נתן שחם

נתן שחם (29 בינואר 1925, ד' בשבט ה'תרפ"ה – 18 ביוני 2018, ה' בתמוז ה'תשע"ח) היה סופר, עורך, מתרגם, מחזאי ומשורר ישראלי, חתן פרס ישראל לספרות לשנת 2012 (ה'תשע"ב).

ביוגרפיה
שחם נולד בשם נתן שטיינמן בתל אביב הקטנה בשנת 1925, בנם של ורדה לבית בריסמן, גננת, ושל הסופר אליעזר שטיינמן, שעלו לארץ ישראל שנה קודם לכן, בעוד אימו הייתה בהיריון עם נתן, יחד עם אחיו הגדול דוד שחם (לימים סופר אף הוא). שחם קרוי על שם סבו, הרב נתן שטיינמן.

סיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה, ובנעוריו היה חבר ב"" ואחר-כך ב"". ביוני 1942 התגייס יחד עם חבריו מהכשרת התנועה לפלמ"ח לפלוגה ה', ועד מהרה מונה לקצין ההסברה של הפלוגה. השתחרר בשנת 1945 והצטרף לקיבוץ בית אלפא.

בעקבות השבת השחורה נכלא על ידי הבריטים במחנה המעצר ברפיח. ערב מלחמת העצמאות נשלח לאירופה על מנת לסייע בארגון פליטי השואה ובעת המלחמה, מונה כקצין ההסברה של חטיבת יפתח. לחם במלחמה, בין היתר בפשיטה על סעסע, בהמשך עבר למטה חזית ד' (בימינו פיקוד דרום), ובמסגרתו היה מאנשי הפלמ"ח שכבשו את אילת (אז אום רשרש) והניפו את דגל הדיו במבצע עובדה (1949). לאחר המלחמה השתחרר ושב לקיבוץ.

בתחילת שנות ה-50, בעזרת מלגה מאונסק"ו, נסע ללונדון ואחר כך לפריז, בעיקר כדי ללמוד תיאטרון.

בשנת 1952, לאחר חזרתו לישראל, נישא לקטינה, אלמנתו של חנוך רוזנברג, חבר בית אלפא שנפל במלחמת העצמאות. בני הזוג גידלו יחד את בנה מנישואיה הראשונים, בועז, וכן בת ובן, אורית שחם-גובר (סופרת ואוצרת מוזיאונים) ויבין. השניים היו נשואים עד מותו. בשנים 1953–1954 שימש מזכיר הקיבוץ.

בשנים 1977–1980 שימש נספח תרבות בקונסוליה הישראלית ניו יורק. כן היה משנה ליושב-ראש רשות השידור ועורך בכיר בהוצאת ספריית פועלים.

שחם זכה במספר פרסים ספרותיים, בהם פרס ביאליק לספרות יפה (1988), פרס ראש הממשלה ליצירה ע"ש לוי אשכול (2007) ופרס ישראל לספרות (2012).

במקביל לעבודתו כסופר היה גם כנר וויולן חובב וניגן יחד עם קבוצת נגנים חובבים נוספים.

שחם נפטר בשנת 2018 בביתו שבקיבוץ בית אלפא, בגיל 93. הותיר את אשתו וילדיו.

יצירתו
ב-1943 החל לפרסם משיריו ב"על המשמר" ומסיפוריו ב"ילקוט הרעים".

יצירתו כוללת רומנים, מחזות, קובצי סיפורים, ספרי מסע, ספרי ילדים, וגם ספר מוזיקה.
נהוג לזהות את נתן שחם כחלק מקבוצת סופרי דור תש"ח - קבוצה של סופרים ילידי שנות העשרים והשלושים שפעלה בישראל בשנות החמישים ועסקה על פי רוב בהיסטוריה קרובה (מלחמת העצמאות, המאבק בבריטים) ובמציאות יומיומית במדינה המתהווה.

