פירוש המשנה לרמב"ם

הפירוש למשנה של הרמב"ם הוא אחד הפירושים החשובים על המשנה. הפירוש מכיל ביאור קצר לכל משנה ודיון מעמיק בעניינים המרכזיים שבה. בסוף כל עניין הוא פוסק הלכה על-פי מסקנת התלמוד. הפירוש נכתב בשפה הערבית היהודית ותורגם פעמים רבות לעברית. מרבית כתב היד המקורי שרד עד ימינו.

ההקדמות השונות לחלקי הפירוש (ובפרט ההקדמה לפירוש כולו, ההקדמה למסכת אבות וההקדמה לפרק חלק שבמסכת סנהדרין) מהוות טקסטים חשובים בהגותו של הרמב"ם ובמחשבת ישראל.

מבנה הפירוש
הפירוש תמציתי לכל משנה, וערוך לפי סדר זה:
ביאורי מילים או תרגומן לערבית,
הפניה להגדרה או הסבר בקטעים קודמים של הפירוש,
ביסוס מושגים הלכתיים על התורה שבכתב,
ביאור קצר של דין או מחלוקת,
ציון שמו של התנא לפיו נפסקה ההלכה.

שם החיבור
בקרב קהילות מסוימות נהגו לכנות את הפירוש "כתאב אל סראג'" (ספר המאור), בגלל חיבתם אליו; אולם הרמב"ם לא נתן לו שם, אלא כנהו "פירוש המשנה".

שפת החיבור
פירוש המשנה נכתב בערבית יהודית, ושזורות בו מילים עבריות. לאחר חיבורו, הרמב"ם הצטער על כך שכתבו בערבית והביע כוונה לתרגמו בעצמו לעברית - דבר שלא יצא לפועל בסופו של דבר.

ספרים אחרים של הרמב"ם אשר נכתבו בערבית: ספר המצוות, מורה נבוכים, מילות הגיון, פרקי רפואה ותשובות הרמב"ם.

מועד חיבורו
את הפירוש למשנה חיבר הרמב"ם בצעירותו, בשנות העשרים לחייו, לפני שחיבר את שאר חיבוריו: ספר המצוות, ספר משנה תורה וספר מורה נבוכים. מלאכת החיבור התפרשה במשך 7 שנים, מגיל 23 (בשנת 1161, ד'תתקכ"א), בתקופה שבה חי עדיין עם משפחתו בפאס שבמרוקו, ועד הגיעו לגיל 30 (בשנת 1168, ד'תתקכ"ח), עם הגיעו למצרים. כדבריו: 
לדעת חוקרים אחדים הוא חיבר את פירושו במשך 10 שנים, מגיל 23 עד גיל 33 (1158–1168), חוקרים אלה מקדימים את לידתו בשלוש שנים.

מאז סיום הפירוש ועד פטירתו הוסיף ותיקן הרמב"ם בגוף כתב יד הפירוש, פעמים קטעים שלמים ופעמים מילים בודדות, מה שמכונה "מהדורה בתרא".

במהלך החיבור עברו עליו תלאות ונדודים, שכן באותה תקופה עקר הרמב"ם את מקום מושבו ממרוקו למצרים. וכדבריו: 

היחס בין הפירוש לחיבוריו האחרים של הרמב"ם
ככלל קיימת אחידות בין פסיקת הרמב"ם בפירוש המשנה לבין הקודקס ההלכתי משנה תורה, והפירוש למשנה משמש מקור להבהרת פסיקתו של הרמב"ם. אך ישנן סתירות או השמטות בין פירוש המשנה לספר משנה תורה, למשל בעניין חידוש הסמיכה (פירוש המשנה סנהדרין א). לעיתים המהדורה המאוחרת של פירוש המשניות היא זו שתואמת את פסקיו במשנה תורה.

ככלל, ישנה גם זהות בין השקפותיו הפילוסופיות של הרמב"ם כפי שהן מוצגות בהקדמותיו למשנה ובפירושו למשניות שונות, לבין שיטתו הפילוסופית המגובשת אותה הציג בספר מורה נבוכים.

ההקדמות למשנה

בתחילת הפירוש ישנה הקדמתו המפורסמת של הרמב"ם למשנה (הנקראת לעיתים, בטעות, הקדמה לסדר זרעים) שבה הרמב"ם סוקר את השתלשלות התורה שבעל פה, בתחילת "פרק חלק" במסכת סנהדרין ישנו פירוש ארוך שזכה לשם "הקדמת הרמב"ם לפרק חלק", בה הוא מבאר את שלושה עשר עיקרי האמונה היהודית וענייני שכר ועונש. למסכת אבות כתב הרמב"ם הקדמה שזכתה לשם "שמונה פרקים לרמב"ם", בה הרמב"ם סוקר את מבנה נפש האדם, טעמי המצוות, תורת הנבואה, ידיעת האל ונושאים נוספים.

