חיים דרוקמן

ממוזער|250px|עם הרב יעקב שפירא והרב יהושע מגנס
ממוזער|250px|הרב דרוקמן (מימין) משוחח עם הרב אהרן הראל
הרב חיים מאיר דרוקמן (ט"ז בחשוון ה'תרצ"ג, 15 בנובמבר 1932 – ב' בטבת ה'תשפ"ג, 25 בדצמבר 2022) היה רב ישראלי, ראש ישיבה, מחנך, חבר הכנסת, מחבר ספרי הגות רבים ומנהיג ציבור ציוני דתי. מהרבנים הבולטים בציונות הדתית. לאחר פטירת הרב אברהם אלקנה שפירא והרב מרדכי אליהו, היה לאחד מהרבנים המובילים בהנהגת הציונות הדתית. בשנותיו האחרונות נחשב לזקן רבניה, והיה חבר הנשיאות של איחוד רבני תורת הארץ הטובה.

כיהן כראש ישיבת אור עציון ונשיא מוסדותיה, רב היישוב מרכז שפירא, נשיא איגוד ישיבות ההסדר, יושב ראש מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא וחבר ההנהלה הארצית של תנועת בני עקיבא. כיהן כחבר הכנסת וסגן שר הדתות מטעם המפד"ל. בשנים 2004–2012 כיהן כראש מערך הגיור במשרד ראש הממשלה.

חתן פרס ישראל על מפעל חיים לשנת ה'תשע"ב (2012).

ביוגרפיה
 ילדותו 
נולד בקוטי (קיטוב), פולין (כיום אוקראינה) לאברהם מרדכי ומילכה. לאחר הסכם ריבנטרופ-מולוטוב, כשברית המועצות כבשה את העיירה, נשלח לבית ספר ביידיש של היבסקציה, שם הוכרחו הילדים להגיע ללמוד בשבת. לאחר הכיבוש הנאצי הסתתר עם הוריו במחבוא שנחפר מתחת לבית דודו באזור הלא-יהודי של העיירה. בקיץ ה'תש"ב נמלטו הוריו ביחד עמו לצ'רנוביץ, שהייתה אז תחת שלטון רומניה, שם שהו במשך שנה. בחלק מהזמן שהה בבית יתומים. בהמשך מסרו אותו הוריו לזוג יהודים חשוכי ילדים שקיבלו סרטיפיקטים, והם העלו אותו יחד עמם לארץ ישראל, בכ"ה באב ה'תש"ד (14 באוגוסט 1944), באחת משלוש הספינות שהפליגו בים השחור מקונסטנצה לאיסטנבול. על פי התוכנית המקורית היו אמורים הוא והוריו המאמצים להפליג על המפקורה, אולם הם איחרו והועלו על הספינה "מורינה", וכך ניצלו חייהם מגורלה של הספינה, שטובעה בידי צוללת וכמעט כל נוסעיה נספו. לאחר שהגיע ארצה למד במוסד עלייה. לאחר המלחמה עלו הוריו ארצה, ומשפחתו התאחדה.

 בני עקיבא, שבט איתנים וישיבת כפר הרואה 
בגיל 13 החל ללמוד בישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה אצל רבותיו הרב משה צבי נריה והרב אברהם צוקרמן, ואף פעל לצרף אליה עוד מחבריו שהכיר במוסד עליה. הוא הצטרף לתנועת בני עקיבא והקים סניפים רבים של התנועה. היה מדריך של "שבט איתנים" בסניף תל אביב ומאוחר יותר הפך למדריך הארצי של השבט. בין חניכיו בסניף תל אביב היו מי שלימים יהיו הרבנים: זלמן ברוך מלמד, יעקב פילבר, צפניה דרורי, בנימין הרלינג, ידידיה כהן ושבתי זליקוביץ, השופטים דוד פרנקל וחיים פיזם, מנהיג המפד"ל זבולון המר ועוד.

