ספר מלכים

ספר מְלָכִים הוא אחד מספרי הנביאים בתנ"ך, האחרון שעוסק בתיאור כרונולוגי של קורות עם ישראל. הספר מתאר את ימי מלכי ישראל ומלכי יהודה, מעשיהם והאירועים בארץ בתקופתם, מימיו האחרונים של דוד המלך ועד חורבן בית המקדש הראשון.

בין הנביאים הבולטים המופיעים בספר ניתן למנות את אחיה השילוני, אליהו ואלישע.

על פי מסורת חז"ל, הספר כולו נכתב על ידי ירמיהו הנביא.

לדעת חוקרים רבים הספר מבוסס על ההיסטוריה הדויטרונומיסטיתMartin Noth, The Deuteronomistic History, 1943 (English: 1981. JSOTSup 15. 2nd rev. ed. 1991, Sheffield) שנכתבה בימי יאשיהו, ועל הגרסה המעודכנת שלה (Dtr2) שנכתבה לאחר חורבן בית ראשון.ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, ראשית ישראל : ארכאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי, אוניברסיטת תל אביב, 2003, עמ' 295–298, בעקבות פרנק מור קרוס.

תוכן הספר ומבנהו
ספר מלכים מתאר את התקופה בה שלטו מלכים בממלכת יהודה וישראל. אך ספר זה אינו מתחיל בראשית ימי המלוכה אלא רק בשלהי ימיו של דוד המלך (בסביבות שנת 965 לפנה"ס). הוא מסתיים בחורבן בית ראשון (586 לפנה"ס), כליאתו של המלך הגולה יהויכין, ולבסוף שחרורו בידי מלך בבל.

סדר ימי השלטון של המלכים איננו מדויק ומלכים שונים מלכו בתקופות חופפות. ייתכן שבן ואביו שלטו יחד בתקופות מעבר או שמספר שנות המלוכה עוגל ואיננו מדויק. כמו כן ייתכן שמידע ממספר מקורות השתבש ונוצרו סתירות.

חלוקת הספר
חלוקת הספר למלכים א' ומלכים ב' אינה מקורית, אלא חלוקה טכנית נוצרית שמקורה בתרגום השבעים (שם נחשב הספר לספר אחד עם ספר שמואל, וחולק לארבעה חלקים עקב אורכו. בתרגום ליוונית: מלכים א', ב', ג', וד'). במסורת היהודית הספר נחשב תמיד כספר אחד. בתנ"ך קורן חזרו למבנה המקורי – בין מלכים א' למלכים ב' אין הפסקה בכלל, אך מטעמים שימושיים צוין בצד "מלכים ב'".

הכתוב נחלק רעיונית לשישה חלקים:
 ממלכת ישראל המאוחדת בימי שלמה המלך ( – ).
 פילוג הממלכה לממלכות יהודה וישראל ( – ).
 אליהו הנביא ( – ).
 אלישע הנביא ( – ).
 תולדות ממלכות יהודה וישראל ביחד עד חורבן ממלכת ישראל ( – ).
 תולדות ממלכת יהודה בנפרד עד חורבן ממלכת יהודה ( – ).

שלמה המלך
 אחרית ימי דוד (): אדוניה, בנו של דוד, מנסה להפוך את עצמו ליורש העצר. דוד מכריז על בנו האחר שלמה כיורש.
 צוואת דוד (): דוד מצווה על בנו שלמה להרוג את יואב בן צרויה ואת שמעי בן גרא. דוד מת ושלמה עושה כמצוותו.
 חלום שלמה בגבעון (): אלוהים מתגלה אל שלמה בחלום, והלה מבקש ממנו יכולת להבדיל בין טוב לרע.
 משפט שלמה (): שתי נשים שטענו כל אחת לאימהות על ילד באות אל שלמה, ובתרגיל מבריק הצליח שלמה לחשוף מי מהן היא האם האמיתית ומי המתחזה.
 בניית המקדש (-): שלמה מורה לייבא עצים מחירם מלך צור ולהכין כלים מזהב לשם בניית בית המקדש הראשון.
 חנוכת המקדש (): שלמה חונך את בית המקדש בטקס מפואר.
 מלכת שבא (): מלכת שבא באה לפגוש את שלמה בארמון כדי לנסותו בחידות. תיאור עושרו של שלמה והיקף מסחרו.
 חטאי שלמה (): שלמה חוטא בריבוי נשים ובנישואין לנשים נוכריות ובניית מזבחות לעבודה זרה. לאחר מכן מגיע תיאור 'שטניו' של שלמה: בן הדד האדומי, רזון בן אלידע הארמי וירבעם בן נבט משבט אפרים.

