אחוז החסימה

אחוז החסימה (או סף חסימה חוקי) הוא שיעור הקולות המזערי הדרוש כדי לקבל ייצוג בפרלמנט או במוסד מייצג אחר, מעבר לשיעור הנדרש בחישוב אריתמטי פשוט.

בישראל יש באופן קבוע 120 חברים בכנסת, ולפיכך שיעור הקולות המזערי העולה מחישוב פשוט הוא כ-0.8 אחוז מהקולות. למרות זאת, נקבע בחוק, כי השיעור המזערי יעמוד על 3.25 אחוז.

המושג "אחוז החסימה" רלוונטי במיוחד בשיטת בחירות יחסית, כמו זו הקיימת בישראל, ובכמה דמוקרטיות פרלמנטריות אחרות.

שיקולים לקביעת אחוז החסימה
שיקולים בעד אחוז חסימה נמוך
 בשיטה היחסית אמור הפרלמנט לשקף בקירוב טוב את הרכב האוכלוסייה, ואת מגוון הדעות בעניינים פוליטיים. על כן רצוי שאחוז החסימה יהיה נמוך ככל האפשר. במקום להעלות את אחוז החסימה אפשר לקבוע מספר נמוך יותר של חברים בפרלמנט, אם כי מספר קטן של חברי פרלמנט עלול לפגוע בעבודת הפרלמנט.
 ריבוי מפלגות יכול להביא למעורבות גדולה של הציבור בפוליטיקה. המעוניינים במעורבות פעילה של הציבור יתמכו באחוז חסימה נמוך.
 במקרים קיצוניים, דוגמת המקרה של טורקיה להלן, אחוז החסימה עלול להביא למצב שבו רוב קולות המצביעים הולכים למפלגות שלא עברו את אחוז החסימה, והרכב הפרלמנט כלל אינו מייצג את המצביעים. במקרים פחות קיצוניים עלול אחוז החסימה להביא למצב שבו חלק מהקולות "הולכים לפח", כמו בבחירות 2019א', בהן "נזרקו לפח כ-366 אלף קולות, כעשרה מנדטים.
 אחוז חסימה גבוה מונע יצירת מפלגות חדשות, ומכריח את העם להצביע למפלגות הגדולות, בהן הוא לא בהכרח מאמין.
שיקולים בעד אחוז חסימה גבוה
 מספר מפלגות גדול מביא לקושי בהרכבת קואליציה ולחוסר יציבות של הקואליציה. בנוסף, האפשרות של חבר פרלמנט להקים מפלגה חדשה ולהיבחר באמצעותה, מעודדת התפצלות של מפלגות. אחוז חסימה גבוה נותן יתרון למפלגות הגדולות, ולפיכך מאפשר הקמת קואליציות יציבות יחסית.
 מפלגות קיצוניות מתחילות לרוב כמפלגות קטנות. כאשר יש רצון למנוע התמודדות של מפלגות קיצוניות, למשל בגרמניה, נקבע אחוז חסימה גבוה.
 מניעת סחטנות פוליטית: אחוז חסימה גבוה מגן מפני מצב שמפלגה קטנה של 2-3 מנדטים הופכת ל״לשון מאזניים״ ויכולה לדרוש תקציבי עתק או חוקים שנויים במחלוקת תמורת הישרדות הממשלה.
הדיון הציבורי על גובה אחוז החסימה משקף את "המחיר" והמתח המובנה שבין שני ערכי יסוד דמוקרטיים מתחרים: השאיפה לחיזוק המשילות והיציבות השלטונית לאורך זמן באמצעות צמצום מספר המפלגות, אל מול המחויבות להבטחת עקרון הייצוגיות, המאפשר לכלל קבוצות המיעוט באוכלוסייה להרגיש מיוצגות בפרלמנט.