בשנת ה'תש"ט (1949) התגייס לצה"ל במסגרת הנח"ל בגרעין ז' של בני עקיבא. הגרעין ביצע את הכשרותיו בטירת צבי ועלה להגשמה בקיבוץ סעד. בשנת ה'תשי"ב (1952), הצטרף להנהלה הארצית של תנועת בני עקיבא.

בהדרכתו ובהשפעתו של הרב דרוקמן, הובילו חניכיו מספר שינויים בתנועת בני עקיבא, שחיזקו את צביונה התורני. לאחר משא ומתן אישרה התנועה לחברים המעוניינים בכך לדחות את גיוסם לצורך לימוד בישיבה, והסדירה את העניין עם שר הביטחון. כתוצאה מכך, בשנת ה'תשי"ד (1954) ייסדו 13 מחברי הקבוצה, יחד עם הרב דרוקמן, את ישיבת כרם ביבנה והחלו ללמוד בה. אחרים פנו לישיבת מרכז הרב. ביוזמתו של הרב דרוקמן, החליטה ועידת התנועה לעודד את כלל החניכים מכאן ואילך ללמוד תורה בישיבה לפני גיוסם לנח"ל.

 ישיבת מרכז הרב, גוש אמונים ופעילות חינוכית 
בשנת תשט"ז (1955–1956) יצא הרב דרוקמן לארצות הברית בשליחות חינוכית מטעם בני עקיבא. שם הכיר לראשונה את הרב אליעזר ולדמן, ומאז למדו בחברותא בקביעות במשך כמעט שבעים שנה, עד לפטירת הרב ולדמן בשנת ה'תשפ"ב.

בתום שנת השליחות בארצות הברית, חזר הרב דרוקמן ארצה ופנה יחד עם הרב ולדמן ללמוד אצל מי שנעשה לרבו המובהק, הרב צבי יהודה הכהן קוק, בישיבת "מרכז הרב" בירושלים. הוא הפך מקורב מאוד לרצי"ה, שהכריז: "ר' חיים דרוקמן הוא אדם גדול". לאחר תקופה בישיבת מרכז הרב התמנה על ידי הרצי"ה ללמד בה אמונה. לפי עדותו של הרב פרופ' נחום רקובר, הרב דרוקמן היה הראשון מבין תלמידי הרצי"ה שהורשה ללמד אמונה בישיבההרב פרופ' נחום רקובר, 'זכרתי ימים מקדם: זכרונות על הרצי"ה זצ"ל', בתוך: שמעתין 184, שבט תשע"ג, עמ' 146.

היה פעיל בתנועת "גוש אמונים". לקראת פינוי יישובי סיני ירד עם משפחתו ותלמידיו לחבל ימית. בנוסף לכך, ב-1968 ערך הרב דרוקמן את ליל הסדר במלון פארק שבחברון, שנה לאחר תום מלחמת ששת הימים ושחרור חברון. הדבר התאפשר לאחר שהרב משה לוינגר ואנשיו ארגנו עלייה של מספר משפחות לחברון. אירוע זה נחשב לנקודת ציון בהקמת מפעל ההתנחלויות, אותו הרב דרוקמן טיפח לאורך כל חייו.

בשנת תשכ"ג, רבו, הרב צבי יהודה קוק, שלח אותו לעמוד בראשות הישיבה התיכונית אור עציון ובשנת ה'תשל"ז הקים את הישיבה הגבוהה אור עציון. במהלך השנים למדו אצלו (בישיבה התיכונית) פוליטיקאים ואנשי ציבור, כגון: בני גנץ, ישראל כ"ץ, דודי אמסלם, יוסי כהן ועוד.

כיהן כחבר הוועד המנהל של איגוד ישיבות ההסדר ובעל השפעה רבה על הקשר שבין ישיבות ההסדר וצה"ל. כמו כן כיהן כיו"ר ארגון ישיבות בני עקיבא. במקביל הוסיף לכהן עד ליום פטירתו, במשך יותר משבעים שנה, בהנהלה הארצית של תנועת הנוער בני עקיבא. בגלל עובדה זו, ובגלל סגנון הנהגתו של הרב דרוקמן, כתב עליו הרב חיים נבון שהוא היה "האדמו"ר-המדריך של הציונות הדתית".