פילוג הממלכה
 רחבעם מלך יהודה, ירבעם מלך ישראל ופילוג ממלכת ישראל המאוחדת (): עשרת השבטים בהנהגת ירבעם פורשים מהממלכה המאוחדת עקב עול המיסים של רחבעם בן שלמה.
 איש האלוהים מיהודה והנביא מבית אל (): איש האלוהים מיהודה המבקר את ירבעם אומר שהוא לא ישתה כל עוד הוא נמצא בבית אל. הנביא מבית אל משכנע אותו לעשות כן, וכעונש מומת איש האלוהים.
 מסע שישק (): אחיה מוסר לירבעם נבואה על סופו של בית ירבעם. שישק מלך מצרים, המזוהה עם שושנק הראשון, פולש ליהודה ובוזז את אוצרות המקדש.
 אביה, אסא ויהושפט מלכי יהודה, נדב ובעשא מלכי ישראל ומלחמת אסא ובעשא (): בעשא, משרי צבאו של נדב בן ירבעם, מדיח אותו בהפיכה, מנסה להילחם עם אסא מלך יהודה אך נאלץ להפסיק את מלחמתו לאחר שאסא משחד את מלך ארם לתקוף את בעשא בגבולו הצפוני.
 אלה, זמרי, תבני ועמרי מלכי ישראל (): זמרי מדיח מהמלוכה את אלה, בנו של בעשא. זמרי חושש שעמרי שר הצבא ידיח אותו, ומתאבד. תבני מנסה להשתלט על המלוכה לאחר מות זמרי, אך עמרי מדיח אותו.

אליהו הנביא
150px|ממוזער|שמאל|עליית אליהו השמיימה
 אחאב מלך ישראל והבצורת בתקופת אחאב (): בימיו של אחאב, בנו של עמרי, מתחילה בצורת. אליהו מגיע לנהר הירדן ושם עורבים מביאים לו לחם ובשר באורח נס, חרף הבצורת.
 האישה מצרפת (): אליהו מגיע לעיר צרפת. שם הוא פוגש אישה אלמנה שמספקת לו לחם בעת שהותו אצלה. באורח נס, השמן והקמח של האישה לא נגמרים עד תום הבצורת. כמו כן, אליהו מרפא את בנה הגוסס של האישה.
 אליהו ונביאי הבעל בכרמל (): אליהו מתחרה על הר הכרמל עם נביאיו של האל בעל בשאלה איזה אל יוריד אש מהשמים על הקורבן שהוקרב לו. לאחר שאליהו מנצח הוא שוחט את 450 נביאי הבעל בנחל קישון.
 אליהו בנקרת הצור (): אליהו מגיע להר סיני ומתלונן שעם ישראל עזב את אלוהים ועל רדיפתו בידי איזבל. לאחר מראה נבואי יוצא דופן אלוהים מורה לו למשוח את חזאל למלך על ארם, למשוח את יהוא למלך על ישראל ולמשוח את אלישע בן שפט לנביא תחתיו..
 מלחמות אחאב בבן הדד (, ): אחאב מלך ישראל מנצח פעמיים את בן הדד מלך ארם בקרב. במלחמה השלישית נהרג אחאב כדברי הנביא מיכיהו בן ימלה.
 כרם נבות (): המלך אחאב חושק בכרמו של נבות היזרעאלי, ואיזבל אשתו מעלילה עליו עלילה כך שיוצא להורג. אליהו מנבא לאחאב נבואה על מפלתו עקב חטאו, ואומר לו: "הרצחת וגם ירשת?".
 אחזיה ויורם מלכי ישראל ובעל זבוב (): אחזיה בן אחאב, מלך ישראל החדש, נפצע בצורה קשה ושולח שליחים לאל בעל זבוב שבעקרון כדי לשאול אם יחיה או ימות. אליהו מנבא לו שימות כעונש על ששלח לשאול בעבודה זרה ולא באלוהים. אחזיה אכן מת ויורם אחיו מולך תחתיו מכיוון שלא היו לאחזיה בנים משלו.
 עליית אליהו לשמיים (): אליהו עולה לשמיים ליד נהר הירדן ברכב אש וסוסי אש. אלישע צופה בו. בני הנביאים מנסים לחפש את אליהו לאחר עלייתו, ללא הצלחה.

