זאגרב

זאגרב (בקרואטית: Zagreb, "מאחורי הצוק") היא עיר הבירה של קרואטיה והעיר הגדולה ביותר בה. זהו המרכז התרבותי, המדעי, הכלכלי והממשלתי במדינה, עם כ-790,017 תושבים, נכון לשנת 2011, וכ-1,107,623 תושבים במטרופולין זאגרב, הכולל את הערים סאמובור, וליקה גוריצה וזאפרשיץ'. העיר שוכנת בין מדרונותיו הדרומיים של הר מדבדניצה וגדתו הצפונית של נהר סאווה.

העיר נמצאת בחלקו הדרום-מערבי של האגן הפאנוני, שמתרחב עד לאלפים הדינריים, הים האדריאטי והמישור הפאנוני ומקשר היטב בין מרכז אירופה לים האדריאטי מבחינה תחבורתית.
ממוזער|פנס רחוב בעיר העליונה, זאגרב
נכון ל-2017 זאגרב היא העיר היחידה בעולם שבה נשמרת המסורת של הדלקת פנסי רחוב באופן ידני. ברחבי העיר העליונה של זאגרב gornji grad מפוזרים 246 פנסי גז. הפנסים נדלקים לקראת ערב ומכובים לפנות בוקר בידי שני עובדים נאמנים. הפנסים הראשונים הותקנו בעיר בשנת 1863.

היסטוריה
זאגרב המוקדמת
זאגרב הוקמה ככל הנראה בשנת 1094, כאשר המלך ההונגרי לדיסלאוס הקים את בישופות זאגרב, אולם לפני כן הייתה במקום עיר רומית בשם אנדאטוניה. ההתיישבות קאפטול, שכיום היא רובע בזאגרב, התפתחה סביב קתדרלת זאגרב, כמו גם היישוב המבוצר הסמוך גראדץ, שגם הוא כיום רובע בזאגרב. כיום גורני גראד, העיר העילית שבלב זאגרב, היא אחד הגרעינים העירוניים השמורים בקרואטיה. ב-1242 ההתיישבויות הללו הותקפו בידי הטטרים.

המאות ה-17 וה-18
ב-1621 בחר הבאן של קרואטיה, ניקולה פרנקופן, בזאגרב כמקום מושבו. בהזמנתו של הפרלמנט הקרואטי הגיעו הישועים לזאגרב ובנו את בית הספר היסודי הראשון ואת הכנסייה והמנזר של סנט קתרין. ב-1669 הקימו הישועים גם אקדמיה שבה לימדו פילוסופיה ותאולוגיה, וכיום זוהי האוניברסיטה של זאגרב.

במהלך המאות ה-17 וה-18 ניזוקה זאגרב קשות מאש וממגפות. ב-1756 הועברה בירת קרואטיה לוואראז'דין, אך בעקבות אש שפרצה בעיר ב-1776, הוחזרה הבירה לעיר זאגרב.

המאות ה-19 וה-20
במאה ה-19 הפכה זאגרב למרכזה של התנועה האילירית, וב-1850 נבחר ינקו קמאוף להיות ראש העיר הראשון.

ב-1862 נחנכה מסילת ברזל שחיברה את זאגרב עם סיסאק. שנה לאחר מכן נפתח מפעל הגז הראשון בזאגרב, וב-1878 נפתח בעיר גם מפעל מים. לאחר רעידת האדמה ב-1880 ועד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה פרחה העיר וקיבלה את המאפיינים שיש לה היום. ב-1891 הופעלה בעיר החשמלית הראשונה, שהייתה רתומה לסוסים. העיר זאגרב המשגשגת הזמינה מבנים מפוארים רבים, פארקים ומונומנטים, וגם תיאטראות, בתי קולנוע ומוזיאונים רבים, ובשנת 1907 נבנתה בעיר גם תחנת כוח.

לפני מלחמת העולם הראשונה הורחבה העיר באופן משמעותי ונבנו בה שכונות. בשנות ה-20 של המאה ה-20 גדלה אוכלוסיית זאגרב בשיעור של 70%. ב-1926 החלה לשדר תחנת הרדיו הראשונה בזאגרב, וב-1947 נפתח היריד של זאגרב. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה העיר לבירת המדינה העצמאית של קרואטיה ובסופה השתלטו עליה הפרטיזנים של צבא השחרור העממי של יוגוסלביה.

