ארגון הבריאות העולמי

ארגון הבריאות העולמי (באנגלית: The World Health Organization, בראשי תיבות: WHO) הוא אחת מהסוכנויות של האומות המאוחדות, תחום עיסוקו הוא בריאות הציבור. WHO נוסד ב-7 באפריל 1948 ובמבוא לחוקת הארגון נכתב: "ההנאה מרמת הבריאות הגבוהה ביותר שניתן להשיגה, היא אחת מזכויות היסוד של כל בשר ודם בלא הבדל גזע, דת, השקפה מדינית, מעמד כלכלי או חברתי."

מטה הארגון יושב בז'נבה שבשווייץ. לארגון שישה משרדים אזוריים ו-150 נציגויות במדינות שונות.

מנדט ארגון הבריאות העולמי כולל סינגור על הזכות לבריאות אוניברסלית, מעקב, פיקוח והתראה על סיכונים בתחום בריאות הציבור, תיאום התגובות למצבי חירום בריאותיים וקידום בריאות האדם ורווחתו. WHO מספק סיוע טכני למדינות, קובע תקנים והנחיות ואוסף נתונים על סוגיות בריאות גלובליות באמצעות סקר הבריאות העולמי.

הפרסום המרכזי של הארגון הוא דוח הבריאות העולמי, המספק הערכות מומחים לנושאי בריאות גלובליים וסטטיסטיקות בריאות של כל המדינות. הארגון מגדיר את המושג "בריאות" בצורה רחבה, ומכליל בו תקינות פיזית, נפשית וסביבתית.

לארגון הבריאות העולמי היה תפקיד משמעותי בביעור האבעבועות השחורות, הכחדה כמעט מלאה של מחלת הפוליו ופיתוח חיסון לאבולה.

נציגי המדינות החברות באומות המאוחדות מתכנסים אחת לשנה ופעם בשלוש שנים בוחרים במועצת מנהלים של 31 חברים, אשר מנהלים את הארגון למשך שלוש שנים.

ה-WHO מסתמך על תרומות של המדינות החברות ושל תורמים פרטיים. תקציבו של הארגון לשנים 2020–2021 עומד על 4.84 מיליארד דולר.

 היסטוריה והקמה 
 רקע 
שיתוף הפעולה הראשון בין מדינות בנושאי בריאות היה בקיום סדרה של 14 כנסים, הוועידות הסניטריות הבין-לאומיות  שאורגנו ביוזמת ממשלת צרפת בין השנים 1891 ל-1938 ועסקו במניעת התפשטות מגפות, כולרה וקדחת צהובה. חוקרים קוראים בוועידות את ההתחלה של פעילות בין-לאומית שהובילה להקמת ארגון הבריאות העולמי. גם הארגון עצמו רואה בוועידות את מקור ההתפתחות שלו. עם הקמת חבר הלאומים בשנת 1920, הוקם ארגון הבריאות של חבר הלאומים שפעל מז'נבה.

ארגון הבריאות של חבר הלאומים (LNHO) פעל בהשראת האידיאל לפיו אספקה שוויונית של בריאות ורווחה יכולה להפחית סכסוכים חברתיים תוך מדינתיים ולסייע במניעת מלחמה. LNHO תמך ביוזמות מדעיות לקידום מדעי הרפואה ולשיפור בריאות ותנאי החיים, ובכך להבטיח לכידות חברתית, ולקידום "בריאות במובן הרחב ביותר של המילה". לודוויק רייצ'מן , רופא ובקטריולוג יהודי פולני עמד בראש LNHO. רייצ'מן קידם מהלכים עצמאים, גייס משאבים ותמך במחקרים בתחום הבריאות שעוררו אי נוחות אצל חלק מהפוליטיקאים ומזכירות ארגון הבריאות. בתחילת דרכו התמודד הארגון עם מגפות במזרח אירופה בעקבות מלחמת העולם הראשונה.

 הקמה 
במהלך "ועדת האומות המאוחדת בנושא מוסד בין-לאומי" שהתקיימה באפריל 1945, שמינג סזה, דיפלומט סיני, קידם את הרעיון להקמת ארגון בריאות בין-לאומי בחסות הארגון החדש אצל נציגים נורווגים וברזיליים. לאחר שלא הצליח לגייס תמיכה, סזה פנה לאלג'ר היס, ששימש כמזכ"ל הוועידה, שתמך ברעיון להקמת ארגון בריאות בין-לאומי. סזה ונציגים אחרים פעלו להעביר הצהרה הקוראת לוועידה בין-לאומית לבריאות. מהלך נוסף שתמך בהקמת WHO היה הגבלת תפקידה של אונרר"א לטיפול בפליטים באירופה. דיפלומטים אמריקאים חששו מהמשמעויות הכלכליות של התרחבות פעילות הסוכנות לשיקום מערכות הבריאות במדינות אירופה.