תרגומים לעברית
הפירוש מודפס בתרגום עברי בכל כרך סטנדרטי של ש"ס וילנא; אולם תרגום זה לוקה בחסר מבחינות רבות: התרגום נעשה בידי שבעה אנשים בתקופות שונות, והוא נכתב בעברית מסורבלת ובמקרים רבים קשה להבנה. עוד בחיי הרמב"ם תרגם רבי יהודה אלחריזי את הקדמת הרמב"ם לפירושו, ואת החלק הראשון של סדר זרעים עד סוף מסכת שביעית. גם רבי שמואל אבן תיבון תרגם בחיי הרמב"ם את "שמונה הפרקים" של ההקדמה למסכת אבות, ואת הפירוש למסכת אבות. כמאה שנה לאחר פטירת הרמב"ם, לאחר שהרשב"א התבקש על ידי קהילת רומי לשלוח להם העתקה של פירוש המשנה להרמב"ם, שלח הרשב"א שליח לקהילת אראגון, ושם נמצאו מתנדבים שתרגמו את הפירוש. רבי יוסף ב"ר יצחק אלפואל תרגם את החלק השני של סדר זרעים ואת סדר מועד. רבי יעקב ב"ר משה עכסאי תרגם סדר נשים, ועליו כותב פרנקל בספרו שהוא המעולה מבין התרגומים. רבי שלמה ב"ר יוסף בן יעקב הרופא מסרקוסטה את סדר נזיקין (חוץ ממסכת אבות). רבי נתנאל הרופא ב"ר יוסי תרגם סדר קדשים, ולפי עדות עצמו לא למד כמעט גמרא ועיקר עיסוקו ברפואה. לא ידוע מי תרגם את סדר טהרות.

תרגום אחר נכתב בפרובינצא והשתמש בו רבי אברהם מן ההר בפירושו. כמו כן באחד מכתבי היד של פירוש "בית הבחירה" של רבי מנחם המאירי (כתב יד פרמה), שיבץ המעתיק את פירוש המשניות בתרגום הנ"ל יחד עם פירוש המאירי, והוא נדפס רק במאה ה-20 ביחד עם המאירי.

במאה ה-19 החלו לצאת מהדורות מדעיות של מסכתות שונות עם פירוש המשנה לרמב"ם. מהדורות אלה נעשו על ידי מהדירים שונים, בחלק מהמקרים כעבודות דוקטורט של חוקרים מתחילים, וכללו בדרך כלל מבואות בשפות אירופיות שונות.

פירוש המשניות זכה לעדנה בשנות ה-60 של המאה העשרים, כאשר הרב יוסף קאפח הוציא לאור את פירוש המשניות לרמב"ם במקורו הערבי (ע"פ כתב ידו של הרמב"ם לרוב המשנה) בתוספת תרגום חדש מלא לכל ש"ס המשניות, בהוצאת מוסד הרב קוק תשכ"ג-תשכ"ט. מהדורתו של הרב קאפח התבססה בחלקה הגדול על כתב ידו המקורי של הרמב"ם (כתב יד ששון), בתוספת כתבי יד תימנים שהיו ברשותו, וכללה את ההוספות והתיקונים שהוסיף הרמב"ם לפירושו במהלך השנים.

על בסיס תרגומו של הרב יוסף קאפח החלה הוצאת מעליות שבישיבת ברכת משה במעלה אדומים להוציא מהדורה מבוארת של פירוש המשנה לרמב"ם, תוך ביצוע תיקונים לעבודת תרגומו של הרב יוסף קאפח. עורך המהדורה הרב פרופ' דרור פיקסלר הוציא את מסכתות ברכות (תשס"ד) פאה (תש"ע) ועבודה זרה (תשס"ב) והרב יצחק שילת הוציא את הקדמות הרמב"ם למשנה (תשנ"ב), מסכת אבות (תשנ"ב), מסכת שבת (תשס"ה) ומסכת פסחים (תשפ"ב). כמו כן הוציא הרב שילת "תיקון משנה" - מהדורה חדשה של פירוש הרמב"ם למסכתות עבודה זרה והוריות על פי כתב ידו של הרמב"ם - כתב יד ששון, וזאת משום שהרב קאפח לא השתמש בכתב יד זה במסכתות אלה, או במסכת אבות.

תרגום נוסף, של הרב עזרא קורח, יצא לאור על ידי מכון המאור בשנת ה'תשס"ט. למהדורה זו נוספו הערות הכוללות השוואות וציונים לדברי הרמב"ם.