אלישע הנביא
150px|ממוזער|שמאל|מצבת מישע, המתארת את מלחמת ישראל ויהודה במואב
 מעיין אלישע (): תושבי יריחו מבקשים מאלישע שירפא את המים הלא טובים שבעירם, וכך נעשה.
 אלישע והדובים (): בדרכו לבית אל, נערים קוראים לאלישע "עלה קירח". בתגובה אלישע מקלל אותם וה' שולח שתי דובות מן היער שהורגות 42 נערים.
 מלחמת ישראל ויהודה במואב (): מישע מלך מואב מורד בישראל, שמגייסת את אדום ויהודה למלחמה נגדו. בדרכם להילחם נתקלים הכוחות במחסור במים, ואלישע מסייע בהשגתם. המלחמה מתחילה בצורה טובה לצבא ישראל אך נגמרת ללא הכרעה.
 נס אסוך השמן (): הנביא אלישע מגדיל באורח נס את כמות השמן שהייתה לאישה שנצטרכה לשלם את חובותיה.
 האישה השונמית (): הנביא אלישע פוגש אישה חשוכת ילדים ומבטיח לה כי יוולד לה בן. מקץ שנה נולד לה בן אך הוא נפטר בילדותו, ואלישע מחיה אותו.
 נס הנזיד (): אלישע מרפא נזיד רעיל.
נס השובע () בזמן רעב מביא איש אחד כתרומה לבני הנביאים שעם אלישע כמות לחם קטנה יחסית שבדרך נס משביעה את ציבור התלמידים הגדול שאף הותירו משבעם.
 חטא גיחזי (): נעמן, שר הצבא של ארם, מתרפא מצרעתו באמצעות טבילה בירדן, כעצת אלישע. אלישע מסרב לקחת תמורה מנעמן, אך משמשו, גיחזי, מבקש תמורה כספית שלא בנוכחות הנביא. אלישע שידע מכך מעניש את אלישע שתדבק בו ובזרעו צרעת נעמן.
 נס הצפת הגרזן (): תלמידי אלישע הולכים לכרות עצים ליד הירדן ולפתע גרזנו של אחד מהם נופל למים. התלמיד מזדעק שהגרזן האבוד נלקח בהשאלה. אלישע זורק חתיכת עץ לנהר והגרזן צף.
 ארבעת המצורעים (-): מלך ארם מנסה ללכוד את אלישע אך חייליו נכשלים ותחת זאת אלישע לוכד אותם בתוך שומרון, בירת ישראל, ולאחר מכן משחרר אותם. לאחר זמן מה, הארמים מטילים מצור כבד על שומרון ואלישע מנבא שהמצור ישוחרר במפתיע והרעב יסתיים. ובאמת הארמים בורחים לפתע מן המערכה לאחר שנדמה להם שמלך ישראל שכר צבאות זרים נגדם. העם מתחיל לבזוז את המאכלים שהשאירו הארמים ולמוכרם בזול, כנבואת אלישע.
 חזאל מלך ארם (): אלישע מגיע לדמשק ומודיע לחזאל שהוא יהיה המלך הבא על ארם. חזאל חוזר לבן-הדד השני מלך ארם שגסס באותו זמן והורג אותו ומולך תחתיו.