חוקת ארגון הבריאות העולמי נחתמה על ידי נציגי 51 מדינות שאז היו חברות באו"ם ועשר מדינות נוספות. החוקה נכנסה לתוקף ב-7 באפריל 1948. העצרת הראשונה של ארגון הבריאות התקיימה ב-24 ביולי 1948 בה אושר תקציב של 5 מיליון דולר אמריקאי לסוכנות לשנת 1949. אנדרייה שטאמאר, רופא וחוקר בריאות הציבור קרואטי, היה יושב הראש של העצרת הראשונה וממנסחי החוקה. בעצרת נבחר ברוב גדול ברוק צ'יסהולם, פסיכיאטר קנדי כמזכ"ל הראשון של הארגון. חלק מעובדי ארגון הבריאות של חבר הלאומים המשיכו את עבודתם ב-WHO.

 עקרונות הפעולה 
עקרונות הפעולה של ארגון הבריאות העולמי כפי שמופיעים בחוקת הארגון:
 בריאות היא מצב של רווחה גופנית, נפשית וחברתית מוחלטת ולא רק היעדר מחלה או תשישות.
 ההנאה מסטנדרט בריאות הגבוה ביותר הניתן להשגה היא אחת מהזכויות הבסיסיות של כל בן אנוש ללא הבחנה בין גזע, דת, אמונה פוליטית, מצב כלכלי או חברתי.
בריאותם של כל העמים חיונית להשגת שלום וביטחון ותלויה בשיתוף פעולה מלא של יחידים ומדינות.
הישגיה של מדינה לקידום והגנה על בריאות הוא בעל ערך לכל.
התפתחות בלתי שוויונית ברחבי העולם בקידום בריאות ובקרת מחלות, במיוחד מחלות מידבקות, היא סכנה משותפת.
התפתחות בריאה של הילד היא בעלת חשיבות בסיסית; היכולת לחיות בצורה הרמונית בסביבה משתנה חשובה להתפתחות זו.
שיתוף בידע רפואי, פסיכולוגי ובכל ידע רלוונטי, חיוני להשגת בריאות מלאה לכל העמים. לשם העלאת המודעת נקבע, "יום הבריאות העולמי" בתאריך הקמת הארגון, 7 באפריל.
חוות דעת מושכלת ושיתוף פעולה אקטיבי של ציבור חשובים ביותר לשיפור בריאותם של אנשים.
על ממשלות מוטלת האחריות לבריאותם של התושבים, ואת זאת הן יכולות לממש אך ורק באמצעות מתן שירותי בריאות ושירותים סוציאליים נאותים.
ב-2012 ארגון הבריאות העולמי הגדיר את תפקידו בקידום תחום בריאות הציבור:
 בזמני משבר בריאותיים WHO ישמש כראש החץ ויעמוד בראש שותפויות.
 עיצוב סדר היום המחקרי ועידוד מחקר, תרגום והפצת ידע.
ניסוח וקידום נורמות, קני מידה ומעקב אחר יישומם.
ניסוח מדיניות אתית ומבוססת ראיות.
לתת תמיכה טכנית שתוביל לשינוי ובניית יכולת מוסדית בת קיימא.
מעקב אחר מצב הבריאות והערכת מגמות בריאות

בתוכנית הכללית החדשה של ארגון הבריאות העולמי, המשימה היא "לקדם בריאות, לשמור על בטיחות העולם, לשרת את הפגיעים". מטרות חדשות של ה-WHO שנת 2023 כוללות: מיליארד בני אדם נוספים הנהנים מכיסוי בריאותי אוניברסלי, מוגנים טוב יותר במצבי חירום בריאותיים, ונהנים מבריאות טובה יותר.

ארבעת עמודי התווך של ארגון הבריאות העולמי הם: הדרכה ברחבי העולם לבריאות, פיתוח עולמי של סטנדרטים משופרים לקידום בריאות, שיתוף פעולה עם ממשלות בחיזוק תוכניות הבריאות הלאומיות ופיתוח טכנולוגיות, מידע וסטנדרטים בריאותיים משופרים.

 פרויקטים מרכזיים וחשובים 
1947: הקמת שירות מידע אפידמיולוגי באמצעות טלקס.

1950: מבצע חיסון נגד שחפת באמצעות חיסון BCG.

