רודולף ורבה

רודולף ורבה (בצ'כית: Rudolf Vrba; 11 בספטמבר 1924 – 26 במרץ 2006) היה פרופסור לפרמקולוגיה, חוקר סרטן, וניצול שואה אשר נודע כראשון שהעביר לעולם המערבי עדות מפורטת וממוסמכת על רצח היהודים הממוסד באושוויץ. באפריל 1944 נמלט מהמחנה יחד עם אלפרד וצלר, במטרה להפיץ מידע מודיעיני על מנגנון ההשמדה. הדו"ח המפורט שחיברו השניים, "דו"ח ורבה-וצלר", חשף לראשונה את המבנה הטכני של תאי הגזים ומשרפות ואת היקף הקטל, ובכך הפך את הידיעות על אודות "הפתרון הסופי" משמועה לעובדה מוכחת.

חשיבותו ההיסטורית של ורבה נגזרת מהשפעתו הישירה על הצלת חיים. פרסום הדו"ח ביוני 1944 עורר לחץ בינלאומי כבד על שליט הונגריה, מיקלוש הורטי, והביא להפסקת השילוחים לאושוויץ. פעולה זו הצילה באופן ישיר כ-200,000 מיהודי בודפשט שגירושם נמנע. ורבה זכור גם בשל הביקורת הנוקבת שהביע בספרו "ברחתי מאושוויץ" כלפי מנהיגי "ועד העזרה וההצלה" בהונגריה, בטענה כי נמנעו מלהזהיר את הקהילה היהודית על הגורל הצפוי לה, על אף המידע שהיה ברשותם.

לאחר מלחמת העולם השנייה פנה ורבה למסלול אקדמי והשלים דוקטורט בכימיה ובביוכימיה בצ'כוסלובקיה. הוא היגר לקנדה, שם כיהן כפרופסור באוניברסיטת קולומביה הבריטית והתמחה בחקר הסרטן ובביוכימיה של המוח. על פועלו המדעי ותרומתו ההיסטורית יוצאת הדופן, הוענק לו בשנת 1998 תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
קורות חיים
ורבה נולד בשם ולטר רוזנברג בשנת 1924 בעיירה טופולצ'אני שבסלובקיה.

ב-1939 גורש מבית הספר התיכון בעקבות חוקי נירנברג שנחקקו בארצו, במרץ 1942 קרע ורבה בן השבע עשרה את הטלאי הצהוב משרוול חולצתו ועזב את ביתו בכוונה להגיע לאנגליה ולחופש. כשבכיסו 10 לירות שטרלינג שנתנה לו אמו למימון נסיעתו תכנן להגיע לגבול הסלובקי בדרכו להונגריה ומשם לאנגליה, אך נתפס והוכה בידי שומרי הגבול ונשלח למחנה נובקי שבצ'כוסלובקיה. הוא הצליח לברוח משם, אך נתפס והוחזר.

ב־14 ביוני 1942 נשלח ורבה מנובאקי למיידנק ושבועיים לאחר מכן, ב-30 ביוני, נשלח למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ; מספר האסיר שלו היה 44070. בשלב מסוים הצטרף לקומנדו "קנדה" - המקום בו מוינו חפציהם של הקורבנות שהגיעו ואוחסנו לצורך העברתם לממשלה הגרמנית, שם שירת הן במחנה האם אושוויץ והן במחנה בירקנאו הסמוך. השירות ב"קומנדו קנדה", והצטרפותו בשלב מאוחר יותר למחתרת ההתנגדות שפעלה באושוויץ, אפשרו לורבה לשרוד בתנאים סבירים באופן יחסי, אך חשוב מכך, אפשרו לו לעקוב ולאגור פרטים רבים על מספר היהודים המושמדים, ואופן ההשמדה, וכן לגלות את תוכניות הגרמנים להשמדה עתידית, דבר שהעניק לו את הדחף הרב להימלט מהמחנה על מנת לספר אותן לעולם הרחב.

