אסף הול

אסף הול השלישי (באנגלית: Asaph Hall III; 15 באוקטובר 1829 – 22 בנובמבר 1907) היה אסטרונום אמריקני שעיקר תהילתו באה לו מגילוי שני ירחי מאדים (פובוס ודימוס) בשנת 1877. בין הישגיו האחרים נמנים חישוב מסלוליהם של לווייני כוכבי לכת ושל כוכבים כפולים, חישוב סיבובו העצמי של צדק וחישוב מסתו של מאדים.

ביוגרפיה
ממוזער|שמאל|אסף הול, 1899
הול נולד באוקטובר 1829 בעיירה גושן שבקונטיקט. אביו, אסף הול השני, היה שען, ואמו, האנה פלמר, ייצרה גבינה. עם מות אביו, מפעל הגבינה היה מקור ההכנסה היחיד של המשפחה. על כן, בגיל 16, נאלץ הול לעזוב את לימודיו ולעבוד כנגר במשך שש שנים. במהלך עבודתו המשיך ללמוד מתמטיקה בלילות, ובשנת 1854 הצטרף למכללה המרכזית שבמדינת ניו יורק.

הוא פגש את אנג'לין סטיקני בסנטרל קולג'. סטיקני למדה שנתיים מעליו והיא לימדה באותו הקולג' במהלך שנת הלימודים האחרונה שלה, כאשר קודמה לדרגת פרופסורית למתמטיקה. היא הייתה המורה שלו בגאומטריה ובגרמנית. במהלך התקופה שלימדה אותו, הול וחבריו לכיתה ניסו להמציא שאלות ובעיות שהם היו משוכנעים שסטיקני לא תוכל לפתור, אך היא תמיד הצליחה לפתור אותן.

הם נישאו באלקורן, ויסקונסין ב-31 במרץ 1856. באותה תקופה היה נהוג כי האישה הייתה צריכה לוותר על הקריירה האקדמית שלה עם נישואיה ולהשקיע בבית. על כן, היא התפטרה מעבודתה לאחר החתונה. מיד לאחר החתונה, הזוג עבר לאן ארבור כדי שהול יכול להמשיך את לימודיו. שלושה חודשים לאחר מכן, הם עברו לשאלרסוויל, אוהיו, ועבדו בהוראה כדי לצבור כסף להמשך לימודיו. משם הזוג המשיך למסצ'וסטס, לאחר שזכה במשרה במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד בשכר נמוך. במהרה הול התגלה כחשב מסלולים מעולה. הוא החל לפרסם חישובי מסלולים בעיתונים מדעיים והרוויח על ידי פרסום תצפיותיו על הירח (דולר לכל תצפית).

הוא התמנה לעוזר האסטרונום במצפה הצי האמריקני שבוושינגטון הבירה בשנת 1862, ומונה לפרופסור תוך שנה בלבד מיום שהגיע. ללא ידיעתו, הייתה זו אשתו ששכנעה את מעסיקיו למנות אותו כפרופסור. בין השנים 1862 - 1866 הוא היה העוזר בתצפיות טלסקופ ה9.5 אינץ' (24.13 ס"מ). ומ-1868 הוא היה אחראי על טלסקופ זה. במהלך תצפיותיו עקב אחרי כוכבי שביט ואסטרואידים.

בשנת 1869 הול נסע לסיביר, כדי לצפות בליקוי החמה שם, ושנה לאחר מכן, נסע לסיציליה, כדי לצפות בליקוי חמה נוסף. בשנת 1874, היה אחראי על משלחת לוולדיסטוק כדי לעקוב אחר מעבר כוכב נוגה על פני השמש. בעיות בציוד הצילום ובמזג האוויר, הפריעו לתצפיות.

בשנת 1875 התמנה לתפקיד האחראי על טלסקופ ה-62 ס"מ, הגדול בעולם באותה עת. הול הבחין בנקודה על פני צדק, בה השתמש כסימון למדידת זמן הסיבוב של כוכב הלכת. בין עוזריו היה האסטרונום הנרי פריצ'ט 

באוגוסט 1877, בזמן שהמרחק היחסי של מאדים מכדור הארץ היה קטן, הוא החל לחפש את הירחים של מאדים. החיפוש היה קשה, והוא אמר שללא עידודה של אשתו, והסיוע שנתנה, הוא לא היה מצליח. ב-11 באוגוסט 1877 גילה את פובוס, ירחו של מאדים, ולאחר מספר ימים את ירחו השני של מאדים, דימוס.

בשנת 1884 הראה הול כי מיקום מסלולו של אחד מירחי שבתאי, היפריון, משתנה ב-20 מעלות מדי שנה. הוא עסק בחקר היסטים כוכביים ומיקומם של כוכבים בצביר הפלאידות.

הול פרש ממצפה הצי בשנת 1891. הוא החל ללמד אסטרודינמיקה ומכניקת מסלולים באוניברסיטת הרווארד בשנת 1896,ולימד שם עד לפרישתו בשנת 1901.

הול נפטר בשנת 1907.

משפחתו
להול וסטיקני נולדו ארבעה בנים, אותם סטיקני לימדה בבית, וכולם התקבלו ולמדו לאחר מכן באוניברסיטת הרווארד. הבכור, אסף הול ג'וניור (בפועל, אסף הול הרביעי), (נולד ב-6 באוקטובר 1859) היה מנהל מצפה הכוכבים בדטרויט בשנים 1892–1905. בנם השני, סמואל, היה סוכן ביטוח. בנם השלישי, אנג'לו הול, כתב את הביוגרפיה של אודות אנג'לין הול. בנם הרביעי, פרסיבל הול (1872–1953) היה הנשיא השני של אוניברסיטת גאלדט לחירשים בשנים 1910–1946 (אם כי הוא עצמו לא היה חירש).

אנג'לין סטיקני הול נפטרה מהתקף לב בצפון אנדובר, מסצ'וסטס בגיל 61. בשנת 1901, עם פרישתו של הול לגושן, קונטיקט, עיר הולדתו, הוא התחתן בשנית עם מרי גות'ייר.

 פרסים והנצחה 
הול זכה בפרס לאלנד של האקדמיה הצרפתית למדעים ב-1878, זכה במדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה בשנת 1879, והוכתר כאביר לגיון הכבוד ב-1896.

מכתש הול שעל פני הירח ומכתש הול על פובוס קרויים על שמו.

מצוק הול באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה קרוי על שמו.

קישורים חיצוניים

 Asaph And Angeline Stickney Hall: Love In The Time Of Satellites
 George William Hill. A Biographical Memoir of Asaph Hall, 1829–1907. Judd and Detwiler: Washington, DC, 1908. (הספר נמצא ברשות הציבור וניתן לקרוא אותו כאן)
 "אשתו של אסטרונום:הביוגרפיה אודות אנג'לין הול", נכתב על ידי בנה, אנג'לו הול, Baltimore : Nunn & Company, 1908, (הספר נמצא ברשות הציבור וניתן לקריאה כאן)
 תיאור משנת 1877 אודות הצלחתו של הול לחשב את קצב הסיבוב של שבתאי



הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי קונטיקט
קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:אסטרונומים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה
קטגוריה:נגרים
קטגוריה:בוגרי מכללת המרכז
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס לאלנד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1829
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1907