1955: השקת התוכנית למיגור המלריה והקמת הסוכנות הבין-לאומית לחקר הסרטן ה-IARC. תפקיד הסוכנות הוא לערוך מחקרים באשר לסיבות מחלת הסרטן. היא גם אוספת ומפרסמת מידע אודות מקרי סרטן בעולם וכן מונוגרפים על גורמים מסרטנים המהווים סכנה לבני אדם. הסוכנות מסווגת את הגורמים, התערובות והחשיפות ל-3 קטגוריות ראשיות, על פי חוזק הראיות לכך שמדובר בגורם מסרטן בבני אדם. עם השנים זוהו כמה עשרות גורמים המוכרים כמסרטנים לבני אדם. אלו כוללים עישון טבק ועשן טבק, עישון פסיבי, חשיפה בתוך הבית לפליטות משריפת ביתית של פחם או עץ, זיהום אוויר, חלקיקים נשימים, בשר מעובד, משקאות אלכוהוליים, אזבסט, פורמלדהיד, בנזן, קדמיום ועוד.

1959: תוכנית למיגור אבעבועות שחורות מהעולם. התוכנית לא התקדמה כמתוכנן בגלל העדר תקציבים וחיסונים. רק ב-1967, לאחר גיוס כספים נוספים ושינוי שיטת המעקב אחר המחלה, חלה ירידה בהתפשטות המחלה. הבעיה שעמה התמודד צוות WHO, הייתה דיווח לקוי על מקרי אבעבועות שחורות. הארגון הקים רשת של יועצים שסייעו למדינות בהקמת מערך למעקב ומניעת הדבקה. לאחר למעלה משני עשורים של מאבק באבעבועות שחורות, הכריזה ארגון הבריאות העולמי ב-1980 כי המחלה בוערה – זו המחלה הראשונה בהיסטוריה שחוסלה במאמץ אנושי.

1967: ארגון הבריאות העולמי מקים את תוכנית מיוחדת למחקר והדרכה מחלות טרופיות (TDR Special Program for Research and Training in Tropical Diseases). התוכנית היא שיתוף פעולה בין ה-WHO, הבנק העולמי, יוניסיף ו-UNDP. מטרת התוכנית היא לקדם את הטיפול במחלות עוני.

1974: השקת התוכנית לחיסון ילדים במטרה לחסן ילדים בכל העולם. התוכנית הוטמעה בכל המדינות החברות בארגון הבריאות העולמי. כעשור לאחר תחילת התוכנית, WHO פרסם לוח חיסונים הכולל מועדים ומינונים לחיסונים. ב-1997, תוכנית החיסונים הגיע לכיסוי גלובלי של כ־80%. אולם, במדינות שונות אחוז הילדים המחוסנים משתנה. ב-2010 אחוז הילדים המחוסנים באפריקה שמדרום לסהרה עמד על 77%.

הקמת תוכנית מניעה למחלת עיוורון הנהרות במערב אפריקה באמצעות התערבות ממוקדות באזורי רבייה של ישחורים (Simulium black flies). התוכנית היא שיתוף פעולה בארגון הבריאות העולמי, ארגון המזון והחקלאות, הבנק העולמי ו-UNDP. התוכנית פעלה במשך 20 שנה ועלותה הגיע ל-600 מיליון דולר.

1977: ארגון הבריאות העולמי עורך את רשימת התרופות החיוניות הראשונה. תרופות חיוניות נבחרות תוך התייחסות לשכיחות המחלות, רלוונטיות לבריאות הציבור, עדויות ליעילות ובטיחות קלינית, עלויות והשוואת עלות לתועלת. הרשימה מתעדכנת מעת לעת.

1978: הגדרת "בריאות לכל" כמטרה עולמית. האספה הכללית של ארגון הבריאות העולמי החליטה כי המטרה החברתית העיקרית של ממשלות ושל ארגון הבריאות העולמי היא להשיג, לכל תושבי העולם, עד שנת 2000, רמת בריאות שתאפשר להם לנהל חיים פרודוקטיביים חברתית וכלכלית.

1987: ארגון הבריאות העולמי מתחיל את התוכנית הבין-לאומית לטיפול באיידס/HIV.

1988: היוזמה למיגור מחלת הפוליו עד שנת 2000 יוצאת לדרך בשיתוף של ארגון הבריאות העולמי, רוטרי הבין-לאומי ויוניסיף. ה-WHO מתאר את המהלך כיוזמת הבריאות הציבורית הגדולה בהיסטוריה.