בכ"ג בחשוון ה'תשנ"ד (7 בנובמבר 1993), נפצע בפיגוע ירי שבוצע לעבר רכבו בדרכו לקריית ארבע. בפיגוע נרצח נהגו, אפי איובי, תושב כפר דרום. השב"כ, שחשש שזהו ניסיון התנקשות ברב, העמיד שמירה בסמוך לביתו במרכז שפירא למשך מספר חודשים.

בשנת 1999 מתח עליו היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין ביקורת על שלא עירב את המשטרה בפרשת ההטרדות בישיבת "נתיב מאיר". בתגובה אמר הרב דרוקמן כי כאשר הגיעו אליו שמועות אודות הטרדות, "בו ביום הוצאתי אותו מתפקידו [...] דבר אחד לא ידעתי – שהייתי צריך לדווח על כך גם למשטרה. צר לי מאוד שלא עשיתי זאת".

בשנת 2011 העניקה לו אוניברסיטת בר־אילן תואר דוקטור של כבוד, על פועלו בתחום החינוך ובתחום הגיור.

ביום העצמאות ה'תשע"ב (2012) קיבל הרב דרוקמן את פרס ישראל על מפעל חיים. בנימוקי השופטים נאמר:

כחודש לאחר מכן יצא לאור הספר הראשון שכתב (קודם לכן יצאו סיכומי תלמידים משיעוריו), "קמעא קמעא", העוסק בגאולת ישראל בדורנו, תקומת מדינת ישראל, השיבה לארץ וקיבוץ הגלויות.

בתמוז ה'תשע"ה קיבל את פרס היצירה התורנית ע"ש הרצי"ה.

היה מחברי הנשיאות של רבני תורת הארץ הטובה.

למד חברותא עם הרב אליעזר ולדמן במשך למעלה מ-60 שנה, חברותא שהחלה עוד בטרם עלייתם ארצה.

חבר הכנסת
בשנת ה'תשל"ד, לאחר שהמפד"ל נכנסה לממשלת המיעוט של גולדה מאיר למרות התנגדותו ומחאתו של הרצי"ה אשר כינה את העובדה שהממשלה נסמכת על קולות גויים "חילול ה'", הורה הרצי"ה לרב דרוקמן להיכנס לשדה הפוליטי ולפעול לתיקון.

לקראת הבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977 הוצב הרב דרוקמן במקום השני ברשימת המפד"ל לכנסת, לבקשת הרצי"ה, וגם במטרה לשמר את המצביעים הימניים של המפלגה. הרב קוק והרב דרוקמן ראו במקום הגבוה ברשימה לכנסת גם הבטחה לתפקיד בכיר לאחר הבחירות, וביקשו שהרב דרוקמן יכהן כשר החינוך, אולם בעת הקמת הממשלה ניתן התפקיד לזבולון המר. ב-1979 הצביע נגד הסכם השלום בין ישראל למצרים, בטענה שאינו מאמין לנשיא מצרים אנואר סאדאת. לקראת הבחירות לכנסת העשירית איים הרב דרוקמן בהקמת רשימה עצמאית, אך לבסוף הוא נשאר ברשימת המפד"ל.

בממשלת בגין השנייה, בשנת 1981, מונה לסגן שר הדתות. הוא פרש מהתפקיד לאחר 7 חודשים (2 במרץ 1982) בשל אישור הנסיגה מחבל ימית בכנסת. בשנת 1983 פרש מהמפד"ל והקים את מחנה הציונות הדתית (מצ"ד) ויחד עם פועלי אגודת ישראל הקים את מפלגת מורשה, שבמסגרתה התמודד בבחירות לכנסת ה־11 (בשנת 1984).הרב דרוקמן העיד על עצמו כי היה בין חברי הכנסת הבודדים שנשארו במליאה כאשר מנהיג מפלגת "כך" הרב מאיר כהנא נאם בה. ב־1986 פרש מ"מורשה" וחזר והצטרף למפד"ל. הוא פרש מהכנסת ב־1988. לקראת הבחירות לכנסת ה־15 (בשנת 1999) נקרא בידי הרב אברהם אלקנה שפירא והרב מרדכי אליהו לשוב ולכהן בכנסת, הוצב במקום השני ברשימת המפד"ל, וכיהן בכנסת עד 2003.

