ראש הגולה

רֹאשׁ הַגּוֹלָה (בארמית: רֵישׁ גָּלוּתָא) היה תוארו של בעל הסמכות הפנימית והמדינית של הקהילה היהודית בבבל מאז המאה ה-6 לפנה"ס עד המאה ה-13. לפי המסורת ראשי הגולה התייחסו על זרע מלכי בית דוד (ועל המלך יהויכין) שהוגלו לבבל עם חורבן בית ראשון.

התואר "ראש הגולה" ניתן מכיוון שברוב התקופה האמורה הייתה גלות בבל מרכז העם היהודי בגולה, וכונתה "הגולה" בה"א הידיעה.

ראש הגולה היה שליט היהודים בכל העניינים הכלליים בבבל, וככזה הייתה לו סמכות שיפוטית בקהילה היהודית; הוא קבע במידה רבה את שיעורי המיסים שהושתו על יהודי בבל, וכן מינה את הדיינים ואת ראשי הישיבות, שנקראו גם גאונים.

דמותו
נושא משרת ראש הגולה היה תמיד בעל ייחוס משפחתי (לפי המסורת) למלך יהויכין, ולזרע בית דוד. לעיתים היה תלמיד חכם והיה מקובל על הקהילה היהודית ועל ראשיה, אולם בתקופת הגאונים היו גם ראשי גולה שלא היו מן החכמים, והדבר גרם לא אחת למחלוקות רבות ולאיבה בין בית ראש הגולה ובין ראשי הישיבות בבבל.

בתוקף תפקידו וסמכותו, היה ראש הגולה אדם מכובד ועשיר, והיו לו קשרים טובים עם ראשי השלטון. הוא היה מוקף פמליה של משרתים ואנשי חצר. אנשים אלו מוזכרים מספר פעמים בספרות חז"ל בשם "בי ריש גלותא", לא תמיד לחיוב - פעמים שהחכמים מתחו ביקורת על התנהגותם הכוחנית ועל רדיפת הכבוד שלהם.

הריש גלותא, על ארמונו ופמלייתו, מומנו באמצעות מס מיוחד בשיעור חמישית מהרווח שנגבה באמצעות השלטון מכל הסוחרים היהודים שהיו תחת שלטון הח'ליפות. בנוסף קיבל חלק מדמי פדיון הבן ודמי חתונה. בימים טובים, לאחר תפילת שחרית, לא נקרא לתורה כשאר המכובדים, אלא התורה הייתה מובאת אליו.

תפקידו וסמכויותיו
ראש הגולה מילא שורה של תפקידים, והיה אחראי לייצוג הקהילה מול השלטון; אחריות לנהלים תִּקניים ולסדר בקהילה היהודית; תיווך בין היהודים לשלטון, ולהפך; דיין, שופט ואחראי לאכיפה מלאה של החוק. מבחינה עקרונית הוכרה זכותם של ראשי גולה לשלטון על היהודים בפזורה, מחוץ לבבל עצמה.

הסמכויות שהיו בידי ראש הגולה היו נרחבות, וכמעט תמיד הוכרו על ידי השלטון:
עמד בראש בית דין ששפט בעניינים פנימיים של הקהילה.
סמכות מינוי הדיינים הייתה נתונה לו בדרך כלל, אף שבהמשך המינוי היה משותף לו ולגאונים, ולבסוף יוחדה לגאונים (למעט במאה ה-11 כשלזמן קצר חזרה הסמכות לראש הגולה).
הייתה לו גם סמכות למנות גאונים-ראשי ישיבה.
התערב בסכסוכים בין קהילות ובתוך הקהילות.
היו ראשי גולה שנטלו חלק בתהליך ההלכתי. ישנן תקנות שיצאו מן הישיבות, שעליהן חתומים גם ראשי הגולה.
היו לו סמכויות חברתיות: הוא פיקח על הסיוע הבינלאומי לנזקקים.
הייתה לו גם סמכות פוליטית - והוא שהעביר את מס הגולגולת לשלטונות, אף שלא הוא גבה אותו.
בתקופת השלטון הערבי: הוא היה אחראי כלפי השלטונות שהיהודים ממלאים את תנאי עומר.