שנות התשעים מאופיינות בהתיעלות ארגונית בעקבות בחינה של החברות באו"ם את התנהלות סוכניות האו"ם השונות. בניתוח התפקוד של ארגון הבריאות העולמי עלו ליקויים בניהול התקציב, התקשרות עם תורמים ונרשמו ביצועים ירודים במדינות שונות, מתח וחוסר שיתוף פעולה עם ארגוני בראות אחרים שפעלו בשטח וסירבול בירוקרטי.

2000: הוקמה השותפות למיגור השחפת (Stop TB Partnership) כוללת 1,700 ארגונים שותפים – ארגונים בין-לאומיים, ארגוני חברה אזרחית, תורמים ארגונים ממשלתיים וקבוצות מטופלים. היוזמה הוקמה על מנת למגר את השחפת מהעולם. עד שנת 2015 היא הייתה באחריות ה-WHO, ואז עברה לאחריות המשרד לסיוע פרויקטאלי .

2001: הוכרז יעד בין-לאומי להפחתת מקרי המוות משחפת ב-68% עד שנת 2007. בשנת היעד, קטנו ב-91% מקרי המוות בשחפת באפריקה. בין השנים 2000 ל-2006 כ-478 מיליון ילדים קבלו חיסון נגד שחפת.

2002: הוקמה הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה. הקרן היא גוף פיננסי בין-לאומי המשקיע את כספיו בניסיון להאבק באיידס, בשחפת ומלריה. הקרן היא שותפות בין ארגוני בריאות, מדינות ותורמים פרטיים. ב-1999 ביקש ארגון הבריאות העולמי, להקים קרן שתתמוך במאבק במחלות עוני . במפגש של ה-G8 באותה ביולי באותה השנה, המדינות השותפות ברכו על מהלך מצומצם יותר להקמת קרן למאבק באיידס, שחפת ומלריה.

2003: אמנת המסגרת של ארגון הבריאות העולמי בנושא בקרת טבק במטרה להפחית את מקרי המוות מטבק. האמנה היא הסכם המבקש "להגן על הדורות הנוכחיים והעתידיים מפני ההשלכות הבריאותיות, החברתיות, הסביבתיות והכלכליות ההרסניות של צריכת טבק וחשיפה לעשן טבק. "על ידי חקיקת סטנדרטים אוניברסליים הקובעים את הסכנות הטמונות והגבלת השימוש בו בכל צורות העולם"

2005: נוסחו תקנות הבריאות הבין-לאומיות (International Health Regulations) בעקבות מגפת הסארס 4–2002. התקנות הן משמעותיות ביותר לאור זאת שארגון הבריאות העולמי הוא זה שמכריז על מצב חירום פומבי בריאותי עולמי (Public health emergency of international concern).

2006: תוכנית הפעולה הגלובלית לחיסונים נגד שפעת (GAP) הייתה יוזמה בת 10 שנים שהושקה בשנת 2006 על ידי ארגון הבריאות העולמי במטרה להגדיל את הזמינות הגלובלית והנגישות השוויונית לחיסונים נגד שפעת במקרה של מגפת שפעת.

 מבנה הארגון 
בארגון הבריאות העולמי חברות 194 מדינות, כל המדינות החברות באו"ם למעט ליכטנשטיין. מדינות החברות באו"ם זכאיות להצטרף לארגון הבריאות העולמי. בנוסף, שתי טריטוריות שאינן חברות באו"ם, ניואה ואיי קוק חברות בארגון. טריטוריות שאינן מדינות חברות באו"ם יכולות להצטרף כחברות נלוות. מדינות החברות בארגון הבריאות העולמי ממנות משלחות לאספת הארגון, שהיא גוף קבלת ההחלטות העליון של הארגון.Manish Kumar Yadav, Structure and Functions of the World Health Organization, IOSR Journal Of Humanities And Social Science, September 2017, Volume 22, Issue 9

האספה הכללית של ארגון הבריאות העולמי מתכנסת, בדרך כלל, בחודש מאי בכל שנה. בנוסף למינוי מנכ"ל הארגון כל חמש שנים, האספה בוחנת ומאשרת את תוכנית העבודה והתקציב של ה-WHO. האספה בוחרת 34 נציגים לוועד המנהל בעלי מומחיות בתחום הבריאות לתקופה של שלוש שנים. תפקידיו העיקריים של הדירקטוריון הם ביצוע החלטות האספה על בסיס המדיניות שהתוותה וייעוץ לאספה.

