ולדימיר ויסוצקי

ולדימיר סמיונוביץ' ויסוצקי (ברוסית: Влади́мир Семёнович Высо́цкий; 25 בינואר 1938 – 25 ביולי 1980) היה זמר-יוצר, משורר ושחקן תיאטרון וקולנוע רוסי, ממוצא יהודי, מהבולטים והמפורסמים בברית המועצות. למרות שהממסד התרבותי הסובייטי התעלם מיצירתו ולא הוציא את ספריו ושיריו לאור, הוא השיג תהילה יוצאת דופן עוד בחייו. עד היום השפעתו רבה ומשמעותית. רבים מהמוזיקאים והשחקנים הידועים ברוסיה, רוצים לחקות את מעמד האייקון לו זכה. כל 1,000 השירים שכתב ושר, פורסמו, ורבים מהם תורגמו לכ-150 שפות. בלשנים חוקרים את חידושי הלשון שכתב בשפה הרוסית.

 קורות חיים 
נולד במוסקבה לסמיון, קצין צבא יהודי ונינה, מתרגמת רוסיה. סבו מצד אביו, וולף בן שלמה, היה קרוב משפחה רחוק של קלונימוס זאב ויסוצקי, מייסד תה ויסוצקי; לאחר מהפכת אוקטובר שינה וולף את שמו לולדימיר. הוריו התגרשו זמן קצר לאחר לידתו ובזמן המלחמה חי עם אמו (כשנדרש כ״בן-תערובת״ לבחור את אחד הלאומים של הוריו, נרשם כרוסי). כשאביו חזר מהמלחמה, עבר ולדימיר לגור איתו ועם יבגניה, אמו החורגת, שגידלה אותו בזמן שאביו שהה בבסיס במזרח גרמניה. בגיל 17 חזר להתגורר אצל אמו.הוא למד שנה אחת (1955–1956) במכון להנדסה אזרחית במוסקבה ופרש מהלימודים כדי להצטרף לבית הספר לתיאטרון על שם ולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו. שם סיים את לימודיו במגמת המשחק ב־1960.

אשתו הראשונה של ויסוצקי הייתה איזה ז'וקובה. ב־1965 נשא את אשתו השנייה, לודמילה אברמובה ולשניים נולדו שני ילדים. ב־1967 נרקמה מערכת יחסים בינו לבין שחקנית הקולנוע הצרפתית ממוצא רוסי, מרינה ולאדי, והשניים נישאו בשנת 1969. בנישואיהם כמעט לא חיו יחד, ולו כי אף אחד מהם לא הסכים לוותר על הקריירה המצליחה שלו בארץ מולדתו. הקשר ביניהם התבסס בעיקר על שיחות, התכתבויות ופגישות. שירים רבים של ויסוצקי מדברים על הקשיים בקשר מרחוק. לאחר מותו, בעזרת מתורגמן, כתבה עליו ולאדי ספר.

 שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה 
החל להופיע בתיאטרון הדרמה על שם אלכסנדר פושקין. מ־1964 הוא החל לשחק בתיאטרון טגנקה לדרמה וקומדיה של יורי ליובימוב שבמוסקבה, שבו שיחק בתפקידים ראשיים, כגון המלט. במקביל, כיכב ב-26 סרטי קולנוע וטלוויזיה. בשנת 1979 הוא השתתף באחד התפקידים הראשיים בסדרת טלוויזיה של הבמאי סטניסלב גובורוחין "מקום המפגש אינו ניתן לשינוי". הסדרה זכתה להצלחה רבה ומוקרנת עד היום.

 מלחין, משורר וזמר 
הפופולריות של ויסוצקי כזמר ופזמונאי הייתה גדולה אף יותר. הוא החל את דרכו ככותב מוזיקה ושירים לסרטים ומחזות, אך השלטונות הסובייטים התירו רק למעט מהם להתפרסם. פרסומו הגיע בעיקר מהופעות רבות בבתי קפה, מועדונים והפצה נרחבת של קלטות לא רשמיות (סאמיזדאט). הוא כתב על חיי הכלא הסובייטי, על צביעות השלטונות ועל קשיי החיים של האנשים הרגילים. את שיריו הלחין וניגן בגיטרה רוסית בעלת שבעה מיתרים.

שיריו הכילו לרוב סאטירה ואירוניה דקה על החיים בברית המועצות וקשייהם. חברת התקליטים הממשלתית "מלודיה" הוציאה רק שירים מעטים שלו במהלך חייו ומעריציו הרבים נאלצו להסתפק בהקלטות ביתיות חובבניות. על אף הצנזורה והכרה מצומצמת ביותר של רשויות התרבות הסובייטיות במוזיקה שלו, הוא הפך לפופולרי ביותר והופיע בערים רבות ברחבי ברית המועצות.

