האובליסק השחור

האובליסק השחור של שַׁלְמַנְאֶסֶר השלישי הוא מונומנט אשורי שנתגלה בכלח (הנקראת כיום גם "תל נמרוד") שבארץ אשור בידי הארכאולוג הבריטי סר אוסטן הנרי לייארד בשנת 1845.

האובליסק, עשוי אבן הבזלת השחורה, הוא הכרוניקון האשורי השלם ביותר שנמצא עד לימינו, ומתאר את מסעותיו הצבאיים של שלמנאסר השלישי (858 – 824 לפנה"ס), מלך אשור.
האובליסק מתנשא לגובה של 197.85 ס"מ ורוחבו 45.08 ס"מ. הוא הועבר לאנגליה ומוצג במוזיאון הבריטי. על האובליסק חמש רצועות של ציורים, רובם מתעדים מלכים זרים מעלים מס למלך אשור. השנייה שבתמונות מציגה את מלך ישראל, יהוא, או שליחו.

תוכן
האובליסק מתאר את כל מערכות המלחמה של המלך האשורי שלמנאסר השלישי וככזה הוא שומר על מבנה קבוע. הרשומות שבאובליסק הן בכתב יתדות אשורי ופענוח הכתוב על האובליסק היה אחד הצעדים החשובים בפענוח השפה האשורית.

הכתוב באובליסק מחולק לשנים, בכל שנה מתאר הלוח את פועלו של המלך במדיניות החוץ הצבאית. מרבית הפעולות הללו נופלות תחת דפוס מקובל: חציית נהר או הר ומעבר לשטחה של מדינה אחרת, הכנעתה בכוח הזרוע או קבלת כניעתה ללא שפיכות דמים, הטלת מסים כבדים על המדינה, נשיאת השלל לאשור והגדלת יוקרת המלך בקרב העמים הכבושים.

האובליסק עוסק גם במספר אירועים יוצאי דופן, בהם קרב קרקר, שהיקפם הצבאי והשפעתם על המצב הגאו-פוליטי בסהר הפורה הקדום גדולה. לאירועים אלו מקדיש שלמנאסר יותר דיוק וכתיבה. כמו כן, אירועים שכאלו לרוב מצוינים כחלק מהסכימה הכוללת של האלים, לשמם מלכים אשוריים רבים כבשו את כיבושיהם. תופעה זאת של יחוס המסעות הצבאיים לאלים נפוצה מאוד בקרב מלכי אשור האמצעיים והמאוחרים, עוד מימי אַדַד-נִירָרִי הראשון.

פתיחה
כנהוג באנאלים מלכותיים באשור, נפתח האובליסק בכתובת המפארת את אלי אשור ובראשם האל אשור, שלשמו נעשו כל הכיבושים המתוארים בכרוניקון. כן ממהר שלמנאסר להצהיר על שושלתו המלכותית ואביו, אשור-נצירפל השני, שהושיע את אשור ממגמת ההתדרדרות שלה זה שנים, בדרכים אכזריות לאין תיאור וכיבושים המוניים.

קרב קרקר

קרב קרקר שהתרחש בשנת 853 לפנה"ס, שנתו השישית של שלמנאסר, מתועד באופן רחב במונולית מכורח ומוזכר גם באובליסק השחור. קרב זה, בו לקחו חלק 12 מלכים אזוריים ובהם אחאב מלך ישראל, התרחש בקרבת העיר קרקר - ומכאן שמו. למרות תיאוריו של שלמנאסר, לא היה קרב זה קרב מכריע במיוחד וכן מנע את ההתרחבות האשורית באזור לזמן מה. בהמשכו של האובליסק מתוארים קרבות מאוחרים יותר של הליגה האזורית כנגד אשור.

יורם ויהוא
שמאל|ממוזער|200px|יהוא כורע ברך לפני שלמנאסר השלישי כמתואר באובליסק השחור
שמאל|ממוזער|200px|איור של התיאור לעיל