לרשות ראש הגולה היו נתונים אמצעי אכיפה, כגון האפשרות להטיל חרם, קנס ומאסר. הייתה לראש הגולה גם עוצמה כלכלית, והיא שביצרה את מעמדו. הוא היה בעל אחוזות באזורים שונים. מכתבי נתן הבבלי עולה שיהודים בני 20 ומעלה העלו מס שנתי לראש הגולה. נראה שהדבר החל בתקופה בהשפעת הג'יזיה. הכנסות נוספות הגיעו מהיטל על שטרות (שטרי מכר, גירושין וכדומה), ומתרומות שונות.

ב–825 הח'ליף המוסלמי אל-מאמון ביקש לפגוע בסמכויות ראש הגולה, כמו גם בסמכויות ראשי מיעוטים אחרים. הוא הוציא צו המכיר במנהיגות כל מנהיג שייבחר על ידי כל קבוצת 10 איש או יותר. לכך היו מספר תוצאות ארוכות טווח שפיחתו ללא השב את מעמד ראש הגולה.

 ראשי הגולה 
להלן רשימה משוערת של ראשי גולת בבל, לפי סדרם וזמנם:

1.יהויכין מלך יהודההוכר על ידי השלטון כמנהיג גולת בבל, והוא או בנו שאלתיאל נחשבים לאבות שושלת ראשי הגולה2.בנו, שאלתיאל3.בנו, זרובבל4.בנו, משולם5.בנו, חנניה6.בנו, ברכיה7.בנו, חסדיה8.בנו, ישעיה9.בנו, עובדיה10.בנו, שכניה11.בנו, שמעיה (או נעריה)12.בנו, חזקיה Iכיהן כנראה בזמן חורבן בית המקדש השני. עלה לארץ ישראל ונקבר לפי מסורת מתחילת המאה ה-9 בארבל13.בנו, עקובכיהן כנראה סביב שנת 9014.בנו, נחוםכיהן כנראה סביב שנת 10015.בנו, יוחנןכיהן כנראה סביב שנת 11016.בנו, שפטכיהן כנראה סביב שנת 12017.בנו, ענןכיהן כנראה סביב שנת 13018.נתן I (עוקבן) דצוציתאכיהן סביב 150, בימי רבן שמעון בן גמליאל. היה אבי שושלת ראשי גולה ואדם מפורסם19.בנו, רב הונא I – רב הונא קמאכיהן סביב 150–200 (ג'תתק"י - ג'תתק"ס), בזמן רבי יהודה הנשיא20.בנו, נתן IIכיהן, כנראה רק לזמן קצר, סביב 200–220, בסוף ימי רבי יהודה הנשיא21.בנו, נחמיהכיהן, כנראה רק לזמן קצר, סביב 220–240, בימי רב ושמואל. ייתכן שהיה חתנו של רב22.בנו, עוקבא I – האמורא מר עוקבאכיהן סביב 240–270, בימי רב הונא ורב נחמן ובתקופתו של שאפור הראשון. היה עשיר גדול וחכם גדול, רבם של רב חסדא ורבי זירא, תלמידו של שמואל ואב בית הדין בעיר כפרי23.בנו, מר עוקבן דצוציתא – עוקבן בר נחמיהכיהן סביב 270–300. תלמידו של שמואל. לפי מקורות אחדים, הוא מר עוקבא עצמו24.אחיו, אבא מרי (או הונא מר)כיהן סביב 300–320, בימי רבה ורב יוסף. ייתכן שהיה חותנו של רב נחמן25.אחיו, רבנא עוקבא IIכיהן סביב 320–340, בימי אביי ורבא. הוא ואחיו נחמיה היו תלמידי רב חסדא ונכדיו של רב26.בן אחיו, הונא (או אבא) בן מר עוקבן דצוציתאכיהן סביב 340–360, בסוף ימי אביי ורבא27.נתן IIIכיהן סביב 360–380, בימי רב פפא ורב נחמן בר יצחק28.כהנאכיהן סביב 380–400, בימי רב פפא ורב נחמן בר יצחק29.מר זוטרא I (כנראה האמורא מר זוטרא)נפטר ב-415, בימי רב אשי.30.האמורא מרימרנפטר בערך ב-435, בימי רב אשי ורבינא הראשון31.מר רב כהנא I (או חנינא)נפטר בערך ב-440, בימי רב אשי32.רב הונא בריה דרב נתן (הונא III)ידידו של רב אשי ומקורב למלך יזדגרד הראשון. האריך ימים אחרי פטירת רב אשי ב-427, ונפטר בערך ב-44533.בנו או אחיו, מר זוטרא IIכיהן סביב 445–455, בימי מר בר רב אשי. ייתכן שהוא האמורא מר זוטרא חסידא34.בנו, רב כהנא IIכיהן סביב 455–465, בימי מר בר רב אשי35.אחיו, רב הונא מר (הונא IV) בן מר זוטראכיהן סביב 465–470, בימי רבה תוספאה. נהרג במהלך גזירות פירוז הראשון36.אחי אביו, רב הונא (V) בן רב כהנאכיהן כנראה ממותו של פירוז ב-484, אולי עד שנת 508 בערך. לפי מסורת עתיקה היה חתנו של רב חנינא ריש מתיבתא, ועקב סכסוך ביניהם מתו רב הונא ומשפחתו במגפה וכמעט כלה זרע ראשי הגולה37.