כתבי יד אוטוגרפים
פירוש המשנה השתמר בכתב ידו של הרמב"ם (אוטוגרף) לכמעט חמישה סדרים מלאים. כתב היד מכיל מחיקות ותיקונים שביצע הרמב"ם בחיבור, וכן הערות ופירושים מאת בנו רבי אברהם וצאצאו רבי דוד הנגיד. סדר זרעים שמור בספרייה הבודליאנית, סדרי מועד ונשים שמורים בספרייה הלאומית, וסדרי נזיקין וקדשים שמורים גם כן בספרייה הבודליאנית באוקספורד.

כתב היד המקורי של הפירוש נשמר במשך מאות שנים בין צאצאי הרמב"ם, והגיע איתם לעיר חלב (ארם צובא) שבסוריה, כפי שמעיד רבי יוסף קארו:"ובפירוש המשנה שחבר הרמב"ם ז"ל בכתב ידו הקדושה של המחבר ז"ל הנמצא היום פה (ארם) צובא..."בסוף ההקדמה לחיבור (בתחילת סדר זרעים), כתב נינו של הרמב"ם רבי שלמה, כי הוא מקדיש את הספר שיהיה פתוח לקריאה לכל אדם, לזכות בני המשפחה, ומוסיף כי מי שימכור את הכתבים או חלקם "ארור הוא לאלהי ישראל". אף על פי כן נמכרו סדרי נשים ונזיקין בין השנים 1630-1634 לאדוארד פוקוק שהיה בשנים אלו הכומר של הקהילה האנגלית בחלב. רוברט הנטינגטון שכיהן באותו תפקיד, רכש את סדר זרעים כ-40 שנה מאוחר יותר, ובשנת 1693 אוניברסיטת אוקספורד קנתה את כל 3 הכרכים.

סדרי מועד ונשים נשארו בסוריה עד שנמכרו ב-1908 לדוד סלימאן ששון, ובשנת 1975 צאצאיו העמידו את כתב היד למכירה פומבית. שר החינוך אהרן ידלין קרא לציבור הרחב לתרום לקניית פריטים חשובים מאוסף ששון בכעין מימון המונים, ובכסף שנאסף נקנו 8 כתבי יד, ביניהם האוטוגרף של הרמב"ם.

כבר אדוארד פוקוק זיהה את כתב היד כאוטוגרף, אך רק במאה ה-20 הוקדשו לכך מחקרים מפורטים. אין חולק כי זהו עותק העבודה האישי שלו, והשינויים שבו בוצעו בידי הרמב"ם עצמו, אך יהושע בלאו פקפק בכך שזהו כתב ידו של הרמב"ם ממש ולא סופר. הקושי להוכיח בוודאות את הטענה נבע בעיקר מהעובדה שכתב היד כתוב בכתב קליגרפי ומסודר, בשונה מכתבי היד של הרמב"ם שנמצאו בגניזה הקהירית, שכתובים בכתב רהוט, אך סדרת מחקרים פלאוגרפיים ביססו את הזיהוי, וכיום מוסכם על החוקרים שזהו אכן אוטוגרף.

בנוסף לעותק אישי זה, בגניזה הקהירית נתגלו אוטוגרפים נוספים של טיוטת הפירוש, למשל על חלקים ממסכת שבת וכלים.

לקריאה נוספת
 יצחק אשר טברסקי, הלכה והגות: קווי יסוד במשנתו של הרמב״ם, כרך א, יחידה ב - "פירוש המשנה וספר המצוות", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה 1992, (מהדורה ראשונה: 1986).  (עמ' 55–110).
 אדמיאל קוסמן, פירוש המשניות לרמב״ם: מבוא וסקירה ביבליוגרפית ראשונית, באתר אוניברסיטת פוטסדם (2017), עמ' 15-1.
 זהר עמר, הצומח והחי במשנת הרמב"ם - לקסיקון לזיהוי הצמחים ובעלי החיים שבפירוש המשנה לרמב"ם, כפר דרום תשע"ה.
 סימון הופקינס, פירוש הרמב"ם למסכת שבת: טיוטת הפירוש לפי קטעים אוטוגראפיים מגניזת קהיר, המקור הערבי עם תרגום לעברית, מכון בן צבי תשס"א.
 נריה גוטל, דרך המלך במשנה - לבירור דרכו של הרמב"ם בפירושו למשנה, קובץ הרמב"ם, ירושלים תשס"ה, עמ' עט-קמו

קישורים חיצוניים

 תיאור של כתב יד הרמב"ם המצוי בספריה הלאומית, אתר הספרייה הלאומית בירושלים




הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבי רמב"ם
קטגוריה:פירושי המשנה
קטגוריה:יצירות בערבית יהודית