מטה ארגון הבריאות העולמי יושב בז'נבה, שבשווייץ. בנוסף, ישנם שישה משרדים אזוריים ברחבי העולם ו-147 משרדים מקומיים במדינות שונות. המשרדים האזורים מתמקדים בנושאי בריאות באזור פעילותם ויכולים לעבוד בצורה צמודה עם הממשלה במדינה בה הם פועלים לפתח וליישם מדיניות מקומית. מטה הארגון עוסק בעניינים המשפיעים על כל העולם.

בראש הארגון עומד מנהל כללי הנבחר אחת לחמש שנים על ידי האספה הכללית של הארגון. תאודרוס אדהנום הוא מנהל הארגון מאז יולי 2017. בארגון הבריאות העולמי עובדים כ-7,000 איש ברחבי העולם.

 חטיבות 
ארגון הבריאות העולמי בנוי בשמונה חטיבות:
 מחלות מידבקות
 מחלות שאינן מידבקות ובריאות נפשית,
 בריאות משפחתית וקהילתית,
 פיתוח בר-קיימא וסביבות מקדמות בריאות,
 טכנולוגיות בריאות
 תרופות ופיתוח מדיניות.

מנהלים
שם  מדינה  תקופת כהונה ברוק צ'יסהולם   1948–1953 מרקולינו גומש קנדאו    1953–1973 הלפדן מהלר    1973–1988 הירושי נקג'ימה    1988–1998 גרו הרלם ברונדטלנד    1998–2003 לי ג'ונג ווק    2003–2006 אנדרש נורדסטרום    2006–2006 מרגרט צ'אן  2007–2017 תאודרוס אדהנום גברה-יסוס    החל מיולי 2017
תקציב
הכנסות ארגון הבריאות העולמי מגיע מתרומות של מדינות חברות, הבנק העולמי, קרנות נדבנות וחברות תרופות. נכון לשנת 2020, התורמת הגדולה ביותר לארגון היא ארצות הברית, שתורמת כ-400 מיליון דולר בשנה. המימון ל-WHO מגיע מתקציב מחלקת המדינה בארגונים בין-לאומיים. בשנת 2018 התורמים הגדולים ביותר לארגון הבריאות העולמי היו ארצות הברית, קרן ביל ומלינדה גייטס, בריטניה, גרמניה ו-GAVI Alliance.

מחלוקות
 הכנסייה הקתולית ואיידס 
בשנת 2003, ארגון הבריאות העולמי גינה את התנגדות מחלקת הבריאות של הקוריה הרומאית לשימוש בקונדומים.

ב-2009, הכנסייה המשיכה להחזיק בהתנגדותה לשימוש בקונדומים כחלק מהמאבק ב-HIV. באותה השנה, נשיא האספה הכללית של WHO, לסלי רמסמי, שר הבריאות של גינאה, יצאה נגד עמדתו של האפיפיור בנושא אמצעי מניעה. ואמר שבנדיקטוס מנסה "ליצור בלבול" ו"להכשיל אסטרטגיות מוכחות במאבק במחלה".

 מגפת שפעת החזירים 

בשנת 2007 פעל ארגון הבריאות העולמית לפיתוח חיסון לשפעת שיהיה יעיל גם נגד שפעת החזירים. ב-2011 בחנה ועדת מומחים עצמאית את הנהלות הארגון בעת המשבר. לדברי הוועדה, העולם עדיין לא מוכן לטפל במגפה קשה, ואם ייווצר נגיף מסוכן יותר, עשרות מיליונים היו בסכנת מוות.

אחרי התפרצות השפעת, המדינות העשירות תרמו 78 מיליון דולר לטובת חיסונים במדינות העניות, אולם ה-WHO נקלעה למשא ומתן עם חברות חיסונים על אחריות ועלויות וכתוצאה מכך חלוקת החיסונים התעכבה.

 טיפול בהתפרצות האבולה במערב אפריקה 
טיפול ה-WHO בהתפרצות האבולה בשנת 2014 במערב אפריקה, ספג ביקורת קשה ביותר מקהילת הבריאות הבין-לאומית. הארגון הואשם שלא הוביל את הטיפול במגפה בהיעדר מנגנונים למימון גמיש ומהיר כדי להגיב למקרי חירום בריאותיים, מנהיגות חלשה, ומעורבות פוליטית של מדינות שונות בארגון וחוסר בשקיפות. בנובמבר 2015 פרסם כתב העת לאנסט דוח שנכתב על ידי 20 מומחים שניתחו את התגובה למגפת האבולה. הביקורת המרכזית שעולה מהדוח, היא שהארגון מושפע מאינטרסים פוליטיים בשעה שהוא דרש להחליט מתי להכריז על מגפה.