תולדות ישראל ויהודה
150px|ממוזער|שמאל|כתובת תל דן, המתארת בעקיפין את מרד יהוא
 יורם ואחזיה מלכי יהודה (): שני מלכיה הבאים של יהודה, בנו ונכדו של יהושפט, נלחמים באדום ובארם.
 יהוא מלך ישראל ומרד יהוא (-): יהוא, משרי הצבא של יורם מלך ישראל, מורד בו והורגו. הוא הורג גם את אחזיה מלך יהודה.
 עתליה מלכת יהודה והמלכת יואש (): לאחר מות בנה אחזיה לוקחת אימו את השלטון בכוח. יהושבע אחות אחזיה מחביאה את יואש, בנו היחיד של אחזיהו שנותר בחיים. עתליה נרצחת ויהוידע הכהן מכתיר את יואש במקומה.
 יואש מלך יהודה (): יואש בן אחזיה מחזק את בדק הבית בבית המקדש, כשחזאל מלך ארם עולה עליו יהואש משלם לו מאוצרות מקדש כדי להרחיקו. נרצח בידי עבדיו על מיטתו.
 יהואחז ויואש מלכי ישראל (): בנו ונכדו של יהוא בהתאמה נלחמים בארם במהלך תקופת מלכותם. אלישע מנבא ליואש נבואת ניצחון על ארם ונפטר זמן קצר לאחר מכן.
 אמציה מלך יהודה ומשל החוח והארז (): אמציה מתגרה ביואש מלך ישראל וקורא לו להילחם פנים אל פנים. יואש מזהיר את אמציה שלא לתקוף אותו. אמציה אינו שועה לקריאותיו אלה של יואש, והלה מנצח את אמציה בקרב.
 ירבעם השני מלך ישראל (): מלך ישראל החדש, בנו של יואש, מצליח להרחיב את גבולות ארצו.
 עוזיהו ויותם מלכי יהודה (, ): מלך יהודה החדש, בנו של אמציה, חולה בצרעת, בנו יותם משמש כעוצר במקביל לחיי אביו ומכהן בתפקיד לאחר מותו.
 זכריה, שלום, מנחם ופקחיה מלכי ישראל (): תקופת אי-יציבות עוברת על ממלכת ישראל. זכריה, בנו של ירבעם השני והאחרון בשושלת יהוא, מודח בהפיכה. לגורל דומה זכו כל המלכים שבו אחריו, פרט למנחם.
 פקח מלך ישראל, אחז מלך יהודה ומלחמת פקח ואחז (): ארם-דמשק וישראל תוקפות את יהודה וצרות על ירושלים. אחז מלך יהודה מצליח לשחד את תגלת פלאסר, מלך אשור, כדי שיציל אותו.
 הושע מלך ישראל וחורבן ממלכת ישראל (): הושע ממונה למלכה החדש של ישראל מטעם אשור, ומורד בה כעבור כמה שנים. ממלכת ישראל נכבשת על ידי תגלת פלאסר מלך אשור, ומפסיקה להתקיים כמדינה ריבונית.

תולדות יהודה
150px|ממוזער|שמאל|כתובת השילוח, שמתארת, ככל הנראה, "את הברכה ואת התעלה" שחצב חזקיהו
 חזקיהו ומסע סנחריב (-): חזקיהו, בנו של אחז, הורס את מקומות הפולחן ברחבי ממלכת יהודה. סנחריב עולה על יהודה ולוכד את הערים הבצורות. לאחר תפילות ופנייה לנביא ישעיהו בן אמוץ צבא אשור חווה מגפה מסתורית והעיר ירושלים ניצלת מחורבן. לאחר מכן מסופר על מחלתו הקשה של חזקיהו, תפילתו לאלוהים והארכת חייו בחמש עשרה שנה.
 מנשה ואמון (): מנשה, בנו של חזקיהו, בונה מחדש את מקומות הפולחן ברחבי הממלכה שהרס אביו ועובד עבודה זרה. הנביאים מנבאים כי יהודה תיחרב. אמון ממשיך את מורשת אביו מנשה. עבדיו מתנקשים בחייו לאחר זמן קצר בשלטון.
 יאשיהו, מציאת ספר התורה והרפורמה (-): יאשיהו עורך רפורמה דתית מקיפה והורס שנית את מקומות הפולחן ברחבי הממלכה כדי לרכז את הפולחן במקום אחד. יאשיהו לבסוף מוצא את מותו בקרב מול פרעה נכה.
 יהואחז (): יהואחז מומלך לאחר מות אביו יאשיהו. המצרים אוסרים את יהואחז וממנים על יהודה את אחיו יהויקים, ככל הנראה כדי למנות מלך שתומך במצרים לעומת הבבלים.
 יהויקים (-): מצרים נחלשת. ממלכת יהודה משתעבדת לבבל אך מורדת בה. נְבוּכַדְנֶאצַּר מלך בבל שולח את צבאו כדי לדכא את המרד.
 יהויכין וגלות יהויכין (): נְבוּכַדְנֶאצַּר מלך בבל כובש את יהודה ומגלה את האליטה. הוא ממנה את אחיו של יהויקים ודודו של יהויכין - צדקיהו - על יהודה.
 צדקיהו וחורבן ממלכת יהודה (-): ממלכת יהודה מורדת שוב בבבל ונכבשת באופן סופי. לאחר מצור של שנה וחצי העיר נפרצת ומתרחש חורבן בית המקדש הראשון וגלות בבל.
גדליהו בן אחיקם () - נבוכדנאצר ממנה את גדליהו על שארית העם שלא גלתה. ישמעאל בן נתניה מזרע המלוכה מתנקש בגדליה, וכך חלק הארי של העם יורד למצרים מחשש שהבבלים יאמינו שהם פותחים במרד חדש.
 אחרית דבר () - כדי לא לסיים את הספר בצורה שלילית מובאת אחרית דבר על אוויל מרודך שהוציא את יהויכין מכלאו ונתן לו כבוד יותר משאר המלכים הגולים.