זאגרב המודרנית
האזור שבין הכביש המהיר ונהר סאווה שוקם במהירות לאחר מלחמת העולם השנייה. באמצע שנות ה-50 נבנו אזורי מגורים חדשים בדרום העיר ליד הנהר, באזור שנקרא "נובי זאגרב" (זאגרב החדשה), והעיר הורחבה גם במזרחה ובמערבה. מדרום לנהר נבנה נמל התעופה הבינלאומי זאגרב. העיר אירחה בשנת 1987 את האוניברסיאדה.

ב-1991 הפכה זאגרב לבירת המדינה שהתפצלה באותה שנה מיוגוסלביה. במאי 1995, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה, הותקפה העיר בידי ארטילריה רקטית וכתוצאה מכך נהרגו שבעה אנשים.

גאוגרפיה
זאגרב שוכנת בצפון-מערב קרואטיה, במורדות הר מדבדיצה על גדת נהר סאווה, בגובה של 120 מטרים מעל פני הים.

שכונות העיר
שכונות העיר (אוכלוסייה):
ברזוויקה (10,884)
רנומרק (38,762)
סוניה דוברובה (35,944)
דוניו גרד (45,108)
גרמניה דוברובה (61,388)
מקסימיר (49,750)
ססבטה (59,212)
סטניבק (41,257)
טרניה (45,267)

בזאגרב שורר אקלים אוקיאני (Cfb בשיטת קפן) הגובל באקלים יבשתי (Dfb בשיטת קפן) גשום יחסית. הקיץ חמים עד חם בליווי גשמים חזקים מדי פעם והחורף קר, מעונן ומושלג כל שנה, בנוסף לגשם מדי פעם. בקיץ סופות רעמים וגשמים חזקים מדי פעם הם תופעה שגרתית. גלי חום עם טמפרטורות של מעל 33 מעלות קורים כמעט כל שנה בחודשי הקיץ, ולאחריהם לרוב מתרחשות סופות רעמים בליווי גשמים חזקים. חודשי האביב לרוב נוחים אך מזג האוויר יכול להשתנות בפרקי זמן קצרים. כמות המשקעים הממוצעת השנתית היא 840 מילימטרים.

דמוגרפיה
זאגרב היא העיר הגדולה ביותר בקרואטיה והיחידה שבאזור המטרופוליני שלה יש כ-1.2 מיליון תושבים. ב-2001 נמנו במפקד 804,200 תושבים. 91.94% מאוכלוסיית העיר הם קרואטים (2001). באותו מפקד נמנו 40,066 בני מיעוטים אתניים כמו: סרבים (18,811), בוסנים (6,204), מוסלמים (4,030), אלבנים (3,389), סלובנים (3,225), בני רומה (1,946) ומונטנגרים (1,131).

הקהילה היהודית

שמאל|ממוזער|250px|דגם בית הכנסת המרכזי בזאגרב שנחנך ב-1867 והוחרב על ידי שלטונות האוסטאשה ב-1942
יהודים התגוררו בזאגרב מהמחצית השנייה של המאה ה-14 ועד לגירושם מהעיר ב-1526 על ידי פרדיננד הראשון מלך הונגריה, בוהמיה וקרואטיה. בראשית המאה ה-18 שבו סוחרים ורוכלים יהודים לאזור וייסדו קהילות קטנות בכפרים ובעיירות שסבבו את זאגרב. כתב הסובלנות שהוציא יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הוביל לראשית ההתיישבות היהודית בעיר. ב-1806 נוסדה רשמית הקהילה היהודית בזאגרב. לאחר הקרע ביהדות הונגריה התפצלו יהודי זאגרב לשתי קהילות קהילה נאולוגית גדולה וקהילה אורתודוקסית קטנה. לאחר כינון האימפריה האוסטרו-הונגרית זכו יהודי זאגרב לשוויון זכויות. ב-1867 הוקם בית הכנסת בזאגרב. ב-1910 מנתה הקהילה 4,233 נפשות וב-1931 נמנו בזאגרב 8,702 יהודים שנחלקו לשלושה קהלים: קהל נאולוגי, קהל ספרדי שמנה 625 נפשות וקהל אורתודוקסי שמנה 160 נפשות.

