת רש"ק מצרר ודיוק גבוה ביחס לרקטה. בעקבות המלחמה בלבנון הוחלט להגביר את ההצטיידות ברקטות מתקנות מסלול מתוצרת התעשייה הצבאית.

רקטה נוספת שפותחה היא "רומח" – זוהי רקטה קטנה יותר, בעלת ראש קרב נפיץ ודיוק גבוה ביותר, שלמעשה היא טיל מונחה GPS, אשר נכנסה לשימוש מבצעי ב-2014.

ב-2016 נכנסה לשירות בצה"ל רקטת "רעם איתן". מדובר בדגם מתקדם יותר של הרקטה מתקנת מסלול והשיפור העיקרי בו הוא בפצצונות המצרר והקטנת אחוז הנפלים באופן משמעותי ל-0.01% בלבד.

באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, השתמש צה"ל, לראשונה מאז 2006, במערכת 'מנתץ' בתקיפת אתר צבאי של חמאס ברצועת עזה באמצעות טילי רומח.

כיום הכלי נמצא בשימוש של גדוד 334, "הרעם", מחטיבת האש 282.

 תחמושת 
 רקטת M26 – רקטות מצרר תוצרת ארצות הברית, נקראות בצה"ל "מנתץ" ומוחלפות ברמ"ם הישראליות.
 רקטת אימון עם ראש קרב גבס.
 רקטה מתקנת מסלול/רעם איתן – רקטת מצרר ישראלית מדויקת תוצרת התעשייה הצבאית. ב-2016 נכנס לשירות דגם מתקדם יותר, "רעם איתן", ובו אחוז הנפלים קטן באופן משמעותי מאוד.
 רומח – רקטה ישראלית מדויקת (CEP < 10 m) בקוטר 122 מ"מ תוצרת התעשייה הצבאית/תעש מערכות וכיום אלביט מערכות.

ראו גם
שמאל|x180px|המנתץ - ה-MLRS של צה"ל
 ארטילריה
 ארטילריה רקטית
 רקטה
 חיל התותחנים הישראלי
 משגר רקטות "להב"
 מערכות מתחרות:
 גראד תוצרת ברית המועצות, רוסיה והרפובליקה העממית של סין
 PULS תוצרת ישראל

קישורים חיצוניים

ממוזער|MLRS משגר רקטה
 כללי
 MLRS באתר של Army Technology
 המנתץ באתר Israeli Weapons
 לווידאו של השיגור
 British MLRS
  MLRS בערוץ היוטיוב של Military Channel

 המנתץ - ה-MLRS בשירות צה"ל
 גשם של פלדה, אתר זרוע היבשה
 .

 ירי המנתץ במלחמת לבנון השנייה:







הערות שוליים

MLRS M-270
קטגוריה:רקטות ארטילריות