אב בית הדין לגיור
בשנת 1997 עמד בראש הוועדה לגיור קטינים שהגישה את המלצותיה לראש הממשלה. בראשית שנת 2004 החל לכהן כראש מערך הגיור במשרד ראש הממשלה עד לפברואר 2012, על פי בקשת ראש הממשלה שרון. במהלך תקופת כהונתו חתם על כ־50 אלף תעודות גיור.

במרוצת השנים כיהן הרב דרוקמן כאב בית דין לגיור, אף שמעולם לא הוסמך לדיין, במחוז הדרום והנהיג מדיניות מקלה יחסית. בקרב רבנים חרדים הייתה התנגדות למדיניות זו. בשנת 2008, בפרשת גיורי הרב דרוקמן, נמתחה ביקורת חריפה על הרב דרוקמן ועל גיוריו, על ידי הרכב של שלושה דיינים של בית הדין הרבני הגדול בראשות הרב אברהם שרמן, שדן בתקפות גיורה של אישה שהתגיירה בבית דינו של הרב דרוקמן. פקפוקים בכמה גיורים שעליהם היה חתום הרב דרוקמן, החלו להיוודע, בעת שנודע כי הרב דרוקמן חתם על תעודות גיור, אף שלא נכח בטקס הגיור, ולא הכיר את המתגיירים. בעקבות תלונה שהגיש הרב דרוקמן קבעה נציב תלונות הציבור על שופטים, טובה שטרסברג־כהן, כי הרב שרמן הסתמך "על תיק עלום שלא הוצג כראיה" והמליצה להדיחו, המלצה שנתמכה על ידי שר המשפטים דניאל פרידמן, אך הוועדה למינוי דיינים לא אישרה המלצה זו. בשנת 2012 קיבל בית המשפט הגבוה לצדק את עתירת היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, משנת 2008, פסל את החלטות בית הדין הרבני באשדוד ובית הדין הרבני הגדול, והכיר בגיוריו של הרב דרוקמן נגד החלטת בית הדין הרבני הממונה על כך.

 פטירתו 
כשבועיים לפני פטירתו אובחן הרב כחולה בנגיף הקורונה. תחילה אושפז בביתו, ולאחר מכן הועבר לבית החולים הדסה עין כרם, שם הידרדר מצבו. ביום רביעי הסמוך לפטירתו עבר החייאה מוצלחת, ומאז הורדם והונשם עד לפטירתו ב-25 בדצמבר 2022, אור לב' בטבת – זאת חנוכה ה'תשפ"ג. למחרת יצאה הלווייתו ביישוב מרכז שפירא, בהשתתפות רבבות, בהם אישי ציבור רבים, ובחסימת צירים משטרתית. ההלוויה שודרה בשידור חי בטלוויזיה וברדיו בישראל, ובאתרי החדשות באינטרנט.
נקבר בבית העלמין במשואות יצחק סמוך ליישוב מרכז שפירא בו התגורר.

עמדותיו בנושאים ציבוריים
לאחר פטירתו של הרצי"ה זוהה הרב דרוקמן עם ממשיכו בראשות ישיבת מרכז הרב, הרב אברהם אלקנה שפירא וראה בו את ממשיכו של הרצי"ה בהיותו "הסלע האיתן של כלל ישראל וארץ ישראל" אשר כל העניינים הציבוריים והלאומיים מתרכזים סביבו ובהדרכתו וכן עם הרב מרדכי אליהו.

במשנתו שאב הרב דרוקמן השראה מהראי"ה קוק וחינך לאהבת עם ישראל כולו ולאהבת מדינת ישראל. הרב מרדכי אליהו התבטא שאת אהבת ישראל של עצמו הוא רוכש דרך אהבת ישראל שישנה לרב דרוקמן.

