זוהר הקוטב

שמאל|ממוזער|220px|הקוטב כפי שנראה מתחנת החלל הבין-לאומית ממסלולה סביב כדור הארץ. שתי החלליות המעוגנות לתחנת החלל הן סויוז ופרוגרס.
זוהר הקוטב (בלטינית: Aurora - אורורה) הוא תופעת טבע המאופיינת בהופעה של אור בצבעים שונים בשמי הלילה. התופעה מתרחשת הן בקרבת הקוטב הצפוני, שם היא נקראת הזוהר הצפוני (aurora borealis - אורורה בוראליס) ומכונה אורות הצפון, והן בקרבת הקוטב הדרומי, שם היא נקראת הזוהר הדרומי (aurora australis - אורורה אוסטרליס) ומכונה אורות הדרום.

התופעה
שמאל|ממוזער|220px|האילוסטרציה המדעית הראשונה של זוהר הקוטב בספר של קורנליוס גמה (1575) שסוקר את סופרנובה 1572 (1572)
התופעה מתרחשת כאשר נוצר בחגורות ואן אלן "עומס יתר" של חלקיקים שזורמים מטה בשדה המגנטי של כדור הארץ ומתנגשים במולקולות שבאוויר, בעיקר בחנקן ובחמצן שבאטמוספירה – באזור היונוספירה, וגורמים להם לשחרר אנרגיה בצורה של פליטת אור. התופעה מתרחשת בעת פעילות מוגברת של השמש. אטומי החמצן באטמוספירה טעונים באופן קבוע ובעת שמגיעה "רוח השמש" טעונה מטען גם היא, נוצר מפגש בין האטומים הטעונים המצריך שחרור אנרגיה, שבא לידי ביטוי בהופעת זוהר הקוטב. צבעו של זוהר הקוטב נקבע בהתאם לסוג האטום. ירוק, שהוא הצבע הנפוץ ביותר, נוצר כתוצאה מפגיעה באטום חמצן. ואילו צבעים נדירים יותר כמו אדום וכחול נוצרים מאטומי מימן או חנקן, או מפגיעה ברמה גבוהה יותר של האטמוספירה.

 צפייה בזוהר מכדור הארץ 
שמאל|ממוזער|200px|זוהר צפוני כפי שנצפה באלסקה
שמאל|ממוזער|200px|זוהר דרומי בתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט
הזוהר מופיע בדרך כלל סמוך לקטבים המגנטיים של כדור הארץ, משום שהאטומים הטעונים נמשכים אליהם בהתאמה. במהלך סערות גאומגנטיות זוהר הקוטב יכול להופיע גם באזורים מרוחקים מאוד מהקטבים המגנטיים, בתלות בעוצמת הסערה המגנטית. זוהר הקוטב ניתן לצפייה בלילות בהירים, נטולי או מעוטי עננים. על מנת לצפות בו יש להתרחק מאזורים הסובלים מ"זיהומי אור", כגון ערים ומקומות יישוב מוארים, ולצאת אל אזורים חשוכים.

"משפכים" בשדה המגנטי של כדור הארץ נקראים גם "הטבעת המגנטית", שם מתרחשת התופעה. כאשר מופיע זוהר צפוני, בחלק הצפוני של כדור הארץ הוא נקרא "אורורה בוראליס" וכאשר רואים את הזוהר בדרום הוא נקרא "אורורה אוסטרליס". את הזוהר הדרומי ניתן לראות באנטארקטיקה היבשת המקיפה את הקוטב הדרומי, וגם בשוליה: טסמניה, וניו זילנד.

באזור "הטבעת המגנטית" של הצפון, ניתן לראות את הזוהר הצפוני לרוב בצפון רוסיה, פינלנד, איסלנד, גרינלנד, אלסקה וקנדה. ככל שהסופה הסולרית חזקה יותר כך מתפשט הזוהר מהקטבים לכיוון קו המשווה, כך שניתן לראותו גם במדינות דרומיות יותר כגון צפון ארצות הברית, אסטוניה ועוד.

 השפעות סערות גאומגנטיות 

סופה כזו משבשת את השדה המגנטי של כדור הארץ ויכולה לשבש את תקשורת הרדיו, ניווט הלוויינים ואת פעילות רשת החשמל. סכנות נשקפות בעיקר לקווי מתח גבוה ולשנאים גדולים. בעת סערה גאומגנטית חזקה, זוהר הקוטב יכול להיראות גם מחוץ לחוגי הקוטב.

 הסערה הגאומגנטית בספטמבר 1859 
ב-2 בספטמבר 1859 הייתה התפרצות מגנטית חריגה של השמש. למחרת, קצת לפני הזריחה נצפו אורות זוהר הצפון בצבעים חזקים של אדום, ירוק וסגול, במקומות שלא נצפו בעבר, בהם קובה וג'מייקה. בעיתון הניו יורק טיימס נכתב שהאורות היו בעוצמה כזו שבלילה היה אפשר לקרוא בעזרתם ללא צורך בתאורה מלאכותית.

 הסערה הגאומגנטית במאי 2024 
בראשית מאי 2024 מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי של ארצות הברית (NOAA) פרסם אזהרת צפי לסופה גאומגנטית בעוצמה גבוהה מאוד בעקבות פעילות חריגה בעוצמתה על פני השמש.
בלילה של 10 במאי-11 במאי 2024 הזוהר הצפוני אכן נצפה באזורים רחוקים בהרבה מהקוטב הצפוני במדינות אירופה וצפון אמריקה ואף באיראן. הזוהר הדרומי נראה במלבורן שבדרום ויקטוריהוגם בפלורידה ודרום קליפורניה

בתרבות
בעבר לוותה התופעה בהשערות רבות, ביניהן שהזוהר הוא תוצר של גזים שונים הפורצים מכדור הארץ ואמונות טפלות כמו הארת הדרך למתים העולים השמיימה.

קישורים חיצוניים

הסבר לתופעת זוהר הקוטב 
 מהו הזוהר הצפוני?, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי
 תחזית לצפייה בזוהר הקוטב, באתר Aurora Forecast
  צילומי הזוהר הצפוני, באתר הגרדיאן, 8 בדצמבר 2023








הערות שוליים

קטגוריה:השדה המגנטי של כדור הארץ
קטגוריה:תופעות אופטיות אטמוספיריות
קטגוריה:מטאורולוגיה
קטגוריה:האזור הארקטי
קטגוריה:מקורות אור