רודולף ולנטינו

רודולפו אלפונסו פייטרו פיליברטו רפאלו גוליילמי (באיטלקית: Rodolfo Alfonso Pietro Filiberto Raffaello Guglielmi; 6 במאי 1895 – 23 באוגוסט 1926), המוכר תחת שם הבמה רודולף ולנטינו (באנגלית: Rudolph Valentino), היה שחקן קולנוע אמריקאי-איטלקי.

ביוגרפיה
רודולף ולנטינו נולד בקסטלנטה שבאיטליה, השלישי מארבעת ילדיהם של ג'ובני ולנטינו, מנהל קרקס שנפטר ממלריה כשוולנטינו היה בן 11, ושל מארי ברטה גבריאל (Marie Berta Gabrielle, לבית ברבן Barbin), צרפתייה. היה לו אחים מבוגרים - אלברטו וביאטריס ואחות צעירה בשם מריה.
בילדותו, ולנטינו זכה לפינוקים בשל מראהו יוצא הדופן ואישיותו העליזה. אמו פינקה אותו, בעוד שאביו לא ראה זאת בעין יפה. הוא התקשה בלימודים, ולבסוף נרשם לבית ספר לחקלאות בגנואה, שם קיבל תעודה.

בשנת 1912, עבר להתגורר בפריז אך חזר באותה השנה לאיטליה. בשנת 1913 עבר לארצות הברית וגר בניו יורק. עד מהרה התרושש מכספו, הסתובב ברחובות ועבד בעבודות מזדמנות- בעיקר במסעדנות ובגינון. בעת שחי ברחוב, ולנטינו היה חוזר מדי פעם למסעדת "מורי'ס" לארוחת צהריים, וצוות המקום היה מגניב לו קצת אוכל. 

 קריירה 
בשנת 1914, המסעדן ג’ו פאני, בעליהן של המסעדות Castles-by-the-Sea, the Colony ו-Woodmansten Inn, היה הראשון שהעסיק את רודולף כרקדן טנגו לצד ג’ואן סויר, בשכר של 50 דולר לשבוע.
בסופו של דבר מצא עבודה כרקדן שכור ("טקסי דנסר") במסעדת-הקברט מקסימ'ס. בין הרקדנים האחרים ב"מקסים'ס" היו גם כמה בני אצולה אירופיים לשעבר, שנעקרו ממולדתם — והביקוש לריקוד עמם היה גבוה במיוחד. הוא למד סגנונות ריקוד רבים וניסה לפתוח בקריירת ריקוד ללא הצלחה.

בשנת 1917 הצטרף ולנטינו ללהקת אופרטה שנסעה להופיע ביוטה, אך הלהקה התפרקה שם. לאחר מכן, הצטרף להפקה של אל ג’ולסון שנסעה ללוס אנג'לס. לאחר מכן הוא נסע לסן פרנסיסקו, שם שיחק תפקיד קטן בהפקה תיאטרונית בשם "אף אחד לא בבית". במהלך שהותו בעיר פגש את השחקן נורמן קרי, ששכנע אותו לנסות לפתח קריירה בקולנוע — שהיה אז עדיין בעידן הסרטים אילמים כרקדן.

לאחר שהתגלה בסרט דל תקציב, לוהק ולנטינו לסרטים נכבדים באולפני הוליווד. הוא הרבה לשחק את המאהב יפה התואר והפך למושא תשוקה של מיליוני נשים, בין היתר בסרט "השייח" שם שיחק לצד אגנס איירס.

בסוף שנת 1922, פגש ולנטינו את ג’ורג’ אולמן, שהפך עד מהרה למנהלו האישי. אולמן עבד בעבר בחברת Mineralava Beauty Clay Company, והצליח לשכנע את הנהלת החברה שוולנטינו, בזכות המוני מעריצותיו, יהיה דמות מושלמת לשמש כשגריר וכפרזנטור של המותג. הוא יצא לסיור ב־88 ערים ברחבי ארצות הברית וקנדה. בנוסף לסיור, הוא גם שימש כפרזנטור של מוצרי היופי של חברת Mineralava ושפט בתחרויות יופי שארגנה החברה.

 חיים אישיים 
בשנת 1919, נישא לשחקנית ג'ין אקר, והם התגרשו ב-1923. באותה שנה נישא לנטאשה רמבובה והם התגרשו ב-1925.

 מותו 
ב-15 באוגוסט 1926 פונה ולנטינו לבית החולים בניו יורק במצב קשה, לאחר שהתגלה אצלו זיהום בכבד. הניתוח עבר בהצלחה, אבל גרם לו להרעלת דם. 
ולנטינו נפטר ב-23 באוגוסט 1926 בניו יורק כתוצאה מההרעלה. בן 31 בלבד היה במותו. למעלה מ-100,000 אבלים יצאו לרחובות ניו יורק על מנת לחלוק לו כבוד אחרון. אלפים נוספים התכנסו בתחנות בהן עברה הרכבת אשר הסיעה את גופתו לקבורה בלוס אנג'לס, ועשרות אלפים עמדו מחוץ לבית הקברות בו נטמן.

 בתרבות 
בשנת 1977 יצא לאקרנים הסרט "ולנטינו" אודותיו. בתפקיד ולנטינו שיחק רודולף נורייב.

בסרטו של וודי אלן, "קפה סוסייטי" (2016), מעניקה מאהבתו הצעירה של המפיק ההוליוודי שבסרט, מכתב אהבה כתוב וחתום בכתב ידו של ולנטינו, לאות אהבתה.

בתרבות העברית שימשה דמותו של ולנטינו לתיאור דמות המאהב יפה התואר והבלתי מושג. בתוכניתה של להקת פיקוד מרכז "רד אלינו לבקעה" (1968) נכלל השיר "טנגו ולנטינו" שנכתב על ידי יורם טהרלב והולחן על ידי סשה ארגוב.

השיר "נסיך החלומות" שכתבה שמרית אור, אשר מוכר בביצוע גלי עטרי, נכתב אודותיו.

סרטיו
 ארבעת פרשי האפוקליפסה (1921) The Four Horsemen of the Apocalypse
השייח' (1921) The Sheik
דם וחול (1922) Blood And Sand
רדג'ה הצעיר (1922) The Young Rajah
(1924) Monsieur Beaucaire
קוברה (1925) Kobra
הנשר (1925) The Eagle
בנו של השייח (1926) The Son Of The Sheik

קישורים חיצוניים







הערות שוליים

קטגוריה:מהגרים מאיטליה לארצות הברית
קטגוריה:שחקני ראינוע
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926