מגפת הקורונה ב-2019–2020

המשרד הסיני של ארגון הבריאות העולמי עודכן בהתפרצות מגפת הקורונה על ידי כלי התקשורת הסיניים בדצמבר 2019, ובהמשך על ידי רשויות סין. הארגון שיבח את רשויות סין על הטיפול שנקטו על מנת לצמצם את ההתפשטות. באמצע ינואר 2020 הזהיר הארגון שהנגיף צפוי להדביק רבים בעולם וב-11 במרץ הכיר הארגון בהתפשטות הנגיף כמגפה עולמית.
עם זאת, נשמעה ביקורת על ההסתמכות הגבוהה מדי של הארגון על המידע המגיע מסין, מבלי לבקר אותו כראוי. כך, ב־14 בינואר 2020 צייץ הארגון בחשבון הטוויטר שלו שממשלת סין "לא מצאה עדות ברורה להדבקה מאדם לאדם של נגיף הקורונה החדש". בנוסף, ב-3 בפברואר אמר יו”ר ארגון הבריאות העולמי כי “הפסקת טיסות נרחבת אינה נדרשת כדי להביס את הנגיף הסיני”.
כמו כן הובעה ביקורת על האיחור בהנחיות הארגון בהתגוננות ובמניעת הפצת המגפה.

באמצע ינואר 2020 הזהיר ארגון הבריאות העולמי שנגיף הקורונה צפוי להדביק רבים בעולם וכי הוא עלול לסכן אנשים מבוגרים. ב־30 בינואר 2020, לאחר שהוכח שהנגיף מועבר מאדם לאדם ובעקבות העלייה במספר המקרים במדינות אחרות, הכריז ארגון הבריאות העולמי על מצב חירום בעקבות התפרצות המחלה. החל מינואר 2020 מנכ"ל ארגון הבריאות העולמי, ד"ר טדרוס אדהנום גברייזוס, קרא למדינות החברות בארגון ולתורמים פרטיים לתרום 675 מיליון דולר כדי לסייע לארגון להתמודד עם הנגיף וכדי לסייע למדיניות עניות לעצור את התפרצות הנגיף בתחומן. בשלב ראשון ההפצרות לא הועילו כמעט, והארגון קיבל תרומות פחות מ-10% מהסכום אותו דרש – סיוע של 54 מיליון דולר (כולל 37 מיליון שהתקבלו בתחילת מרץ מממשלת ארצות הברית).

למרות הזהרות על הנגיף ממשל טראמפ הכחיש את מסוכנות המחלה במשך חודשים. בפברואר 2020 ניסה טרמפ ניסה לעורר רושם שמדובר בסך-הכול בסוג של שפעת. בספטמבר 2020 נחשפו הקלטות של טראמפ בהן הודה כי ידע באותו זמן כי מדובר בנגיף קטלני. כל זאת לפני שהחלה התפרצות המגפה. בזמן שטרמפ הצהיר בפומבי כי המגפה עומדת להיעלם הודה טראמפ בשיחות שהוקלטו כי המחלה מסוכנת ביותר. מומחים טענו כי אם היה חושף בזמן את המידע, מתים רבים בארצות הברית היו יכולים להינצל. במקביל להכחשת הקורונה טרמאפ ביקר גופי בריאות כמו מומחים למגפות, ה-CDC וארגון הבריאות העולמי ותומכיו הפיצו תאוריות קונספריציה פרועות עליהם. בעקבות זאת, ועל רקע הביקורות של טרמאפ על תפקוד הארגון מול סין, החליט נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, להקפיא את המימון האמריקני לארגון, צעד שספג גם הוא ביקורות מצד מומחי בריאות ומנהיגים.

ב-24 באפריל 2020, הכריז ה-G-20 ביחד עם ה-WHO על הקמת שיתוף פעולה עולמי להאצת פיתוח, ייצור והנגשה שוויונית לאבחון, טיפול תרופתי וחיסונים חדשים לטיפול בקורנה ACT Accelerator.

בישיבת עצרת ארגון הבריאות שתתקיים ב-18 במאי 2020, נדונה השאלה האם ארצות הברית ומדינות אחרות יקראו לארגון הבריאות העולמי לחקור את תגובתה של סין להתפרצות נגיף הקורונה. בשבועות האחרונים הצטרפו גורמים אירופיים ואוסטרלים לנשיא ארצות הברית בקריאה לחקירת הטיפול בסין בנגיף הקורונה. ב-8 במאי 2020, ארצות הברית הטילה וטו במועצת הביטחון של הצעתו של ארגון הבריאות העולמי להפסקת אש עולמית על מנת להקל את המאבק בקורונה.