ארץ ישראל

בפולמוס סביב סירוב פקודה לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות היה שמו בין החתומים על כרוז הרבנים שקרא לסרב פקודה. בפועל, הורה לתלמידיו לנסות להתחמק כמידת יכולתם ולסרב רק אם לא תהיה שום ברירה אחרת. בראיון עמו ב"מעריב" אמר: . לדעתו, המקרה דומה לאדם עם יד שבורה:  עמדה זו כונתה סרבנות אפורה. הוא הדגיש שמדובר במצב שבו השלטון עובר לידי גויים, כמו במקרה של גוש קטיף, אולם אם השלטון נשאר בידי יהודים הרי שלמרות הזדהותו עם המפונים הוא לא יורה לסרב.

הרב דרוקמן היה חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל.

לדברי חגי סגל, לאחר מעצר המחתרת היהודית אמר הרב דרוקמן לאנשיה שהם פעלו שלא כראוי, אך הבדיל בין הפגיעה הממוקדת בראשי הערים, לפעולות אחרות, באומרו: . עם זאת, ב־1988 שיגר מברק ברכה לרגל שחרורו מהכלא של ברק ניר, ששימש כנהג בפיגוע במכללה האסלאמית. כמו כן, לאחר פיגוע ליד אלון מורה שבוצע על ידי תושבים מהכפר ביתא, אמר כי הכפר ביתא חייב להימחק מעל פני האדמה על ידי מערכת הביטחון.

בעקבות בג"ץ קעדאן והסתלקות הממשלה מתמיכתה הראשונית בתיקוני חוק שהציע, אמר: .

יחסי דת ומדינה

הרב דרוקמן תמך בגיוס בני ישיבות, והיה חבר בוועדת משנה של ועדת החוץ והביטחון בשנת 1986 לעניין גיוס חרדים, שהמליצה לבחון מחדש את הפטור הגורף של בני ישיבות מצה"ל, ולתת פטור לשנים ספורות שלאחריהן רק מכסה מצומצמת תזכה לפטור "תורתו אמונתו". גם בעשור השני של המאה ה־21 הביע תמיכה בגיוסם של בחורי הישיבות באומרו כי אין המדובר בשוויון בנטל אלא במצווה מן התורה, וגיבה את התנהלות הבית היהודי בראשות נפתלי בנט בעניין. במרץ 2014 התנגד להשתתפות בהפגנת החרדים שבעקבות חקיקת חוק הגיוס, בנימוק שלא ראוי להתבטא באופן בוטה נגד המדינה.

בימי הכנסת התשע עשרה, היה הרב דרוקמן חבר בוועדת רבנים שייעצה למפלגת הבית היהודי בענייני דת ומדינה, ותמך בקו שלה מול ביקורת של הרב שלמה אבינר ואחרים.

ביחס לרפורמת הגיור של שר הדתות מתן כהנא, תמך הרב דרוקמן באופן עקרוני בגיור על ידי רבני ערים כמו שהוצע בה, אך התנגד לנוסח הצעת החוק כל עוד לא יוסיפו לו תנאי – שעליו עמד – שיכפיף את המערכת לרבנות הראשית וייתן לה שליטה על ההרכבים המגיירים, ובידיה לפסול הרכב שיהיה בעייתי לדעתה. זאת גם כדי למנוע מצב של רבנים שיגיירו ללא קבלת מצוות. בנושא זה התבטא ואמר: "איש אינו אומר שמוכנים לקבל גיור ללא קיום תורה ומצוות. 'גיור מסורתי'? אין דבר כזה". פעל לכך שהרבנות הראשית תדון עם השר כהנא על החוק, והצר על כך שהרבנים הראשיים מתנגדים לקיום משא ומתן בעניין. אולם, לאחר שהרבנות הראשית התנגדה לחוק הבהיר שלמרות תמיכתו בגיור על ידי רבני ערים, הוא מתנגד לחקיקתו בניגוד לעמדתה, ואף חתם על מכתב של מועצת הרבנות הראשית שהתכנס בכדי להביע התנגדות לחוק, תוך שהוסיף בכתב ידו "מן הראוי להדבר עם הרבנים הראשיים...וכן בעניין הגיור".

