דלהי

טריטוריית הבירה הלאומית דלהי (National Capital Territory of Delhi – NCT), החופפת בגבולותיה למטרופולין דלהי (דלהי: दिल्ली או Dillī בהינדי ובנגלית, ו־ באורדו), היא טריטוריית איחוד מיוחדת המנוהלת במשותף על ידי ממשלת הודו, ממשל מקומי ושלושה תאגידים עירוניים – "המועצה העירונית ניו דלהי", המהווה את עיר הבירה של הודו ובשטחהּ מצוי מושב הממשל המרכזי, "התאגיד העירוני של דלהי" (האחראי על רוב שטח המטרופולין) ו"מועצת מחנה דלהי" (בפיקוד הצבא ההודי).

דלהי היא המטרופולין ה-8 בגודלו בעולם מבחינת גודל האוכלוסייה, והשני בהודו (אחרי מומבאי). במטרופולין דלהי מתגוררים למעלה מ-18 מיליון בני אדם. מבחינת שטחהּ דלהי היא העיר הגדולה בהודו.

היסטוריה
דלהי הישנה (Old Delhi), הממוקמת על גדתו המערבית של נהר היאמונה (אחד מיובלי הגנגס), מיושבת ברציפות מאז המאה ה-6 לפני הספירה, ויש שרידים להתיישבות אנושית במקום מהמאה ה-11 לפני הספירה. העיר התפתחה מאז האימפריה המאורית. שרידי שבע ערים התגלו במטרופולין של דלהי, והמישור מסביב זרוע בשרידיהן. ב-1206 קוטב אוד-דין אייבכ , השליט הראשון של השושלת הממלוכית של דלהי, ייסד במקום את "סולטנות דלהי", שאחד השרידים המרשימים ממנה הוא הקוטוב מינאר.

במאה ה-14 התחזקה הסולטנות וכבשה בהדרגה את מרבית הודו.

דלהי הישנה נבנתה על ידי השליט המוגולי שאה ג'האן ב-1638, והוקפה ביצורים אדירים. מצויים בה כמה מהבניינים היפים והמפוארים בעולם – כמו המצודה האדומה ומסגד ג'אמה  הענקי. העיר נבזזה פעמים רבות בתולדותיה. ב-1739 כבשוה כוחות מלך פרס נאדיר שאה. אלפים מתושביה נטבחו, וכס הטווס המפורסם, שעמד באולם קבלות הפנים הציבוריות, נלקח והובא לאיראן. העיר נבזזה פעמיים נוספות באמצע המאה ה-18. ב-1857, בפרוץ המרד ההודי בבריטים, צרו עליה חיילים בריטים במשך ארבעה חודשים ולבסוף כבשוה.

המאה ה-20
בראשית המאה ה-20 התגוררו בדלהי 150,000 איש. ב-1912 החליטו השלטונות הבריטיים להעתיק את בירתם לדלהי, ולשם כך הוכרז על מבצע בנייה עצום ממדים – בנייתה של דלהי החדשה. רק בתחילת שנות ה-30 הסתיימה הבנייה והנציב העליון הבריטי עבר להתגורר בה. לאחר עצמאות הודו חוותה דלהי פריחה כלכלית, שהביאה לגדילה משמעותית באוכלוסייתה בעקבות הגירה של כפריים רבים אל העיר. עם זאת, התעצמות העיר תרמה גם לצפיפות רבה, לפקקי תנועה, לזיהום אוויר ולמצוקת דיור.

כלכלה ותחבורה

שמאל|ממוזער|250px|אזור התרמילאים פאהארגאנג' (Paharganj) – "המיין בזאר"

דלהי היא אחת הערים המפותחות ביותר בהודו מבחינה כלכלית, ומהווה את המרכז הכלכלי של צפון הודו. ההכנסה לנפש בדלהי, היא השלישית מבין כל מדינות הודו.

דלהי מהווה צומת מרכזי במערכת הרכבות המפותחת של הודו ובעיר מספר תחנות רכבת. מדלהי יוצאים גם קווי אוטובוס רבים לכל חלקי הודו. בפאתי העיר נמצא נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי. בשנת 2004 נפתח בעיר הקו הראשון של רכבת תחתית. לנסיעות קצרות, נפוץ בעיר השימוש באוטו-ריקשה.

אתרים מרכזיים

 אקלים 
בין אפריל ליולי החום בדלהי כבד, ועולה לעיתים קרובות על C° 40. ביולי ואוגוסט מגיעים גשמי המונסון הכבדים המפחיתים את החום אך מלווים בעלייה בלחות, כשלאחריהם חוזר החום. החורף נמשך בין נובמבר לינואר, ומתאפיין בערפל כבד ובראות לקויה. מזג האוויר הנוח והנעים ביותר הוא במהלך החודשים פברואר ומרץ.

 פוליטיקה 
דלהי היא טריטוריית איחוד, אך ב-1992 תוקנה חוקת הודו והוקמה האספה המחוקקת של דלהי והעיר קיבלה מעמד עצמאי.

מ־2015 עד 2025 שלטה בטריטורייה מפלגת אאם אדמי, שזכתה ב-67 מתוך 70 מחוזות הבחירה ב-2015 וב-62 ב-2020. יושב ראש המפלגה ארווינד קג'ריוואל כיהן כראש השרים מ־2015 עד ספטמבר 2024, והוחלף בידי אטישי מרלנה. בפברואר 2025 ניצחה מפלגת העם ההודית בבחירות בטריטורייה ורקה גופטה מונתה לראש השרים.

היהודים בדלהי
בשלב כלשהו לאחר חורבן בית שני, הגיעו ככל הנראה יהודים לדלהי בכמויות קטנות.

באמצע המאה ה-20 התבססה בדלהי קהילה רחבה יותר של יהודים, בעיקר כסוחרים מקהילת בומביי. כיום מונה הקהילה המקומית היהודית של עדת "בני ישראל" משפחות בודדות, יש בית כנסת אחד ובית קברות יהודי. פרט לקהילה שוהים בדלהי משפחות ישראליות רבות וכן יהודים מהתפוצות שעובדים בעיר וכן מטיילים ומבקרים שדלהי היא תחנת מעבר עבורם.

בשנת 1993 נפתח בית חב"ד בדלהי על ידי שליחי חב"ד, באזור התרמילאים פאהארגאנג' (Paharganj) המכונה גם המיין בזאר. בשנת 2010 נפתח בית חב"ד נוסף עבור המשפחות היהודיות הגרות בשכונה אחרת.

קישורים חיצוניים






 הערות שוליים 

*
קטגוריה:הודו: מדינות וטריטוריות איחוד
קטגוריה:הודו: ערים
קטגוריה:הודו: טריטוריות איחוד