מחזהו "הם יגיעו מחר" (או "המוקש השביעי"), שהועלה בשנת 1950 בתיאטרון הקאמרי, נחשב, ביחד עם "הוא הלך בשדות" של משה שמיר, כאחת מאבני הפינה הבולטות של התיאטרון הישראלי המתחדש. על אף הצלחתו הרבה של המחזה, כתב שחם עוד שלושה מחזות בלבד ובאמצע שנות החמישים פרש מכתיבה לתיאטרון והוא בן 30 בלבד.

בספרו האחרון, "סיפור הכיסוי של אמא שלי", תיאר את חייו וחיי אחיו בבית האב, הסופר שטיינמן, ואת מסכת ההסתרות וההונאות שחווה שם (בעיקר עקב חייו הכפולים של האב).

יצירותיו
שמאל|ממוזער|250px|נתן שחם (משמאל) בבקעת הירח במבצע עובדה. לידו-נחום שריג, מפקד חטיבת הנגב, מרץ 1949

רומנים
 אבן על פי הבאר (ספריית פועלים, 1956)
 חכמת המסכן (ספריית פועלים, 1960)
 גוף ראשון רבים (ספריית פועלים, 1968)
 הלוך ושוב (עם עובד, 1972)
 עד המלך (עם עובד, 1975)
 עצם אל עצמו (עם עובד, 1983)
 דממה דקה (ספריית פועלים, 1983)
 רביעיית רוזנדורף (עם עובד, 1987)
 סדרה (עם עובד, 1992)
 לב תל אביב (עם עובד, 1996)
 צלו של רוזנדורף (ספר המשך לרביעיית רוזנדורף) (עם עובד, 2001)
 פעמון בקיונג'ו (ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2005)
 קרן אקסודוס (זמורה ביתן, 2006)
 הרחק מטשקנט (זמורה ביתן, 2007)
 לוח חלק (זמורה ביתן, 2010)
 חשבון רדום (זמורה ביתן, 2013)
 סיפור הכיסוי הכפול של אמא שלי (זמורה ביתן, 2015)

קובצי סיפורים
 דגן ועופרת (ספריית פועלים, 1948)
 האלים עצלים (ספורי מלחמה) (ספריית פועלים, 1949)
 תמיד אנחנו (ספריית פועלים, 1952)
 שיכון ותיקים (סיפורים מהווי הקיבוץ) (ספריית פועלים, 1958)
 ריח הדרים (ספריית פועלים, 1962)
 ספר הדיוקנאות (ספריית פועלים, 1968)
 דבר אל הרוח (ספריית פועלים, 1975)
 קירות עץ דקים (עם עובד, 1977)
 חוצות אשקלון (עם עובד, 1986)
 ארבעה בתיבה אחת (הקיבוץ המאוחד, 1987)
 ספר חתום (ספריית פועלים, 1989)
 דור המדבר (ספריית פועלים, 1991)
 נקניקיות חמות (ספריית פועלים, 1993)
 מכתב בדרך (ספריית פועלים, 1999)
 שלום חברים (הוצאת דביר, 2004)

ספרי מסע
 פגישות במוסקבה 1957 (מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1957)
 מסע בארץ כוש
 מסע בארץ־ישראל
 מסע בארץ נודעת

ספרים לילדים
 כבר מותר לגלות
 זבגלל
 מי שלח את הציפור?

מחזות
 הם יגיעו מחר, ביים יוסף מילוא, הוצג בתיאטרון הקאמרי, בשנת 1950.
 קרא לי סיומקה, ביים גרשון פלוטקין, הוצג בתיאטרון הקאמרי, בשנת 1950.
יוחנן בר חמא הוצג בשנת 1952 .
 חשבון חדש, ביים יוסף מילוא, הוצג בתיאטרון הקאמרי, בשנת 1954.
ארבע עיניים ועיפרון, ביים זיגמונט טורקוב, הוצג בתיאטרון זוטא בשנת 1961.