ביולי 2020 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ רשמית על הכוונה של ארצות הברית לפרוש מהארגון, אך הצהרה זו בוטלה בינואר 2021 על ידי הנשיא ג'ו ביידן מיד לאחר אחרי השבעתו. ב-20 בינואר 2025 עם כניסתו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ לבית הלבן הוא חתם על צו נשיאותי לפרישת ארצות הברית מארגון הבריאות העולמי וב-22 בינואר 2026 פרשה ארצות הברית מארגון הבריאות העולמי באופן רשמי. בעקבות החלטה זאת גם נשיא ארגנטינה, חאבייר מיליי הורה לממשלתו לפרוש מהארגון בשל "הבדלי השקפות עמוקים, בעיקר סביב מגפת הקורונה".

 חקירת מקורות נגיף הקורונה 
באפריל 2020, שרת החוץ האוסטרלית מאריס פיין וראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון קראו לחקירה בין-לאומית עצמאית בנוגע למקורות מגפה. מספר ימים לאחר מכן, קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל, לחצה על סין לשקיפות בנוגע מקור נגיף הקורונה, בעקבות חששות דומים שהעלה גם נשיא צרפת עמנואל מקרון. בריטניה גם הביעה תמיכה בחקירה.

במאי 2020, האספה הכללית של ארגון הבריאות העולמי, יצאה בקראה לחקירה "מקיפה, עצמאית ונטולת פניות" בנושא מגפת הקורונה. שיא של 137 מדינות, כולל סין, היו שותפות ניסוח ההצעה, והעניקו אישור בין-לאומי מוחץ לחקירה. בנובמבר 2020, פרסמם ה-WHO תוכנית לחקירת מקורות הווירוס. השלב הראשון בחן את הפצת הווירוס בוואהאן, ושלב שני כולל מחקרים ארוכי טווח המבוססים על ממצאי השלב הראשון.

בינואר 2021, יצאה ועדת מומחים מטעם הארגון לסין. על אף שתמכה בהצעה לחקירה, הערימה ממשלת סין קשיים על צוות החקירה. היא לא אישרה ויזות לכל המדענים, דרשה שצוות חוקרים מטעמה ילווה את המחקר ולא אפשרה לשני מדענים להיכנס לסין בטענה שבדיקותיהם יצאו חיוביות לקורונה. בפברואר 2021, לאחר שביצעו את חלק מחקירתם, דיווחה ועדת המומחים כי המקור האפשרי של נגיף הקורונה היה עטלפים וכי מאוד לא סביר שמקורו של הווירוס היה מעבדה.

 ישראל וארגון הבריאות העולמי 
מדינת ישראל הצטרפה לארגון הבריאות העולמי כשנה אחרי היווסדה. את תהליך ההצטרפות דחף והוביל ד"ר שמעון בטיש. ב-2013 קיימה מנכ"ל הארגון ביקור רשמי בישראל. ב-2021 אימץ הארגון לראשונה הצעת החלטה ישראלית, שעסקה בנושא בריאות לאנשים החיים עם מוגבלויות.

ב-2022 אירחה ישראל את הכנס השנתי ה-72 של הוועידה האזורית של אירופה בארגון הבריאות העולמי, בהשתתפות 25 שרי בריאות ומעל 50 ראשי מערכות הבריאות ממדינות אירופה. באותה שנה אירח מנהל האֲחָיוּת את הישיבה השנתית של האחיות הראשיות והמיילדות של ארגון הבריאות העולמי – מחוז אירופה. ב-2024 אף נבחר, לראשונה, ישראלי לתפקיד חבר ועד המנהל של הארגון.

ב-16 באוקטובר 2023 פרסם משרד הבריאות הישראלי הבעת אכזבתו מתגובת ארגון הבריאות העולמי למצב שבו שרויה עתה ישראל ולמעשיה, לאחר הזוועות והפשעים הנוראים שביצע ארגון הטרור. עוד נכתב כי ישראל מצרה על כך שהארגון מתעלם מהזוועות שממשיכות להתבצע על ידי ארגון הטרור "חמאס", ועל הניסיון לייצר משוואה בלתי מתקבלת על הדעת בין הצדדים.

ב-19 באוקטובר 2023, אמר מנכ"ל הארגון הבריאות העולמי “התקפות של חמאס וגורמים חמושים אחרים ב-7 באוקטובר שכוונו נגד אזרחים ישראלים היו מזעזעות ובלתי ניתנות להצדקה.” במקביל, ציין גם את הדאגה מבריאותם ורווחתם של אזרחים בעזה.