רב פחדא (או רב פחרא)היה חתן של בית ראשי הגולה וניסה לתפוס את משרת ראשות הגולה על ידי נתינת שוחד למלך פרס, וייתכן שאף כיהן במשרה למשך 15 שנה (אולי 508-523). לפי האגדה, נפטר באורח פלא כשזבוב חדר לחוטמו38.בנו של רב הונא V, מר זוטרא III ראש הגולההנהיג מרד יהודי כללי בקבאד הראשון מלך פרס (בין 511-518, או 536–545, או 551-558), ובמשך שבע שנים עמד בראש ממלכה יהודית עצמאית בעיר מחוזא, עד להריגתו ולדיכוי המרד על ידי קבאד. ייתכן שכינויו היה בוסתנאי. אחרי פרשייה זו נמלט בנו מר זוטרא בר מר זוטרא לארץ ישראל, וראשות הגולה בטלה לזמן-מה39.כפנאיחי סביב 550–570 והיה כנראה אבי שושלת חדשה של ראשי גולה, אולם לא ברור אם כיהן כראש גולה בעצמו; ייתכן שעד כיבוש פרס בידי הערבים לא שבה משרת ראשות הגולה לתקנה40.בנו, חנינאיחי סביב 570–590, אך לא ברור אם כיהן כראש גולה41.בנו, רב בוסתנאי בן חנינאינראה שכיהן בקירוב מ-590/600 עד 640, בזמן כיבוש פרס על ידי המוסלמים. לפי גרסאות אחדות אין הוא בנו של חנינאי אלא חנינאי עצמו. מסופר כי עם כיבוש פרס על ידי המוסלמים אישר הח'ליף עומר בן אל-ח'טאב את מינויו כראש הגולה, והח'ליף עלי בן אבי טאלב אף השיא לבוסתנאי את בתו של המלך הסאסאני ח'וסרו השני (או יזדגרד השלישי), איזדדואר, שהייתה שבויה בידי המוסלמים. לבוסתנאי נולדו שני ילדים משתי נשים עבריות ושלושה בנים מהנסיכה הגיורת, ואחרי מותו פרצה מחלוקת עזה על כשרותם של בני איזדדואר, שטענו שהם יורשים שווים לאחיהם, בעוד בני הנשים העבריות טענו שבניה של איזדדואר הם עבדים בני שפחה ולפיכך נחשבים כחלק מהרכוש שבני העבריות יורשים מאביהם בוסתנאי42.בראדויכנראה בנו הגדול של בוסתנאי, כיהן כנראה סביב 640–68043.חסדאי Iכנראה בנו הצעיר של בוסתנאי (מצאצאי אשתו העברייה), כיהן כנראה סביב 680–72044.בנו, שלמה Iכיהן לפחות בשנים 733–759, בימי רב יהודאי גאון ורב אחא משבחא, והוכר כתלמיד חכם45.בנו, יצחק-איסקוי Iכיהן סביב 76046.דודנו, חנניה (או חנינאי) בן דוד בן חסדאי Iכיהן סביב 760–770. במחצית כהונתו פרץ סכסוך על ראשות הגולה סביב דמותו השנויה במחלוקת של ענן בן דוד (715, ד'תע"ה - 811, ד'תקע"א, לפי המסורת הקראית), יוצר התנועה הקראית, שהגאונים מנעו את התמנותו לראשות הגולה. לאחר הסכסוך שבה המשרה וניתנה לצאצאי שהריאדא בנם של איזדדואר ובוסתנאי, באישורם של גאוני סורא, רב שמואל גאון (ד'ת"צ-ד'תק"ח, 730-748), ורב חנינאי כהנא בן הונא גאון (משנת ד'תקכ"ט - 769), שהכשירו לחלוטין את בני המשפחה47.מר זכאי I בר מר אהונאיכיהן סביב 771–790. מצאצאי איזדדואר, אשתו הפרסית של בוסתנאי. מכונה כנראה "זכאי-באבוי". לאור מוצאו היו שערערו על תקפותו של המינוי48.רב נטרונאי בן חביבאימתלמידי רב יהודאי גאון. התמנה לראש הגולה לתקופה קצרה, במחלוקת שפרצה על כשרות מר זכאי, אולם הגאונים סיכלו את מינויו, הוא הוכרח לגלות מבבל וזכאי שב וזכה במשרה49.משהכיהן סביב 790–810. כנראה מצאצאי איזדדואר50.יצחק-איסקוי IIסביב 810–820. כנראה מצאצאי איזדדואר ובנו של קודמו משה51.יהודה I בן יצחק-איסקוי Iייתכן שכיהן סביב 820 או סביב 770, אך אין תיעוד על כך52.בנו, דוד I בן יהודהכיהן לכל הפחות בשנים 827–832. נחלק עליו דניאל, שייתכן שהיה אחיו. כתוצאה מכך נפגע מעמד ראשות הגולה על ידי הח'ליף אל-מאמון53.