אחוז החסימה במדינות שונות

השוואה של אחוז החסימה בין מדינות אינה פשוטה, מכיוון שבמדינות שונות יש שיטות בחירה שונות. בחלק מהמדינות שבהן אחוז החסימה גבוה, קיימת אפשרות מקבילה לקבל ייצוג בבחירות אזוריות בלי להיות כפוף לאחוז החסימה הכללי. במדינות מסוימות אחוז החסימה גבוה, אך יש מקומות משוריינים לייצוג מיעוטים. כמו כן, בשיטת הבחירות האזורית, שבה מחושבות התוצאות בכל מחוז בחירה בנפרד, יכולה מפלגה לעבור גם אחוז חסימה גבוה אם תומכיה מרוכזים במחוז בחירה מסוים. מצד שני, בשיטה כזאת נפגעות מפלגות קטנות שתומכיהן מפוזרים על-פני מחוזות רבים.

במדינות שבהן מונהגת שיטת בחירות יחסית עם חלוקה למחוזות בחירה, ואין בהן חלוקת מושבים ממאגר ארצי לצורך פיצוי או תיקון עיוותי ייצוג הנוצָרים ברמת מחוז הבחירה, נהוג להגדיר אחוז חסימה אפקטיבי הנובע מהחלוקה למחוזות. במדינות בהן ישנה חלוקה למחוזות חד נציגיים, כלומר שכל מחוז יכול לזכות במושב אחד בפרלמנט, אחוז החסימה האפקטיבי הוא 37.5 אחוז מקולות המחוז, מכיוון שבפועל רק המפלגה שקיבלה את מספר הקולות הגדול ביותר במחוז תזכה לנציג מטעם המחוז בפרלמנט, על אף שיטת הבחירות היחסית.
במחוז שלו 5 נציגים סף החסימה האפקטיבי יעמוד על 12.5 אחוז, במחוז של 10 נציגים על 6.8 אחוז, ובמחוז של 15 נציגים על 4.7 אחוז.
ככלל, מחושב סף החסימה האפקטיבי כך: 75 אחוז חלקי מספר המושבים בפרלמנט ועוד אחד. כלומר: .

בישראל

בישראל נהוג אחוז חסימה העומד כיום על 3.25 אחוז מכלל הקולות הכשרים שנמנו בבחירות. לפני 1992 עמד אחוז החסימה על אחוז אחד, ובין 1992 ל-2003 על אחוז וחצי. התיקון לחוק הבחירות המעלה את אחוז החסימה לשני אחוז התקבל ב-17 במאי 2004, והחל ממרץ 2014 התקבל תיקון נוסף המעלה את אחוז החסימה ל-3.25 אחוז.

גרמניה
בגרמניה שיטת הבחירות לפרלמנט הפדרלי, הבונדסטאג, היא מעורבת. חלק מחברי הפרלמנט נבחרים בשיטה יחסית כלל ארצית וחלק בשיטה ישירה לפי אזורי בחירה. רשימות המועמדים שמוצגות לבחירה יחסית כפופות לאחוז חסימה גבוה יחסית של חמישה אחוז, אולם מפלגה יכולה לזכות בייצוג גם בבחירה ישירה, בלי התחשבות באחוז החסימה. כמו כן, מפלגה שזכתה בשלושה נציגים לפחות באזורי בחירה, נחשבת כאילו עברה את אחוז החסימה ויכולה לזכות בנציגים נוספים בבחירות היחסיות. השיטה המורכבת הזו, נועדה להבטיח ייצוג לזרמים ותנועות מכל מדינות-המחוז השונות, אך להבטיח כי הפרלמנט הפדרלי לא יושפע יתר על המידה מן החלוקה הפדרלית. כמו כן נועדה השיטה למנוע מגורמים קיצוניים לקבל ייצוג בפרלמנט. בגרמניה, כמדינה פדרלית, פועלים גם פרלמנטים מקומיים במדינות-המחוז, כך שמפלגה יכולה להיות מיוצגת בפרלמנט המקומי, גם אם אין לה ייצוג בפרלמנט הפדרלי.

ניו זילנד
בניו זילנד שיטה דומה לשיטה הגרמנית עם אחוז חסימה של חמישה אחוז שניתן לעוקפו אם מקבלים נציג בבחירות ישירות באחד המחוזות.