ב-25 אוקטובר 2023 פרסם הארגון קריאה רשמית לחמאס לאפשר גישה רפואית וטיפול הומניטרי לחטופים, לספק עדות חיים, ולשחררם מיידית מטעמים בריאותיים והומניטריים. מנכ"ל הארגון ציין "נפגשנו היום עם משפחות של אנשים שנחטפו .. ושמענו ממקור ראשון את הטרגדיה, הטראומה והסבל שהם מתמודדים איתם.. אני מודה למשפחות על שיתוף סיפוריהן קורעי הלב. התחייבתי, מטעם ארגון הבריאות העולמי, לעשות כל שביכולתנו כדי לתמוך בצרכים הבריאותיים וההומניטריים של המוחזקים בשבי. יש להגן על כל האזרחים הסובלים בסכסוך הזה."

4 בנובמבר 2023 גינה הארגון את התקפות ישראל ב-3 בנובמבר ליד בית החולים אל-שיפא, בית החולים אל-קודס ובית החולים האינדונזי בעיר עזה ובמחוזות צפון עזה. הוא קרא להפסקת אש מיידית, והדגיש את הצורך להגן על כל עובדי הבריאות, החולים, שירותי התחבורה הרפואית ומתקני הבריאות.

ב-10 בנובמבר 2023 אמר מול מועצת הביטחון של האו״ם, מנהל WHO כי הוא "מביע הבנה עמוקה לכעס, לאבל ולפחד של העם הישראלי" בעקבות ההתקפות המחרידות, הברבריות והבלתי מוצדקות של חמאס וקבוצות חמושות אחרות על אזרחים ישראלים ב-7 באוקטובר. הוא ציין מספרים (על פי הערכה אז) של כ-1,400 הרוגים ומעל 7,200 פצועים בישראל כתוצאה מהתקפות. והביע דאגה כנה לבריאותם של הישראלים שנחטפו לרצועת עזה, כולל ילדים, קשישים ונזקקים לטיפול רפואי.

ב-20 בנובמבר 2023, הביע הארגון זעזוע עמוק ממתקפה על בית החולים האינדונזי בעזה. תואר כי בית החולים נתון תחת מצור, המים והתרופות בו אזלו והגנרטורים הושבתו ודווח על ירי לעבר המנסים לעזוב אותו. הארגון תיעד 164 התקפות על מוסדות בריאות בעזה, ו-171 בגדה המערבית מאז ה-7 באוקטובר. הארגון הזכיר לצדדים הלוחמים כי שירותי בריאות אינם מטרה ועליהם להיות מוגנים תחת המשפט ההומניטרי הבין-לאומי.

ב-21 בנובמבר 2023 שלח משרד הבריאות מכתב בו האשים את הארגון בהתעלמות בנוגע לשימוש של חמאס בבתי חולים ובפרט בבית החולים שיפא לצורכי טרור וכמגן אנושי.

בשנים 2023–2025 הובילו חברי כנסת דוגמת טלי גוטליב ופעילים ברשת קמפיין לפרישה מהארגון, תוך הפצת תיאוריות קונספירציה על הקמת "ממשלה גלובלית דיקטטורית" ופגיעה בריבונות הלאומית. הופעל לחץ פוליטי שישראל לא תצטרף לתקנות הפנדמיה שיזם הארגון. זאת, בניגוד לעמדתם הנחרצת של מומחי בריאות הציבור. בפועל ישראל אימצה את תקנות הבריאות. ודיון בנושא התקיים בוועדת הבריאות של הכנסת.

לימור סון הר-מלך פועלת לקידום פרישה מהארגון, וביתר שאת לאחר מינויה כיו"ר ועדת הבריאות בכנסת. גורמי המקצוע ממשרד החוץ, משרד הבריאות, איגוד רופאי בריאות הציבור, ההסתדרות הרפואית ועוד, מתנגדים בחריפות לפרישה מארגון הבריאות העולמי. ב-19 בינואר 2026 עשרות ראשי איגודים רפואיים ובכירי מערכת הבריאות פנו לוועדת הבריאות בכנסת בדרישה למנוע את המהלך לפרישה והתריעו כי הדבר מהווה סכנה לבריאות הציבור, לביטחון הלאומי ולשיתופי פעולה בין-לאומיים.

 ראו גם 
הזכות לבריאות

קישורים חיצוניים



  יום הבריאות הבינלאומי בישראל, יומני כרמל אפריל 1951 (התחלה 1:24)


 הערות שוליים 

*
קטגוריה:ארגונים המסונפים לאו"ם
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לשיתוף פעולה בין-לאומי
קטגוריה:זוכי פרס השירות הציבורי של לסקר-בלומברג