בנו, יהודה IIסביב 840. בנו לא ירש מיד אחריו את המשרה54.נטרונאיסביב 850–860. כנראה מצאצאי איזדדואר55.בנו, חסדאי IIסביב 860–870. כנראה מצאצאי איזדדואר56.יצחק IIIסביב 870–890. כנראה מצאצאי איזדדואר57.זכאי II בן יהודה IIאין ודאות אם נשא במשרה. ייתכן שנשא בה גם אחיו, אבי עוקבא58.בן אחיו, עוקבאכיהן עד שנת 907 או 909, אז הודח על ידי רב כהן צדק גאון פומבדיתא והוגלה לקירואן59.דודנו, דוד II בן זכאי II – דוד בן זכאיכיהן מ-915 או מ-921 עד 940. בשל מחלוקת חריפה שהתגלעה בינו לבין רב סעדיה גאון מינה רב סעדיה תחתיו את –60.אחיו, יאשיהו (חסן) בן זכאי IIכיהן שלוש שנים (אולי 930-933) ואחר כך הוגלה מבבל והמשרה שבה לאחיו דוד בן זכאי, שהתפייס לבסוף עם רס"ג61.בן אחיו, יהודה III בן דוד IIכיהן 7 חודשים בשנת 940 ונפטר בגיל צעיר. בשנים הבאות לא מונה לו מחליף62.דודנו, שלמה II בן יאשיהו בן זכאי IIכיהן לכל הפחות בשנים 951–95363.בנו, עזריהכיהן כנראה סביב 975. אחריו שבה המשרה מצאצאי יאשיהו למשפחת דוד בן זכאי, ואילו בני עזריה הפכו לראשי גולה ונשיאים בארצות אחרות64.דודנו, חזקיהו I בן יהודה IIIאין ודאות אם כיהן כראש גולה. יש אומרים שכיהן מ-941 ואילך, לאחר אביו יהודה ולפני כהונת שלמה II בן יאשיהו65.בנו, דוד III בן חזקיהו Iאין ודאות אם כיהן כראש גולה66.בנו, רבנו חזקיה II בן דוד III - חזקיה בן דודכיהן בשנים 1021–1058 (ד'תשפ"א-ד'תתי"ח), או משנת 1000 בערך עד 1060. הראב"ד הראשון מסר כי לאחרי פטירת רב האי גאון ב-1038 מילא חזקיה את מקומו כגאון ישיבת פומבדיתא. שונאיו הלשינו עליו לח'ליף המוסלמי אל-קאא'ם הראשון, שאסר אותו והוציאו להורג. בניו שאלתיאל בן חזקיה ודוד בן חזקיה נמלטו לגרנדה שבספרד, אל ביתו של רבי יהוסף הנגיד, אשר אביו, רבי שמואל הנגיד, היה ידיד נפשו של אביהם ואף כתב לו שיר מיוחד בד'תתט"ו שנדפס בקובץ "בן תהילים". בד'תתכ"ז (1066) התרחשו פרעות גרנדה, במהלכן נרצח מארחם רבי יהוסף הנגיד, והם נאלצו לברוח מספרד. לאחר שנים שבו לבבל67.בנו, דויד IV - דוד בן חזקיהכיהן כנראה סביב 1070, אולם לא ברור לחלוטין אם הצליח לזכות בראשות הגולה. היה פייטן פורה68.רבנו חזקיה IIIכיהן סביב 1090. ייתכן שהיה בנו של קודמו דוד69.דויד Vכיהן סביב 1100. ייתכן שהיה בנו של קודמו חזקיה70.בנו, רב חסדאי IIIכיהן סביב 1120. השפעתו הגיעה עד לסוריה ולמצרים. במקור אחד מכונה, כנראה בטעות, בשם רבי שלמה71.בנו, רב דניאל Iכיהן החל מ-1120 או מ-1160 בערך עד לפטירתו ב-1174 או 1175. זכה להשפעה רבה בבבל ומחוצה לה72.רב שמואל I, או רב דוד VIשני דודנים, נשיאי גולת מוסול, מצאצאי יאשיהו בן זכאי, שאחד מהם זכה במשרת ראש גולת בבל החל מ-1175 בערך ועד 119073.ראש גולה אלמוני שמונה על ידי הרמב"םהוכתר לאחר מחלוקת בשנת 1191, למרות התנגדות הגאון רב שמואל בן עלי. ייתכן ששמו היה דויד (VI)74.רב עזריהו Iנראה שכיהן סביב 1208 או 1228. היה אולי מצאצאי רב שמואל או רב דוד דלעיל75.דניאל IIלפי השערה אחת כיהן ראש גולה בשם זה סביב 124076.רבנא שמואל IIכיהן סביב 1258. ייתכן שאביו היה רב עזריהו I, או דויד בן רב שמואל I. לא ידוע מי כיהן אחריו77.(עזריהו II בן יהללאל הנשיא)ידוע כי שהה בבגדד ב-1341. ייתכן שאביו יהללאל היה בנו של רב עזריהו I78.שר שלום בן פנחסמצאצאי יאשיהו בן זכאי, נראה שכיהן כראש גולה סביב 134179.(דוד הנשיא בן הודייה)נשיא בבלי שחי ב-1376 וייחס את עצמו לנשיאי ארץ ישראל משושלת הלל הזקן