עיון
 ההר והבית (ספרית פועלים, 1984)

פרסים
 1950 – פרס הבימה
 1958 – פרס שלונסקי (על "שיכון ותיקים", ה'תשי"ח)
 1988 – פרס ביאליק
 1993 – פרס ניומן
 2007 – פרס ראש הממשלה ליצירה ע"ש לוי אשכול
 2012 – פרס ישראל לספרות (ה'תשע"ב)

לקריאה נוספת
 ידין, צבי. תבניות יסוד ערכיות כמשקפות את המציאות הספרותית של "דור בארץ" בהתפתחותו על פי הדגם של יצירות נתן שחם (רמת גן, תשמ"ד 1984) (עבודת גמר לתואר דוקטור, אוניברסיטת בר־אילן)
 יחיאל קדמי, 'בצבת "גוף ראשון רבים" של נתן שחם', עלי-שיח 3 (תשל"ו), 124–130. (על "גוף ראשון רבים")
 פנחס לנדר, 'בין "ירח עיון" לבין "עד מלך" לנתן שחם', מאזנים מה (תשל"ז), 53–59.
 נפתלי הרץ טוקר, 'סתווים ירוקים ואפורים בסיפורי נתן שחם', מאזנים נ, 3 (תש"ם), 215–219. (על "סתיו ירוק")
 יחיאל קדמי, 'החזון שהיה לכזב ולאפר: על ספרו של נתן שחם "עצם אל עצמו"', עלי-שיח 17/18 (תשמ"ג), 257–261.
 יצחק בן-יוסף, 'על הספר "עצם אל עצמו" מאת נתן שחם', עלי-שיח 17/18 (תשמ"ג), 262–265.
 מנוחה גלבוע, 'אמריקה כמקום, כמטאפורה וכסמל בשלושה רומאנים', בתוך: שלמה נש (עורך), מגוון: מחקרים בספרות העברית ובגילוייה האמריקניים, מוגשים ליעקב קבקוב במלאת לו שבעים שנה, לוד: מכון הברמן למחקרי ספרות, תשמ"ח, עמ' 113–126. (על חנוך ברטוב, "באמצע הרומן"; נתן שחם, "חוצות אשקלון"; ומשה שמיר, "ילדי השעשועים")
 גרשון שקד, תמיד אנחנו גוף ראשון רבים?', בתוך: שמעון שור, לאה הדומי (עורכים), לספר את הקיבוץ: מחקר וביקורת, תל אביב: ספרית פועלים, 1990, עמ' 176–204.
 יוסף אורן, 'צליינות במבחן האינתיפאדה', נתיב 5, 6 (תשנ"ג), 68–75. (על "סדרה")
 מתיו מארק סילבר, 'מתי הספרות הישראלית תגלה את אמריקה?', מהות לא (תשס"ו), 92–109. (על נתן שחם, "חוצות אשקלון"; חנוך ברטוב, "באמצע הרומן"; אלי עמיר, "אהבת שאול")
 יוסף אורן, 'סיפור הדור בביוגרפיה של עסקן', האומה 166 (תשס"ז), 97–107. (על "קרן אקסודוס")
 אביבה מהלו, וכי עירום אתה?!: אמת ומיתוס בסיפורי דור הפלמ"ח, באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ט 2008.

 קישורים חיצוניים 













 גיטה אבינור, הרבים ברשות היחיד (על "גוף ראשון רבים"), השקף אחורה בעצב: מאמרים בביקורת הספרות העברית, 1974


 מאיר עוזיאל, שחם של יום חדש, ריאיון עם נתן שחם לאחר צאת "הרחק מטשקנט", מקור ראשון


 עמנואל צויג, סופרים בשדות זרים, במחנה, 7 באוקטובר 2009


 אריק גלסנר, על "לוח חלק", של נתן שחם, הוצאת "זמורה ביתן", פורסם במוסף לספרות של "מעריב" באוקטובר 2010











 ביאורים 

הערות שוליים

קטגוריה:סופרי דור הפלמ"ח
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:זוכי פרס ניומן
קטגוריה:זוכי פרס שלונסקי
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות ושירה
קטגוריה:זוכי הפרס הלאומי לספרים יהודיים
קטגוריה:בית אלפא: אישים
נתן
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:עצורי השבת השחורה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המשותף לבית אלפא וחפציבה
קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018