קוטב (אנליזה מרוכבת)

באנליזה מרוכבת, קוטב של פונקציה מרוכבת הוא סוג מסוים של נקודת סינגולריות של הפונקציה (הסוגים האחרים הם סינגולריות סליקה וסינגולריות עיקרית). קוטב היא נקודה בה הפונקציה שואפת לאינסוף בערכה המוחלט.

הגדרה פורמלית
נקודה  נקראת קוטב של פונקציה מרוכבת , אם הפונקציה אנליטית בסביבה מנוקבת של הנקודה, ומתקיים .

המספר n הקטן ביותר שעבורו הגבול  קיים, נקרא הסדר של הקוטב. מספר זה תמיד קיים, והגבול עבורו שונה מאפס. קוטב מסדר 1 נקרא . עבור קוטב פשוט, השארית של הקוטב מוגדרת להיות הגבול .

באופן שקול, ניתן לומר שה־n עבורו הגבול  קיים, סופי ושונה מאפס הוא סדר הקוטב.

תכונות
הפונקציה ניתנת לפיתוח לטור לורן סביב קוטב מסדר סופי, כאשר הפיתוח מתחיל מהחזקה השלילית . כלומר, . באופן שקול, יש  כך שלפונקציה  יש נקודה סינגולרית סליקה ב- .

הגבול , עבור  מקבל את הערכים הבאים:
 אם .
 אם .
 אם .

דוגמאות
 לפונקציה  קיים קוטב מסדר  בנקודה .
לפונקציה  קיים קוטב מסדר  בנקודה . כדי להיווכח בזה די לזכור שהפיתוח לטור טיילור של  הוא: , ולכן .
 לפונקציה  אין קוטב בנקודה  אלא סינגולריות עיקרית.

כשמרחיבים את ההגדרה של פונקציה מרוכבת אל הקומפקטיפיקציה של המישור המרוכב (כלומר, מוסיפים להגדרה את נקודת האינסוף, כמו בספירת רימן), הנקודה  נחשבת לקוטב של  מאותו סוג וסדר של הקוטב  בפונקציה .

מונחים קשורים
פונקציה מרוכבת שכל נקודות הסינגולריות שלה הן קטבים נקראת פונקציה מרומורפית.

 לקריאה נוספת 



ראו גם
 משפט השאריות

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:אנליזה מרוכבת