בשלהי ימיה של המשרה התמעט המידע אודותיה, וסופה לוט בערפל. גם כשבטלה משרת ראשות גולת בבל, נותרה משרת "ראש גולה" קיימת בתפוצות שונות של הפזורה היהודית.

 במקרא 
בספר עזרא מוזכר שכורש ממנה את "ששבצר הנשיא ליהודה" כלומר ראש גולי יהודה בגולת בבל, להיות פחת יהוד מדינתא בארץ ישראל, לפני מינויו של זרובבל בן שאלתיאל. יש אומרים שזהו שנאצר נכדו של המלך יכניה, המוזכר בדברי הימיםדברי הימים א ג יח.

ראו גם
 נשיא הסנהדרין

לקריאה נוספת
 משה בר, ראשות הגולה בבבל בימי המשנה והתלמוד, תל אביב: הוצאת דביר, 1976.
 ישעיהו גפני, יהדות בבל ומוסדותיה, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשמ"ז-1987.
 יעקב מאן, משרת ראש הגולה בבבל והסתעפותה בסוף תקופת הגאונים, בתוך: ספר זיכרון לש"א פוזננסקי, החלק העברי, ירושלים תשכ"ט, עמ' י"ח-ל"ב
 משה בר, "ראשות הגולה בימי בתלמוד", בתוך: תפוצות ישראל בתקופה ההלניסטית־רומית, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, ירושלים 1991, עמ' 197–227.

קישורים חיצוניים

ריש גלותא, באנציקלופדיה יהודית "דעת"



הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:בית דוד
קטגוריה:תארים ותפקידים יהודיים
קטגוריה:תולדות עם ישראל
קטגוריה:יהדות בבל