בחירות והרכב הקואליציה
 הוא אף יצא, על אף גילו המופלג ומצבו הרעוע, להפגין מול ביתו של ניר אורבך כדי להניאו מלתמוך בהקמתה.

לקראת הבחירות לכנסת ה-24, תמך בהקמת מפלגת הציונות הדתית על ידי בצלאל סמוטריץ' ובמהלכיה, על אף זיהויו לאורך כל השנים עם המפד"ל והבית היהודי, שלא התמודדה בבחירות ותמכה במפלגת ימינה. הוא קבע כי , ובבחירות לכנסת העשרים וחמש אף הוצב כמועמד אחרון ברשימתה לכנסת. לאחר הבחירות נפגש בביתו עם מנסור עבאס שביקש לשכנע את הרב לתמוך בהקמת ממשלה בראשות בנימין נתניהו שתיתמך בידי מפלגת רע"ם, אך הרב הודיע לאחר מכן שהוא מתנגד למהלך והדבר לא יצא אל הפועל.

רבנים שהואשמו בעברות מיניות

בעת כהונתו של הרב זאב קופלוביץ כראש ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר, דווחו לרב דרוקמן הפגיעות המיניות שפגע קופולוביץ בתלמידיו, והוא ידע על כך שנים רבות. הרב דרוקמן, בכובעו כראש מרכז ישיבות בני עקיבא, השעה אותו מתפקידו במוסד, אך נמנע מלהעביר את המידע לרשויות והעדיף לטייח את הפרשה. על התנהלותו זו קיבל נזיפה חמורה מידי היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין.

הרב דרוקמן תמך בתחילה ברב מוטי אלון, לאחר שנודעו ההאשמות נגדו, וטען כי "שפכו את דמו". אלון המשיך להעביר שיעורים בישיבתו גם לאחר שהורשע באוגוסט 2013 בעבירות של מעשה מגונה בכוח. בשנת 2019, לאחר הגעת תלונות נוספות שאומתו, חזר בו הרב דרוקמן והודיע שהרב אלון .

הרב דרוקמן התייחס לטענות נגד הרב צבי ישראל טאו כי תקף מינית נשים. דרוקמן אמר בראיון לכאן ב' כי מדובר ב"רכילות", "אנשים אוהבים לרכל, מחפשים דברים מהמאה הקודמת, על מה שאנשים אומרים שהיה במאה הקודמת". בראיון דרוקמן אמר כי אם הטענות נכונות צריך 'לתלות אותו', אך לאחר מכן הבהיר כי לא התכוון לכך.

חיים אישיים
הרב דרוקמן היה נשוי לד"ר שרה, רופאה, בתו של פרופ' יעקב נחום אפשטיין. היא נפטרה בכ׳ בשבט ה׳תשפ"ד. לזוג תשעה ילדים, מהם אחת מאומצת. חתנו הוא הרב שמעון לפיד שאף החליפו בראשות הישיבה. לבני הזוג קרוב למאתיים נכדים ונינים. הרב דרוקמן התגורר במרכז שפירא.

