בבא קמא

בָּבָא קַמָּא הוא החלק הראשון של מסכת נזיקין שבסדר נזיקין, העוסק בהלכות נזיקין ובהלכות גנבה וגזלה. פירוש השם "בבא קמא" בארמית הוא "השער ראשון", ומצטרפות אליה בבא מציעא (השער האמצעי) ובבא בתרא (השער האחרון), כאשר כולן יחד מרכיבות את מסכת נזיקין.

החלוקה לשערים היא בבלית, ואילו בארץ ישראל מסכת נזיקין נחשבה תמיד כמסכת אחת. החלוקה לשלושה חלקים נעשתה באופן טכני - עשרה פרקים בכל מסכת - כאשר מבחינה תוכנית ניתן היה לחלק אחרת את המסכת; כך לדוגמה הפרק האחרון של בבא מציעא עוסק באותו נושא כמו הפרק הראשון של בבא בתרא. בתוספתא של המסכת מחולקת גם היא לפנינו ל"בבות", עם אחד עשר פרקים בכל "בבא", כאשר המקבילה לפרק א' של בבא בתרא נמצאת (יחד עם המקבילה לפרק י' של בבא מציעא) בפרק י"א של "בבא מציעא".

מיקומה של המסכת
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, חלק זה נבחר כפותח את הסדר מכיוון שהוא עוסק בנזיקין (נזקים, תאונות המתרחשים בחיי היום-יום) כגון שור (נזקי חיות משק בית) ובור והבער (שריפות) ודין החובל. "ואין השופט רשאי להקדים דבר, קודם שיסיר ההיזק מבני אדם, ומפני זה הקדים אותה בראשונה על שאר הדינין".

אברהם ווייס מסביר ש"דיני נזקים מצאו את מקום בראש לרגלי המקור המשנתי העתיק שבריש משנת בבא קמא וגם מפני שבמשק כלכלי פרימיטיבי הטענות והסכסוכים שבין בני אדם חבירו הם על פי רוב בענייני נזק."

פרשנות נוספת למבנה המסכת והקשר בינה לבין מכלול דיני ממונות מציעה כי העיקרון "הניזק והמזיק בתשלומין" המופיע בפרק הראשון של בבא קמא מהווה את התפיסה המרכזית שעליה מבוססים כל דיני ממונות."מבי מדרשא | ענפי המצוות | מצוות המשפט פרק יד: כולא נזיקין חדא מסכתא", גיליון לז, טבת תשפ"ד. לפי גישה זו, המשנה אינה מסדרת את דיני ממונות כענייני זכויות אלא כדיני הפסד, כאשר בכל מפגש ממוני בין שניים (בין אם מדובר בנזק ישיר, גניבה, מציאה, מכירה, שותפות או ירושה) המשפט בוחן היכן אירע ההפסד ובמקומו של מי. לכן, כל דיני הממונות בשלוש הבבות נתפסים כהשתלשלות מדיני נזיקין, וזהו הטעם שהמשנה לא סידרה את דיני ממונות כעניין העומד לעצמו בסדר של טוען ונטען או מקח וממכר, אלא כולם נכללים תחת הכותרת "נזיקין".

פרקי המסכת
ששת הפרקים הראשונים דנים בעיקר בנזקי ממונו של אדם, כגון שורו או בורו, השביעי עוסק בגנב, השמיני עוסק בתשלומי חובל, והתשיעי והעשירי עוסקים בגזלן:
ארבעה אבות נזיקים (4 משניות, בתלמוד בבלי דפים ב'–י"ז) – דינים כלליים שקשורים לכל ארבעה אבות נזיקין – "השור והבור, המבעה וההבער".
כיצד הרגל מועדת (6 משניות, בתלמוד דפים י"ז–כ"ז) – כללי אבות הנזיקין שן ורגל, קרן ואדם המזיק.
המניח את הכד ברשות הרבים (11 משניות, בתלמוד דפים כ"ז–ל"ו) – חלק מדיני אב הנזיקין בור, דיני אדם הנתקל במכשול או באדם אחר ברשות הרבים וגרם לו נזק או ניזוק ממנו (תאונות דרכים), חלק מדיני תמות ומועדות בנזקי קרן, והכלל המוציא מחבירו עליו הראיה.
שור שנגח ארבעה וחמישה (9 משניות, בתלמוד דפים ל"ו–מ"ו) – חלק מדיני תמות ומועדות בנזקי קרן, דינים שונים בתשלומים על נזקי בעלי חיים, דיני שור היוצא להיסקל על שהרג אדם ודיני השמירה הנצרכת על בעלי חיים.
שור שנגח את הפרה (7 משניות, בתלמוד דפים מ"ו–נ"ה) – דיני נזקים שנעשו ברשות ששייכת למזיק או הניזק, דיני דמי ולדות וחלק מדיני בור.
הכונס צאן לדיר (6 משניות, בתלמוד דפים נ"ה–ס"ב) – דיני חיוב השמירה של האדם על רכושו העלול להזיק, ודיני אב הנזיקין אש.
מרובה מידת תשלומי כפל (7 משניות, בתלמוד דפים ס"ב–פ"ג) – דיני גנב – תשלומי כפל ותשלומי ארבעה וחמישה.
החובל בחברו (7 משניות, בתלמוד דפים פ"ג–צ"ג) – דיני 5 התשלומים שמשלם האדם החובל בחברו - נזק, צער, ריפוי, שֶבֶת, ובושת.
הגוזל עצים ועשאן כלים (12 משניות, בתלמוד דפים צ"ג–קי"א) – דיני גזלן, בעל מלאכה שקלקל, ודיני גזלן שנשבע לשקר.
הגוזל ומאכיל את בניו (10 משניות, בתלמוד  דפים קי"א–קי"ט) – המשך דין תשלומי גזילה.

בסך הכל מכילה המסכת 79 משניות, ובתלמוד בבלי היא מכילה 118 דפים.

סוגיות מפורסמות
 זה נהנה וזה לא חסר
 עביד איניש דינא לנפשיה
 המוציא מחברו עליו הראיה
 הגונב מגנב פטור.
 דעת בעלים בהשבה
 אישו משום חיציו.
 אין הולכים בממון אחר הרוב.
 תשלומי כפל לגנב ותשלומי ארבעה וחמישה.

קישורים חיצוניים

 תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית


הערות שוליים

בבא קמא
*
קטגוריה:מסכת נזיקין