לאחר האנשלוס וחלוקת צ'כוסלובקיה ערב מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיר מאות פליטים יהודים. ב-1940 הגיעה הקהילה לשיא גודלה, מנתה 12,000 נפשות והייתה השנייה בגודלה בקרב קהילות יהדות יוגוסלביה לאחר קהילת בלגרד. במהלך מלחמת העולם השנייה נכלל אזור זאגרב בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית תחת ממשלת הבובות של האוסטאשה. החל מיוני 1941 ביצעו שלטונות האוסטאשה אקציות בעיר, עצרו אלפים מיהודי העיר וגירשו אותם למחנות מעצר זמניים ולמחנות ריכוז שונים בהם טבחו באלפים מהם. הנותרים גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ. באוגוסט 1942 ובמרץ 1943 בוצעו שתי האקציות המרכזיות האחרונות בזאגרב בפיקוד ישיר של הגסטאפו. העצורים באקציות אלו שולחו בטרנספורטים ישירות לאושוויץ ולדכאו.
ממוזער|סוכה במרפסת. זאגרב, 2017
לאחר סיום המלחמה וכינון הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה שבה שארית הפליטה לעיר וחידשה את הפעילות הקהילתית. ב-1947 התגוררו בזאגרב 2,214 יהודים וכמחצית מהם עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה או היגרו לארצות הברית. לאחר הקמת קרואטיה מונה שוב רב ראשי, והוקמו מוסדות חינוך ותרבות עם צביון יהודי מובלט. ב-2008 חל פילוג בקרב יהודי העיר, והם נחלקו לשתי קהילות: קהילת "בית ישראל", והקהילה היהודית המרכזית. ב-2022 התגוררו בזאגרב 1,400 יהודים. כמו כן פועל בעיר בית חב"ד.

שלטון מקומי
לעיר ראש עיר ומועצת עיר נבחרת בה 41 נציגים.

מוזיאונים
בעיר זאגרב כ-30 מוזיאונים וגלריות.

תחבורה
כבישים מהירים
בזאגרב עוברים ארבעה כבישים מהירים חשובים במדינה. הראשון הוא הכביש המהיר A6 מזאגרב לרייקה שאורכו 146.5 ק"מ. הכביש המהיר השני שקצהו בזאגרב הוא כביש A4, שמוביל מזאגרב לגבול ההונגרי ועובר מעל נהר מורה דרך ואראז'דין, ומעבר לגבול הופך לכביש ההונגרי M7 שמוביל לבודפשט הבירה ומסמל את הכביש הראשון שמוביל מרייקה לבודפשט. הכביש המהיר A3 הוא הכביש המהיר הישן ביותר בקרואטיה, שמתחיל במעבר הגבול ברגנה עם סלובניה, עוקף את זאגרב, ממשיך לאורך נהר סאווה, עובר בסלאבוניה ומסתיים במעבר הגבול בייקובו. הכביש הזה הוא גם אחד הכבישים העמוסים ביותר במדינה. כביש A1 הוא הכביש הישיר מזאגרב לספליט שעובר דרך קרלובץ, שיבניק וזאדאר ולאחר מכן ממשיך לדוברובניק.

תחבורה ציבורית
בזאגרב רוב התחבורה הציבורית היא חשמליות ואוטובוסים. לחשמליות יש 15 קווים ביום ו-4 קווים בלילה. בחלק העתיק של העיר יש גם פוניקולר.

השכלה גבוהה
אוניברסיטת זאגרב נוסדה בשנת 1669, ובנייניה פזורים על פני כל העיר. האוניברסיטה הוגדרה כאחת מ-500 האוניברסיטאות הטובות בעולם.

ספורט
מועדוני הכדורגל הפופולריים ביותר בזאגרב הם מועדון דינמו זאגרב, שאצטדיון הבית שלו, אצטדיון מקסימיר, נמצא בשכונת מקסימיר, ומועדון HNK זאגרב, שאצטדיון הבית שלו נמצא בסילביה סטרהימיר.

קבוצת הכדורסל ציבונה זאגרב היא קבוצה מובילה בקרואטיה ובאירופה, ומשורותיה צמח השחקן הנודע דראז'ן פטרוביץ', שהגיע עד ליגת ה-NBA וזכה להערצה אדירה בקרואטיה.

קבוצת הכדוריד זאגרב זכתה 24 פעמים ברציפות באליפות קרואטיה.

ביוני 2007 נערכה בה תחרות אליפות אירופה בג'ודו.

 גלריה 

ערים תאומות

 קישורים חיצוניים 

זאגרב
זאגרב על בולים
ירידים בזאגרב





 הערות שוליים 

קטגוריה:קרואטיה: ערים
קטגוריה:אירופה: ערי בירה
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11