 סוף הדרך 
ההופעות והנסיעות המרובות ערערו את בריאותו. ידוע כי בתקופה האחרונה של חייו השתמש ויסוצקי בסמים כדי להיות מסוגל להופיע, דבר שפגע בו עוד יותר. בקיץ 1980 היה נתון במעקב רפואי, אך ב־25 ביולי באותה שנה הוא נפטר, בגיל 42, מסיבה שאינה ידועה בוודאות. באותה שנה התקיימה אולימפיאדת הקיץ במוסקבה, ומלבד תושבי מוסקבה ומתחרים באולימפיאדה איש לא הורשה להיכנס לתחומי העיר; כמו כן, הדיווח על מותו בתקשורת הרוסית היה מצומצם ביותר, ולמרות זאת הגיעו להלווייתו אנשים רבים.

 לאחר מותו 
בתקופת הגלאסנוסט בסוף שנות השמונים החלו השלטונות הסובייטיים להתיר את הפצת אלבומיו ומילות שיריו באופן חוקי. ההערצה כלפיו בציבור הרוסי נמשכת שנים רבות לאחר מותו.

ארקדי דוכין הקליט ב־1989 אלבום משירי ויסוצקי בעיבוד מילולי לעברית, שנקרא "רוצה ויהיה". ב־1990 הוציא הזמר ליאור ייני את האלבום "ליאור ייני שר ויסוצקי". ב־1994 יצא "אל הפסגה", אוסף שירי ויסוצקי מתורגמים לעברית בביצוע מיכאל גולדובסקי.

אסטרואיד 2374 ולאדוויסוצקי, שהתגלה על ידי לודמילה זורבלבה קרוי על שמו.

בשנת 2011 הופק סרט קולנוע ביוגרפי על חייו בשם "ויסוצקי. תודה שאני חי" בכיכובם של סרגיי בזרוקוב, איוואן אורגנט, אנדריי פאנין ואוקסנה אקינשצ'ינה. התסריט נכתב על ידי בנו של הזמר, ניקיטה ויסוצקי. הסרט זכה לשבחים ופרסים.

בשנת 2014 הבניין הגבוה ביקטרינבורג נקרא על שם הזמר בתמיכת משפחתו.

פסלים ואנדרטאות לזכרו של ולדימר ויסוצקי מוצבים בערים אודסה, וורונז', ולדיווסטוק, מגדן, מריאופול, קיילצה ופודגוריצה.

גלריה

 לקריאה נוספת 
 ספרים 
מרינה ולדי, ולדימיר ויסוצקי, תל אביב: אור עם, תש"ן 

 מאמרים 
 רבינא, פזית. למשורר צוואר ארוך ועל כן יש לדאוג להוריד לו את הראש [על המשורר הרוסי ולדימיר ויסוצקי]. דבר, דבר השבוע, מוסף ער"ש של דבר, י"ח בניסן, תש"ן, 13.4.90: 20-22
 חן, רועי. שבעה מיתרים ועיר אחת. מסע אחר, 238: 84-85, 2011.
 בן-יהודה, נתיבה ; מירסקי, נילי ; סומק, רוני. ויסוצקי בעברית. חדשות, קליפ, ע' 12–13, 5.4.1990.
 קרון, חוה.הטרובדור. דעות אחרונות, זמנים מודרניים, ע' 17–18, 3.2.1988.
סרנה, יגאל.לד מהגרים שמרגיש צמרמורת. דעות אחרונות, 7 ימים, ע' 38–40, 6.4.1990

קישורים חיצוניים

 שירים מאת ולדימיר ויסוצקי בעברית בביצוע של מיכאל גולדובסקי מתוך סרטון יוטיוב
 שירי ברזל | vol.1 - ויסוצקי | פרויקט התרגומים של שמואל זלצר





מאמרים


 יגאל ליברנט, 

תרגומים
 יגאל ליברנט, 
 תרגומים לעברית של זאב גייזל
 תרגומים לעברית באתר Vladimir Vysotsky in different tongues
 תרגומים לעברית של מרק אפלזפט באתר של מועדון "זימרת הארץ"

 הערות שוליים 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים יהודים רוסים
קטגוריה:מלחינים יהודים רוסים
קטגוריה:זמרים יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:בארדים רוסים
קטגוריה:בארדים יהודים
קטגוריה:רוסים ממוצא יהודי
קטגוריה:משוררים ששיריהם הולחנו
קטגוריה:גיטריסטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1938
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1980