שלמנאסר מציין את ישראל עוד בימי יורם, כחלק מ"ברית שנים-עשר מלכי חוף הים" שנלחמו בו. לאחר הפיכת חצר בארם דמשק, שהעלתה את חזאל לשלטון בממלכה הארמית והמלכתו של יהוא על ישראל, פורקה הברית כליל, דבר שהקל על שלמנאסר להיאבק בארם דמשק, אך עדיין לא אפשרה לו את הכנעתה.
כאשר פנה מלך אשור לעיסוקים אחרים לחצו הארמים על ישראל ולבסוף, כמוצא אחרון פנה יהוא למלך אשור, שמסעו הצבאי השיק לגבולות ישראל, עם בקשת השתעבדות. בגופו של הטקסט ישנו אזכור תמוה שמתאים למצבו של יהוא, הבעיה שעולה מן הטקסט היא דווקא העובדה, שהשם שניתן ליהוא בכיתוב האיור שונה מהשם שניתן לו בכתובות. לדעת פ. מקרטר וא. תיאלP. Kyle McCarter, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, No. 216 (Dec., 1974), pp. 5–7Edwin R. Thiele, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, No. 222 (Apr., 1976), pp. 19–23 המלך הישראלי באיור יכול להיות יהורם בן אחאב. לדעתם, השם המופיע בכיתוב הוא "יהו", שיכול להיות קיצור של כל אחד משני השמות. גם כרונולוגית הדבר אפשרי.

פרישה מענייני הצבא
עם השנים הכריח הגיל את המלך לפרוש מתפקיד צבאי פעיל וניתן להבחין בתלותו הרבה בתרתן (תואר צבאי – כנראה המשנה למלך ושר הצבא), דַיַן-אשור. התרתן מופיע לראשונה בשנתו ה-27 של שלמנאסר כמלך ועם הזמן מרבה להופיע כמוביל צבאו של שלמנאסר.

[141]...בשנתי ה-27 מרכבות אויבי קצבתי. דין-אשור
[142] התרתן, מנהיג הצבא המתרחב, בראש צבאי לארץ ארמניה זירזתיו, 
[143] שלחתיו.

מאוחר יותר, איבד שלמנאסר מאהדת הציבור ומעמדו נחלש. לבסוף בנו, אשור-דנין-פל, מרד בו וזכה לתמיכת העם וערים רבות, בהן נינוה. המרד דוכא כעבור שנתיים בידי אחי המורד, שמשי-אדד החמישי ושלמנאסר מת כעבור זמן קצר מזקנה.

התמונות וכיתוביהן
בראש האובליסק ישנן רצועות של תמונות ומעל לכל תמונה תיאור של הסצנה אותה היא מתארת.

[1] את מס סואה מארץ הגוזנים: כסף, זהב, עופרת, חפצי ארד, שרביט ליד המלך, סוסים (ו)גמלים כפולי דבשת: קיבלתי.
[2] את מס יַא-אֻ-אַ בן חֻמְרִ (=יהוא בן עמרי): כסף, זהב, קערות זהב, כלי זהב, כוסות זהב, כדי זהב, עופרת, שרביט ליד המלך: קיבלתי.
[3] את מס ארץ מוזרי: גמלים כפולי דבשה, פר מנהר סאסיה, סוסים, חמורי בר, פילים, (ו)קופים: קיבלתי.
[4] את מס מרדוך-פל-איטסטסר מארץ הסוכינים: כסף, זהב, כדי זהב, קרני פר בר,..., בגדי צבעים רבים, (ו)פשתן: קיבלתי.
[5] את מס גרפרונדה מארץ הפאטיניים: כסף, זהב, כדי זהב,..., חפצי ארד, קרני פר בר, (ו)הובנה: קבלתי.

ההופעה החיצונית של יהוא מלך ישראל ומלך  זהות, ונראה שהם נבחרו כדי לסמל את הקצוות הדרום־מערבי והצפון־מזרחי של האימפריה. מנקודת המבט האשורית, ההשתחוות לפני המלך איננה סימן להשפלה אלא לאמון שנותן המלך האשורי למלכים הכפופים לו; המלך לא מוצג כלוחם אלא מחזיק קערת משתה בידו, מתואר כנסיך השלום, והסצנות כולן מבטאות את האחדות והחוזק הפוליטי הפנימי. 

 ראו גם 

 רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית

 לקריאה נוספת 

קישורים חיצוניים


 תמונה של האובליסק במלואו, במוזיאון הבריטי
 סצנת ההשתחוויה של יהוא
 Bruce J. Butterfield, תרגום לאנגלית של הטקסט המלא של האובליסק, 2019


הערות שוליים

קטגוריה:האימפריה האשורית החדשה
אובליסק השחור
קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
שחור
קטגוריה:אוספי המוזיאון הבריטי
קטגוריה:אסטלות
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מאבן