 הבריחה מאושוויץ
כבר בהגיעו לאושוויץ בחודש יולי 1942 גמלה בליבו ההחלטה להימלט מהמחנה. לאחר שאולץ יחד עם אלפי אסירים במחנה לצפות בהוצאות להורג של אסירים שנמלטו ונתפסו, הבין שהקושי אינו רק בעצם הבריחה אלא גם במניעה כישלונה. בתחילת שנת 1944 הבחין ורבה בהכנות ותכונה רבה. הוא שמע את אחד השומרים השתויים פולט אמירה על כך שהוא מצפה בקוצר רוח לבואו של "הסלאמי ההונגרי". ורבה החליט לברוח כדי "להזהיר את ההונגרים, לקומם אותם".

בערב פסח, 7 באפריל 1944, נכנסו ורבה וחברו אלפרד וצלר (אסיר מספר 29162) למקום מסתור, שהיה למעשה חלל בערימת עצים. ורבה ווצלר נכנסו לחלל כששני אסירים פולנים סוגרים מעליהם את מקום המסתור בקורות עצים. ורבה הניח בחריצים שבין קורות העץ טבק רוסי שנטבל בנפט, פתרון נגד כלבי הגישוש של הנאצים בהם נעזרו בחיפושיהם אחר הנמלטים. ורבה וחברו ידעו כי הנאצים מחפשים את הנעדרים כשלושה ימים בתחום המחנה, ולאחר מכן מעבירים את האחריות לרשויות שמחוץ למחנה, ואכן לאחר שלושה ימים, ב-10 באפריל, יצאו השניים ממקום מחבואם בשעות הערב ונמלטו אל החופש. לאחר מסע מפרך ומסוכן שנמשך 11 יום, הם הגיעו לז'ילינה שבסלובקיה, שם פגשו את הנהגת הקהילה היהודית.

הפרוטוקולים של אושוויץ

השניים הופרדו ותוחקרו על ידי ראשי הקהילה, שרשמו מפיהם את מה שכונה לאחר מכן "דו"ח אושוויץ" שהיה חלק מ"הפרוטוקולים של אושוויץ". הדוחות יצאו מסלובקיה, ולפי ורבה הגיעו לידי ממשלות הברית כבר בחודש יוני 1944.

בדו"ח זה תוארו דרכי השמדת היהודים באושוויץ והודגש מספרם הרב של הנרצחים. בנוסף, הזהיר הדו"ח שהגרמנים מתכננים לשלוח למחנה את 800 אלף יהודי הונגריה. המידע התבסס על שיחת שומרים ששמע ורבה ובה דובר על "מיליון יחידות" הצפויות להגיע למחנה. האזהרה בדו"ח התאמתה זמן קצר לאחר מכן, כשהתחיל משלוח יהודי הונגריה לאושוויץ. מחברי הדו"ח קראו לבעלות הברית להפציץ את אושוויץ, ובכך לעכב ולא לאפשר את המשך את הטבח השיטתי ביהודים.

תגובות בעלות הברית לפרוטוקולים

הדו"ח שכתבו ורבה ווצלר הופץ במספר עותקים, בתקווה שיגיע לידי בעלות הברית. ב-16 ביוני 1944 הגיע עותק של הדו"ח למשרד החוץ האמריקאי. יומיים אחר-כך שודרו פרטים ראשונים מהדו"ח ב-BBC. ואולם, בעלות הברית בחרו להתעלם מקריאתם של מחברי הדו"ח להפציץ את אושוויץ, והשמדת היהודים במחנה נמשכה. מעל מיליון איש הושמדו באושוויץ עד לקיץ 1944, כ-90% מהם היו יהודים.

 לאחר פרסום הפרוטוקולים 
לאחר פרסום הדו"ח, הצטרף ורבה לפרטיזנים הצ'כוסלובקים ונלחם עד תום מלחמת העולם השנייה תחת פיקודו של מילן אוהר. הוא עוטר במדליית הגבורה הצ'כוסלובקית, באות ההתקוממות הסלובקית הלאומית ואות הלוחם הראוי לשבח. לאחר המלחמה הוא למד כימיה בפראג וסיים לימודי דוקטורט בשנת 1951.

