שקמה

ממוזער|עץ שקמה מואר במהלך עצרת בכיכר הבימה

שקמה (ברבים: שִׁקְמִים; שם מדעי: Ficus sycomorus) הוא מין עץ ממשפחת התותיים הנמנה עם הסוג פיקוס, שבו כלולים כ-1,000 מינים. העץ קרוי גם פיקוס השקמה. עצי השקמה (שקמים) נפוצים בעיקר באזורים החמים של כדור הארץ. השקמה היא עץ בר במזרח אפריקה, אך הופצה בידי האדם צפונית משם לארצות המזרח התיכון וצפון אפריקה.

בישראל גדלים עצי השקמה בעיקר במישור החוף ובשפלה.

תפוצה
עצי השקמה (שקמים) נפוצים בעיקר באזורים החמים של כדור הארץ. השקמה היא עץ בר במזרח אפריקה, אך הופצה בידי האדם צפונית משם לארצות המזרח התיכון וצפון אפריקה.

בישראל גדלים עצי השקמה בעיקר במישור החוף ובשפלה. בעבר היה להם ערך כלכלי, עצם שימש לנגרות ופריים נאכל. במשך השנים התמעטו מאוד עצי השקמה ברחבי הארץ אך עדיין ניתן למצוא עצים בני מאות שנים. ידועה במיוחד השקמה של אום חאלד, כיום בתחום העיר נתניה, וכן שקמים אחדות בתל אביב וסביבתה.
פיקוס השקמה הוא צמח מוגן בישראל..
כיום נשמרים העצים העתיקים, ועצים חדשים ניטעים למטרת נוי.

על פי פרופסור אבינעם דנין, מהמחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים, השקמים בארץ ישראל אינן עצי בר והן ניטעו בידי חקלאים שהביאו אותן למקומות החוליים.

מאפיינים
השקמה פורחת כמעט כל השנה. פרחיה הם חד מיניים. התפרחת, בצורת פגה האופיינית למיני פיקוס נוספים כגון תאנה, זכתה גם לכינוי ג'ומס. היא טובה למאכל אדם, אך נחותה בטעמה מתאנה וכיום היא חסרת ערך מסחרי. עם זאת, היא מושכת אליה עטלפי פירות, אשר ניזונים ממנה והפכו לחלק מהנוף הטבעי בערים דוגמת תל אביב. בארץ ישראל, בניגוד למקומות אחרים, מבשילות פגות השקמה לפרי, אך אינן יכולות לייצר זרעים מכיוון שלא מצוי כאן מין צרעת הפיקוס המסוים שמאביק אותן. לכן מרבים את השקמה באופן חלופי בעזרת ייחורים - ענפים המפתחים שורשים ואפשר לנטוע אותם.

פיקוס השקמה הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית.
בשימוש האדם
לעצי השקמה היה בעבר ערך כלכלי. העץ שימש לנגרות ופריים נאכל. במשך השנים התמעטו מאוד עצי השקמה ברחבי הארץ אך עדיין ניתן למצוא עצים בני מאות שנים. ידועה במיוחד השקמה של אום חאלד, כיום בתחום העיר נתניה, וכן שקמים אחדות בתל אביב וסביבתה. כיום נשמרים העצים העתיקים, ועצים חדשים ניטעים למטרת נוי. פיקוס השקמה הוא צמח מוגן בישראל.

במצרים העתיקה עץ השקמה הקטן (Little Sycamore) היה האטריבוט של האלה חתחור. בתור אלת העץ היא סיפקה צל, מזון ומשקה ל'בא' (נשמה) של הנפטרים.

השקמה בתנ"ך
בתנ"ך מופיע עץ השקמה מספר פעמים. לדוגמה: 

השקמה מוזכרת כעץ הגדל בשפלה: , 

מקצועו של הנביא עמוס היה בליסת שקמים:  בולס היא מילה יחידאית בתנ"ך והדעות בקשר למשמעותה חלוקות. הפירושים המקובלים כוללים: פוצע את הפרי על מנת שיבשיל (על פי תרגום השבעים), קוטף את הפרי או מערבב את הפרי עם חומרים אחרים להאכלת בקר.

השקמה במשנה
בסדר זרעים, במסכת שביעית () משורטטים גבולות הארץ לעניין דיני השמיטה. הגליל התחתון מוגדר האזור מדרום לכפר חנניה, בו גדלה השקמה. הגליל העליון הוא האזור מצפון לכפר חנניה, בו לא גדלה השקמה. כמו כן מופיעה השקמה בתחילת מסכת דמאי () ומבואר שם שאם היו פוצעים את פירות השקמה, היו על ידי כך ממהרים להבשיל, ולכך היו נחשבים פירות השקמה כפירות חשובים שחזקה עליהם שאינם באים מן ההפקר, והיו חייבים במעשרות.

כמו כן נאמר לגביה דין הרחקה מן העיר 50 אמה (יותר משאר אילנות) כי ענפיה מרובים.

 השקמה באמנות 
עצי השקמה נטולי פרות עוצבו בתבליט לכיש, המתעד את מסע סנחריב לכיבוש לכיש בשנת 701 לפסה"נ. עצי השקמה על פרותיהם עוטרו בארבעה פסיפסים מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל. כל האתרים בהם מעוטרות שקמים מצויים בתחומי האקלים בהם עצי שקמה מסוגלים לגדול: בית חג הנילוס בציפורי בגליל התחתון, כנסיות חורבת בית לויה וחורבת מדרס בשפלת יהודה, ובית הכנסת השומרוני של סמארה במורדות המערביים של השומרון.

עץ השקמה הוא אלמנט בסמלה של העיר חולון.

גלריית תמונות

ראו גם
 עצי שקמה בתל אביב
 סמל העיר חולון

קישורים חיצוניים

 פרופ' א. דנין, השקמה איננה עץ בר, אתר סנונית
 ד"ר ענת אביטל, פיקוס השקמה בפסיפסי ארץ ישראל מהתקופה הביזנטית, מתוך: הגידולים והכלים החקלאיים בפסיפסים מן התקופות הרומית המאוחרת והביזנטית מארץ ישראל, כרך מחקר, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, 2014, עמ' 175–178.

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס לינאוס
קטגוריה:פיקוס
קטגוריה:ארץ ישראל: תותיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אלרגניים