פולין
בפולין נהוג אחוז חסימה של חמישה אחוז, אולם מיעוטים לאומיים, כגון המיעוט הגרמני, זכאים לשלוח נציגים לפרלמנט בלי התחשבות באחוז החסימה.
צרפת
בצרפת נהוג אחוז חסימה של 12.5 אחוז, על מנת לעבור לסיבוב השני, אם רק מפלגה אחת עברה את אחוז החסימה, המפלגה השנייה במספר הקולות זכאית לעבור איתה לסיבוב השני.
שוודיה
בשוודיה נהוג אחוז חסימה של ארבעה אחוז מקולות הבוחרים בכלל המדינה או 12 אחוז באחד מ-29 מחוזות הבחירה של המדינה.
טורקיה
בטורקיה נהוג אחוז חסימה של עשרה אחוז. שיעור זה הביא לכך שרק שתי מפלגות הצליחו לשלוח נציגים לפרלמנט הטורקי לאחר בחירות 2002, ושלוש מפלגות בבחירות שנערכו ב-22 ביולי 2007.

זהו מצב חריג בין הדמוקרטיות שנוהגות על-פי השיטה היחסית, והוא הונהג בטורקיה החל מהבחירות של 1995, בעיקר כדי למנוע את התהליך של התפצלות מפלגות ושל הרכבת ממשלות קואליציוניות בלתי יציבות (ממשלות שמוקמות על-פי הסכם בין מפלגות שונות, כשלאף מפלגה אין רוב בפרלמנט). החוק לא מנע את המשך הפיצול המפלגתי בטורקיה, וגם לא את הקמתן של קואליציות רב מפלגתיות ולא יציבות ב-1995 וב-1999.

בבחירות שנערכו בשנת 2002, נמשכו חוסר היציבות והפיצולים בתוך המפלגות, והתוצאה החיובית לכאורה של ממשלה שאינה ממשלת קואליציה הושגה במחיר הכבד של אי-התאמה קיצונית בין התפלגות הקולות לייצוגם בפרלמנט. מפלגת הצדק והפיתוח, ששיעור הקולות התומכים בה עמד ב-2002 על מעט יותר משליש מן הקולות, זכתה בכשני שלישים מן המושבים בפרלמנט. כ-45 אחוז מהקולות לא זכו כלל לייצוג בפרלמנט, כיוון שניתנו למפלגות שלא עברו את אחוז החסימה. חלקן השיגו שמונה אחוז ויותר מן הקולות. בבחירות 2007 חזרו שתי התופעות, שנובעות מאחוז החסימה הגבוה, בהיקף מצומצם יותר (כ-20 אחוז מן הקולות לא זכו לייצוג).

בריטניה, ארצות הברית
בבריטניה ובארצות הברית נהוגה שיטת בחירות אזוריות-רוביות שבה אין אחוז חסימה ואין משמעות לו, שכן רק המפלגה שזוכה במספר הקולות הגבוה ביותר מייצגת את האזור. בשיטה האזורית-רובית קיימות חלק מהתופעות המאפיינות אחוז חסימה גבוה - המפלגות הגדולות זוכות לייצוג בפרלמנט בשיעור גבוה יותר משיעור התמיכה בהן בבחירות, דבר המביא למיעוט מפלגות וליציבות שלטונית באופן יחסי, אולם גם לחוסר ייצוג של קבוצות רחבות באוכלוסייה.

מדינות בלי אחוז חסימה
בהולנד ומקדוניה אין אחוז חסימה כלל, אף על-פי שנהוגות בהן בחירות יחסיות. בהולנד יש בכל זאת מגבלה: מפלגה שאין לה די קולות אפילו למנדט אחד, לא יכולה להשתתף בחלוקת עודפי הקולות, וכך לא תזכה לייצוג גם אם חסרים לה רק קולות מועטים.

בפינלנד ובפורטוגל נהוגות בחירות יחסיות, אולם המדינות מחולקות לאזורי בחירה, שבכל אחד מהם מחושבות תוצאות הבחירות בנפרד. בפינלנד יש 16 אזורי בחירה, ובפורטוגל - 20. באזורי הבחירה אין אחוז חסימה.

ראו גם
שיטות בחירה
הבחירות לכנסת

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

*
קטגוריה:בחירות