סגנון הספר
ניכרת אחידות בעריכת הספר לכל אורכו. מופיעה רשימה מפורטת של מלכי שתי המלכויות, כשלגבי כל מלך מצוין באיזו שנה למלכות המלך המקביל לו (בממלכה השנייה) הוא עלה למלוכה (סינכרוניזְם). אצל מלכי יהודה מצוין שם אם המלך וברוב המקרים מצוין מקום קבורתו ותקציר מפעולותיו. ייתכן שמלכים מסוימים הקפידו לתעד את קורותיהם יותר מאחרים, ועל כן אלו נשמרו ומופיעים ביתר פירוט בספר מלכים. כאלו הם דברי ימי אחאב, חזקיהו ויאשיהו. מרבית הנאמר כתוב בפרוזה בסגנון תיאורי-תיעודי, אך הכתוב משלב גם קטעי שירה, פתגמי חכמה ודברי מוסר.

הסיפורים הם מגמתיים ובאים להוכיח שקיים קשר בין התנהגות העם לבין מתנת המלוכה, שקיבל העם לאחר שנים רבות של בקשות משמואל וקודמיו. תקופה המלוכה נחשבה בעיני העם לתקופה של שגשוג מדיני, ביטחון ושלום, וכן הכרה פוליטית בריבונות הלאומית של העם ובסמכותו של המלך כריבון שלו.

הרוצה לדעת עוד על תולדות כל מלך מופנה על ידי הכתוב לספרי "דברי הימים למלכי יהודה" ו"דברי הימים למלכי ישראל". ספר דברי הימים למלכי ישראל לא שרד עד ימינו, והוא כנראה המקור העיקרי לנאמר בספר מלכים על מלכי ישראל. באשר לספר דברי הימים למלכי יהודה, יש סוברים שהוא עצמו ספר דברי הימים המקראי, לפני עריכתו בידי אנשי ראשית בית שני. מקורות אחרים הם כנראה ספרים שתיעדו את תולדות הנביאים, כמו אליהו ואלישע. ניתן ללמוד עוד על תולדות המלכים השונים מידיעות המופיעות בספר "דברי הימים" המקראי, וכן בספרים ירמיהו וישעיהו, שבהם מופיעים לעיתים תעתיקים מילה במילה של הנאמר ב"ספר מלכים", ופעמים נראה שהכתוב בדברי הימים מתכתב עם ספר מלכים ומפרש אותו אפילו מילולית. חלק מנביאי תרי עשר ליוו גם הם את תקופת בית ראשון. בתעודות אשוריות ובבליות, חלקן בעברית, אפשר ללמוד עוד על תולדות המלכים, בעיקר אלו האחרונים מבין מלכי יהודה, ידיעות שאינן חלק מתוכנו של ספר מלכים.

בתקופה שבין פילוג הממלכה לבין גלות ממלכת ישראל, הספר מתמקד בעיקר בתולדות ממלכת ישראל ונביאיה, ובאופן מועט בתולדות ממלכת יהודה. המפנה בספר לעיסוק המרכזי בממלכת יהודה, מתרחש אחרי חורבן ממלכת ישראלבדורו של המלך חזקיהו.