מתלמידיו
 הרב שמעון לפיד – ראש ישיבת אור עציון וראש הכולל בישיבה
 הרב ד"ר יונה גודמן – סמנכ"ל מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא
 הרב דוד דודקביץ' – רב היישוב יצהר וראש הישיבה
הרב דוד טברסקי - ראש ישיבת בני עקיבא 'הדרום' ברחובות.
 הרב ארלה הראל – לשעבר ראש ישיבת שילה
 הרב יצחק נריה – ראש ישיבת תורה מציון ומייסד קרן אחד לאחד
 הרב אביה הכהן – חוקר ומורה תנ"ך.
 הרב נעם פרל – לשעבר מזכ"ל בני עקיבא העולמית
 הרב יוסף אלנקווה – רב יישובי גוש קטיף לשעבר
 הרב חיים וולפסון – ראש ישיבת ההסדר ירוחם
 הרב יעקב (קובי) לוין – ראש מכינת אור מאופיר ורב היישוב נטע
 הרב זאב רוזנפלד, רב היישוב טלמון
 יאיר שחל – מזכ"ל בני עקיבא לשעבר
 אורית סטרוק – חברת כנסת מטעם מפלגת הציונות הדתית ופעילת התיישבות
 הרב ברוך הרניק – ראש ישיבת תורת עציון
 הרב עוזי ביננפלד – ראש מדרשת אורות עציון וחתנו של הרב
 הרב שמואל וייס - ראש אולפנת צביה רבבה
 אבי (אברהם) ווֹרְצְמָן - לשעבר סגן שר החינוך וחבר הכנסת, ממייסדי הגרעין התורני בית מוריה, מנכ"ל תנועת מבראשית, וכן סגן ראש עיריית באר שבע, כיום הוא משמש מנכ"ל הכפר השיקומי עדי נגב
 הרב מתניה קפלן - רב היישוב מצפה נטופה
 הרב אליעזר אלטשולר - רב היישוב סוסיא
 הרב שרון צברי - ראש ישיבת בני עקיבא נווה הרצוג
 הרב משה וייס - ראש ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר
 הרב פנחס נעמן - ממייסדי הפנימייה הצבאית 'אור עציון' ומפקדה הראשון
 אדיר נעמן - ראש המועצה האזורית שפיר

ספריו
(את ספריו של הרב דרוקמן ערכו תלמידיו על פי שיעוריו)
אורות התשובה – מאת הרב קוק, עם "תוספות תשובה", מראי מקומות שכתב עם הרב אליעזר ולדמן, ועם מבוא מאת הרב דרוקמן, הוצאת ישיבת אור עציון
 נתיבי אור – שיחות שליקט וערך תלמידו, דוד שניאור
 קמעא קמעא – ספר בענייני גאולת ישראל במדינתו, בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון" ו"ידיעות ספרים", תשע"ב
סדרת לזמן הזה (שלושה כרכים) – "אורותיהם המיוחדים של המועדים והזמנים לימינו", בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשע"ג-תשע"ד
הגדה של פסח לזמן הזה – ביאורים ועיונים בהגדה של פסח, בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשע"ה
צמאה נפשי – "מהנשמה המתפללת תדיר ועד לתפילה הנהוגה בימינו", בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשע"ה
סדרת התורה לדורנו (שישה כרכים) – סדרה על פרשת השבוע, בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון"
סדרת אבות לבנים (שישה כרכים) – פירוש וביאור על מסכת אבות, בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשע"ט-תשפ"א
מצות הצבא – שיעורים בענייני צבא ומלחמה, נערך משיעוריו בידי נכדו, אלנתן הכהן
ושבת – עיון בשלושת פרקי המבוא לספר אורות התשובה, בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תש"ף
אורות התורה – מאת הרב קוק, עם מראי מקומות ותיקונים מאת הרב דרוקמן, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשפ"א
 חזון הצמחונות והשלום – שיעורים על חזון הצמחונות והשלום של הרב קוק, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשפ"א
 ואשיבה (שני כרכים) – תשובות אמוניות לצעירים, בכרך הראשון מובאות תשובותיו בענייני צניעות ומשפחה, עם ישראל וארץ ישראל. בכרך השני מובאות תשובותיו בענייני אמונה ועבודת ה', תורה ולימוד תורה. בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשפ"ב
 הקדמה לשבת הארץ – שיעורים על הקדמת הספר שבת הארץ של הרב קוק, בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשפ"ב
 בחיל וברוח – פרקי עיון ומחשבה בענייני מלחמה, צבא וביטחון בדורנו, בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשפ"ג
 אמרות חיים – לקט אמרות ומשפטי השראה, בעיקר מתוך ספריו, בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשפ"ג
 שו"ת מענה חיים – תשובות אמוניות בענייני הדור והשעה. עד כה יצא כרך א, בנושא צניעות, משפחה ומעמד האישה. בעריכת עומר פדור, בהוצאת "המכון התורני אור עציון", תשפ"ג