ורבה ברח מצ'כוסלובקיה הקומוניסטית בשנת 1958, עלה לישראל ועבד כשנתיים במכון ויצמן ברחובות. לאחר מכן בחר לעבוד בלונדון, עבר לבוסטון, ולבסוף התמנה לפרופסור חבר לפרמקולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קולומביה הבריטית שבונקובר, קנדה. ורבה פרסם את סיפור בריחתו מאושוויץ בספרו "איני יכול לסלוח" בשנת 1963. בספרו, ציין כי על אף שתוכן הדו"ח אותו כתב עם אלפרד וצלר בסוף אפריל 1944 היה בידי ההנהגה היהודית בסלובקיה, ובהונגריה, כבר בראשית מאי 1944, לפני תחילת הגירושים המאסיביים מהונגריה, לא הופץ המידע בקרב המועמדים להשמדה. הוא סבר כי שבירת סוד מחנה אושוויץ הייתה מונעת השמדתם של יהודים רבים.

ורבה הרבה להעיד במשפטים נגד פושעים נאצים. הוא נפטר בוונקובר שבקנדה.

פרסום המקרה במדינת ישראל
בשנת 1998, יזמה פרופ' רות לין  מהפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה הענקת תואר דוקטור לשם כבוד לרודולף ורבה, וכן את פרסום ספר זיכרונותיו "ברחתי מאושוויץ" (בתרגומם של יהושע בן עמי ושלומית קדם).

במאמרה משנת 2004 ובספרה (שפורסם בשפה האנגלית באותה שנה), תיארה פרופ' לין את היעדר סיפור דו"ח ורבה-וצלר בספרי לימוד ההיסטוריה בישראל עד שנת 1998, אז פורסם ספרו של ורבה בשפה העברית.

לעומתה, טען פרופ' יהודה באואר כי קיום הדו"ח לא הוסתר. עם זאת, הוא הביע את הערכתו לוורבה ולפועלו, ובריאיון לעיתון "מקור ראשון" משנת 2006, אף צוטט באומרו כי "הסיפור צריך להיכתב בספרי הלימוד לבתי הספר. מדובר במעשה גבורה בלתי רגיל".

לקריאה נוספת
 ג'ונתן פרידלנד: אמן הבריחה, רודולף ורבה האיש שברח מאושוויץ כדי להזהיר את העולם, (תרגום תמי זר, עריכה יעל ינאי),  הוצאת כנרת זמורה, 2024.
 רודולף ורבה (1994), ההכנות לשואה בהונגריה: דיווח על ידי עד ראייה (תרגם: יהושע בן עמי; ערכה: יעל זיידמן), ונקובר: University of British Columbia.
 רודולף ורבה (1998), ברחתי מאושוויץ / בהשתתפות אלן בסטיק (תרגמו מאנגלית: יהושע וייס בן עמי ושלומית קדם; עריכה לשונית: גבריאלה אביגור-רותם), אוניברסיטת חיפה.

 Linn, R. (2006, September). Against all hope - Escaping Auschwitz, escaping memory . The 2nd Global Conference on Hope: Probing the Boundaries. Mansfield College, Oxford.


קישורים חיצוניים





 ידיעות על מותו:





על טענותיה של רות לין בנושא הדחקת ורבה בספרי הלימוד בשפה העברית


 יצחק לאור, "אושוויץ, שמעתי שאת במודה", הארץ, 24 בדצמבר 2004
 קטעי וידאו עם דיון בהשתתפות יהושע בן עמי, ד"ר מיכל שקד ופרופ' רות לין חלק א' וחלק ב'.


 על רוודלף ורבה ועל ספרו "ברחתי מאושוויץ".
 עופר דהאן- רודוף ורבה

 הערות שוליים 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהודים בשואה: סלובקיה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מצ'כוסלובקיה
קטגוריה:סופרים יהודים קנדים
קטגוריה:פרמקולוגים יהודים
קטגוריה:יהודים סלובקים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בקנדה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מיידנק
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:ניצולי השואה: סלובקיה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בורחים מכליאה על ידי גרמניה הנאצית
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1924
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2006