סיבתיות כפולה בספר מלכים
הגדרה
המושג סיבתיות כפולה הוטבע על ידי חוקר המקרא יחזקאל קויפמן שהתמודד עם חלקים מההיסטוריוגרפיה המקראית בספר יהושע בהתייחסו למלחמות כיבושי הארץ. מושג זה מנמק אירועים המתרחשים במציאות באמצעות שתי סיבות: האחת, ריאלית הקשורה לפעילותם האנושית של בני האדם, והאחרת לרצונו של אלוהים והנהגתו את ההיסטוריה.

דוגמאות לסיבתיות כפולה בספר מלכים
פילוג ממלכת ישראל המאוחדת התרחש בימי המלך רחבעם, ומתואר תחילה סביב עילה ריאלית־אנושית: סירובו של רחבעם להקל על שבטי ישראל מעול המיסים הכבד שהטיל עליהם אביו שלמה:  רחבעם העדיף להקשיב לעצת רעיו הנערים וקומם את זעמם של שבטי הצפון המופלים לרעה, שייסדו ממלכה נפרדת והמליכו עליהם את ירבעם בן נבט, שכבר בימי שלמה מרד על רקע התנגדותו למפעלי הבניה. הרב אלסטר טוען שהשתלשלות האירועים ההגיונית בדרך של שרשרת סיבות ותוצאות מוסברת היטב על רקע מעשיו של רחבעם. המניעים למעשיו תלויים בנסיבות שבהן פעל ובאישיותו, כפי שהיא מתגלה במהלך הסיפור.

אך לצד ההתרחשות הריאלית, המקרא מוסיף ומספר שהפילוג נעשה על פי רצון האל:  רחבעם נענש על פי תורת הגמול, בשל חטאי שלמה אביו שליבו לא היה שלם עם אלוהים: 

חיבורו של ספר מלכים
לפי חז"ל
לפי הכתוב בברייתא, ירמיהו הוא זה שכתב את ספרו, ספר מלכים ואת מגילת איכה. על פי ברייתא זו עמדתם של חז"ל היא שמחבר הספר הוא ירמיהו הנביא, שחי באותה תקופה בה מסתיימת הכרונולוגיה הארוכה של ספר מלכים, היינו חורבן הבית ורצח גדליהו בן אחיקם. מנחם בולה, בפירוש דעת מקרא לספר, ביסס דעה זו על הקבלות ספרותיות בינו ובין ספר ירמיהו. קיימים קווי דמיון רעיוניים וסגנוניים המשותפים לספר מלכים ולספר ירמיה, אך יש הסוברים כי אין די בקווי הדמיון הללו להוכיח כי ירמיה חיבר את ספר מלכים.

לפי המחקר
בניגוד למה שנכתב בברייתא האמורה, חוקרי מקרא סוברים כי הספר נערך וחלקיו חוברו במחצית השנייה של תקופת גלות בבל.

תקופת המאורעות המתוארים בספרי מלכים היא ממחצית המאה העשירית ועד שחרור המלך יהויכין מכלאו של מלך בבל בשנת 561 לפנה"ס, באמצע גלות בבל. אך נראה שכותב הספר השתדל לסיים אותו בנימה חיובית, ובהנחה שכתב בסופו את האירוע המעודד האחרון שהכיר, ניתן להסיק שהספר נכתב לפני הכרזת כורש בשנת 538 לפנה"ס (שהרי זהו אירוע מעודד הרבה יותר), אם כי ייתכן שהספר עבר עריכות נוספות גם לאחר התאריך הזה.