 פרסים והוקרה 
פעילותו של הרב דרוקמן בתחום החינוך והחברה זכתה להכרה ולהוקרה, וזכה בפרסים רבים, בהם:
 בשנת תשס"ג (2002) – פרס ירושלים למנהיגות רוחנית קהילתית, מאת ההסתדרות הציונית העולמית
 בשנת 2008 – "פרס הציונות הדתית" מתנועת המפד"ל
 בשנת 2011 – תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר־אילן
 בשנת התשע"ב – תעודת הוקרה מראש אכ"א
 בשנת התשע"ב – פרס ישראל למפעל חיים
 בשנת התשע"ג – פרס ירושלים בתחום החינוך
 בשנת התשע"ה – אות יקיר בני עקיבא
 בשנת התשע"ה – פרס היצירה התורנית על שם הרצי"ה קוק
 בשנת התשע"ט – אות הוקרה מטעם מרכז מורשת בגין
 בשנת התש"פ – "אות מופת הדור לחינוך יהודי" מהארגון העולמי של בתי הכנסת והקהילות האורתודוקסיות בישראל ומחוצה לה והמועצה העולמית לחינוך תורני
 בשנת התשפ"א – פרס ירושלים לחינוך להתיישבות

הנצחתו
בינואר 2025 אישרה הכנסת את החוק להנצחת זכרו של הרב חיים דרוקמן, התשפ"ה–2025, שמטרתו, לפי הנאמר בו, "להקים מרכז שינציח לדורות את פועלו ומורשתו של הרב חיים דרוקמן ואת תרומתו לקירוב חלקי החברה הישראלית מתוך אהבת עם ישראל, תורת ישראל וארץ ישראל, ברוח התורה וההלכה."

שמו של השבט החדש בבני עקיבא לשנת תשפ"ה (ילידי תש"ע, 2009-2010) נקרא "חיים" על שמו.
בנוסף הוא יונצח בשכונת "רמת חיים" שצפויה להיבנות בלוד.

 לקריאה נוספת 
 אלישיב רייכנר, הנני – סיפורו של הרב חיים דרוקמן, הוצאת ידיעות ספרים, 2018

 קישורים חיצוניים 

 אתר ההנצחה הרשמי לרב חיים דרוקמן.


  באתר רמב"י

 מאתר מכון מאיר
 שיעורי הרב חיים דרוקמן, מאתר ישיבת אור עציון
 מידע על ספרי הרב חיים דרוקמן באתר המכון שעל יד ישיבת אור עציון

 כל הכתבות על הרב חיים דרוקמן, באתר ערוץ 7
 עמי דרור ואבי דבוש, פרק בפודקאסט "סוד המנהיגות", 18 בדצמבר 2025

ראיונות:
 הרב דרוקמן – זכרונות ילדות, ראיון של הרב הראל כהן עם הרב דרוקמן, באתר ישיבה





 , א' בכסלו תשפ"ג



וידאו
 דברים עליו מאת רבו הרב משה צבי נריה
דבריו באירוע לכבודו במלאת לו 90 שנים
 מספר על זכרונותיו ממלחמת ששת הימים
 הרב דרוקמן מברך ברכת מציב גבול אלמנה בביקורו בחוות גלעד

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:זוכי פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי ההנהלה הארצית של בני עקיבא
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מורשה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:ילדים בשואה: רומניה
קטגוריה:מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פעילי גוש אמונים
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:ראשי ישיבות הסדר
קטגוריה:ראשי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ילדים בשואה: פולין
קטגוריה:מרכז שפירא: אישים
קטגוריה:מחברי ספרי חידושים על התורה
קטגוריה:מחברי ספרי אמונות ודעות
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:שבט איתנים
קטגוריה:פרשני מסכת אבות
קטגוריה:ציונות דתית: חברי כנסת
קטגוריה:רבנים שקראו לסרב לפקודת פינוי שטחים
קטגוריה:רבנים חברי הכנסת
קטגוריה:אבות בתי דין לגיור
קטגוריה:איחוד רבני תורת הארץ הטובה
קטגוריה:אישים הקבורים במשואות יצחק
קטגוריה:ישראלים שנפטרו במגפת הקורונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022