קארינוס

מַרְקוּס אָוּרֶלְיוּס קַארִינוּס (בלטינית: Marcus Aurelius Carinus; סביב 250 – יולי 285) היה קיסר רומא בין 283–285, בנו הבכור של הקיסר קארוס, ואחיו של נומריאנוס, שותפו לשלטון ולקיסרות.

המקור ההיסטורי הראשי הנוגע לקארינוס הוא ההיסטוריה אוגוסטה, המציגה את קארינוס כקיסר מושחת וכושל, ששקע בחיי הוללות ולא היה ראוי לשלטון. אף על פי כן, ההיסטוריון משה עמית סבור שקארינוס היה מצביא מוכשר, שהצליח בתקופת שלטונו הקצרה להדוף פלישה גרמנית בגליה, ולדכא מרידות שונות בבריטניה ובצפון איטליה.

 חייו 
בשנת 270 התגייס קארינוס לצבא הרומי, תוך שאיפה להתקדם בדרגות הפיקוד.

בשנת 282 הכריזו הכוחות הצבאיים של רומא ברייטיה ונוריקום על קארוס, אביו של קארינוס ופריפקט המשמר הפרטוריאני, כקיסר הרומי החדש.
בסוף נובמבר אותה שנה, מינה קארוס את קארינוס ואת אחיו נומריאנוס לקיסרים (תואר משני לתואר אימפרטור אוגוסטוס שהוא נשא).
קארינוס קיבל את התארים "קיסר אציל" ו"ראש הנוער שוחר האימפריה". תוארו היה Marcus Aurelius Carinus Nobilis Caesar Princeps Iuventutis.

קארינוס קיבל את סמכויות השלטון בחלקה המערבי של האימפריה, בעוד אביו ואחיו יצאו מזרחה, להדוף את הפלישה של הסרמטים והקוואדים , שחצו את הדנובה ופלשו לפאנוניה.
בתחילת שלטונו נלחם קארינוס בהצלחה בשבטים הגרמאנים על גדות נהר הריין העליון, אולם במהרה הוא עזב את החזית לפיקודם של הלגאטים שלו, וחזר לעיר רומא. במהלך שהותו ברומא, לפי דיווחים היסטוריונים מסוימים, קארינוס שקע בחיי התהוללות והפגנת עושר רהבתנית, הפגנה שכללה את חגיגות הלודי רומאני המפוארות ביותר שנערכו בתולדות העיר.
באביב 283 הועלה קארינוס למעלת אוגוסטוס, ותוארו היה מעתה Imperator Caesar Marcus Aurelius Carinus Pius Fidelis Invictus Augustus Pontifex Maximus, Pater Patriae, Proconsul.
בשל מערכה מוצלחת שניהל נגד הגרמאנים, כונה "גרמאניקוס מקסימוס" (Germanicus Maximus). בסתיו 283 פעל בהצלחה גם נגד הקוואדים. בתחילת שנת 284 חגג טריומף לכבוד ניצחונותיו. לכבוד הצלחת הצבא הרומי בדיכוי התקוממות בבריטניה, כונו קארינוס ונומריאנוס בתואר "מנצח גדול של בריטניה".

בתחילת שנת 283 אביו של קארינוס פלש למסופוטמיה, הביס את הצבא הפרסי, וכבש את הבירה הפרסית קטסיפון (קרוב לבגדאד של היום), אולם הצלחתו לא ארכה ימים; בסוף יולי, הוא נמצא מת באוהלו במחנה הקיסר ליד קטסיפון. הצבא הרומי במזרח הכריח את אחיו של קארינוס ושותפו לשלטון, נומריאנוס, להפסיק את מסע המלחמה נגד פרס, ולחזור לאירופה. במהלך עצירה שעשה הצבא בעיר כלקדון (העיר שמול ביזנטיון, בצד האסייתי של מצר הבוספורוס) נרצח נומריאנוס (בנובמבר 284), ודיוקלטיאנוס הוכרז כקיסר על ידי חיילי הצבא.

כשהגיע הדיווח על מותו של אחיו, ועל הכרזת דיוקלטיאנוס כקיסר, עזב קארינוס את רומא בבהילות, ויצא בראש צבא למזרח במטרה לחסל את הטוען לכתר. בדרכו קארינוס עבר בפרובינקיית פאנוניה, ודיכא בהצלחה את מרידתו של טוען לקיסרות נוסף, מרקוס אורליוס יוליאנוס  (תחילת שנת 285).
המלחמה בין קארינוס ודיוקלטיאנוס נערכה ברובה בפרובינקיית מואסיה. קארינוס ניצח במספר קרבות, אולם בקרב העיקרי שנערך על נהר מורבה, דיוקלטיאנוס זכה בניצחון מוחץ, וקארינוס נהרג.
לפי דיווח אחד, הקרב החל ביתרון לצד קארינוס, שמספר החיילים בצבאו היה גדול יותר ומהלך הקרב נטה לטובתו. המהפך הגיע כאשר קארינוס נרצח על ידי טריבון צבאי במהלך הקרב, כנקמה על כך שפיתה את אשתו של הטריבון, בעקבות רצח זה התמוטטו צבאותיו של קארינוס והניצחון, דחוק אך מוחלט ניתן לדיוקלטיאנוס.

לקריאה נוספת


קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:קיסרי רומא
קטגוריה:נפטרים ב-285