המחבר של חלק הארי בספר מלכים מזוהה עם האסכולה הדויטרונומיסטית, האסכולה שהייתה אחראית לכתיבתו של ספר דברים. נקודת מפתח בחקר המקרא הוא הסיפור של מציאת ספר התורה בימי יאשיהו, בפרק כ"ב של ספר מלכים ב'. בסיפור נאמר  בכך רומז הכתוב לריכוז הפולחן במקום אחד. קריאות דומות אנו רואים גם בספר דברים:  כך ניתן לחזק את זיקתו מחברו של ספר דברים לזו של ספר מלכים. ההשפעות הדויטרונומיסטיות בספר באות בעיקר בתיאורי המלכים, שבהם משתמש המחבר במבנה קבוע: . מאוחר יותר, בא המחבר לדרג את המלך, מבחינת נאמנותו לאלוהים:
 עבור מלכי יהודה משתמש המחבר, בדרך כלל, בנוסח הזה: . כך נאמר על כל המלכים עד ליאשיהו, שכן יאשיהו היה זה שביטל את המצב של ריבוי מקומות הפולחן והסיר את במות הפולחן, וכך ריכז את בירושלים. הביטוי "עשה הישר בעיני ה'" מופיע למכביר גם בספר דברים, למשל: . הביטוי מופיע בספרים דברים, מלכים ודברי הימים גרידא, שעה שהאחרון מעתיק את הנוסח מתוך ספר מלכים. קשר זה מחזק אף הוא את זיקת מחברו של ספר דברים לספר מלכים.
 עבור מלכי ישראל משתמש המחבר, בדרך כלל, בנוסח הזה: . חטאותיו של ירבעם בן נבט הן, לדברי המחבר, הקמת שני מקדשים: אחד בדן ואחד בבית אל. בכך שרר בממלכת ישראל מצב של ריבוי מקומות פולחן. זוהי מגמה המנוגדת לריכוז הפולחן, שאליה שאפו המחברים מהאסכולה הדויטרונומיסטית. משום כך, עשו מלכי ממלכת ישראל הרע בעיני ה', לדברי המחבר.

נוסחת הסיכום המקובלת לדברי ימי המלכים היא, בדרך כלל, כזאת: . בכך רומז המחבר לספר דברי הימים למלכי יהודה. ספר זה כנראה לא היה ספר דברי הימים הנמצא בתנ"ך אף הוא, אם כי, ככל הנראה, כרוניקות מלכותיות של המלכים בשתי הממלכות שבהן השתמש המחבר.

לפי המחקר האקדמי של המקרא ושל תקופת המקרא, ספרי יהושע עד מלכים הם בעיקרם חלק מן ההיסטוריה הדויטרונומיסטית שמקובל להניח כי נכתבה בימי המלך יאשיהו במאה ה-7 לפנה"ס.Martin Noth, The Deuteronomistic History, 1943 (English: 1981. JSOTSup 15. 2nd rev. ed. 1991, Sheffield) ספר מלכים מתיישב בדרך כלל עם הממצאים הארכאולוגיים וההיסטוריים, פרט למחלוקת על קיומה אי פעם של ממלכה כלל-ישראלית ("הממלכה המאוחדת") של שאול, דודו ושלמה,ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, ראשית ישראל: ארכאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי, אוניברסיטת תל אביב, 2003, עמ' 135–151. וממילא גם על פילוגה בימי רחבעם וירבעם. ספר מלכים מתמקד תכופות באידאולוגיה הדתית שלו, ולמרות שמרבית האירועים המתוארים בו אומתו על ידי מקורות חיצוניים, הוא עוסק פחות בהקשר ההיסטורי המלא של האירועים; הקשר זה ניתן לשחזור על ידי המקורות ההיסטוריים החיצוניים. כמו כן הוא מציג את ישראל ויהודה כממלכות מפותחות באותה מידה, בעוד שהעדות הארכאולוגית מראה כי ממלכת יהודה פיגרה מאד אחרי ממלכת ישראל בשלבי התפתחותה.ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, ראשית ישראל : ארכאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי, אוניברסיטת תל אביב, 2003, עמ' 157–167.

 ספר מלכים בתרבות 
הספר עובד לסדרת טלוויזיה מלכים (2024) בהפקת ערוץ הטלוויזיה הברזילאי Record TV.

ראו גם
מלכי יהודה וישראל

לקריאה נוספת

קישורים חיצוניים




 ספר מלכים א באתר 929 - תנ"ך ביחד
 ספר מלכים א באתר בני ציון - בונים קומה בתנ"ך

 ספר מלכים ב באתר 929 - תנ"ך ביחד


 מנחם הרן (עורך), עולם התנ"ך: גרשון גליל (עורך), מלכים א', דברי הימים הוצאה לאור, 1996-1983:









  פרק 69 – דבר היום: לרבע את המעגל – על קשיים כרונולוגיים בספר מלכים בפירוש רש"י בפודקאסט דברי הימים בהגשת אילן אבקסיס

הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מלכים
מלכים