חיים מוולוז'ין

רבי חיים מוולוז'ין (שם רשמי: חיים איצקוביץ (=בן יצחק); 24 במאי 1749, ז' בסיוון, יום טוב שני של חג השבועות ה'תק"ט – 14 ביוני 1821, י"ד בסיוון ה'תקפ"א) היה תלמידו הבולט ביותר של הגאון מווילנה, מייסדה של ישיבת עץ חיים, המוכרת כישיבת וולוז'ין - "אם הישיבות", ורב העיירה וולוז'ין.

תולדות חייו
נולד בעיירה וולוז'ין בשנת ה'תק"ט ליצחק - פרנס הקהילה ולרבקה, בת רבי יוסף רפפורט, בנו של רבי שמחה הכהן רפפורט. נקרא על שם אבי אביו - יצחק. בצעירותו למד תחילה במשך שנתיים אצל הרב רפאל זיסקינד, רבה של מינסק (ולימים רבן של המבורג וקהילות אה"ו), ואחר כך אצל השאגת אריה, שהיה רב העיירה וולוז'ין באותה עת. מגיל 19 התחיל ללמוד אצל הגאון מווילנה שנהיה לרבו המובהק. בהסכמת ובברכת רבו, חזר רבי חיים מוילנה לוולוז'ין ושימש כרבה של העיירה. ברבו הגר"א ראה גדול שלא היה כמותו כמה דורות, עד שאפילו בהתייחסות הציבורית אליו כממשיך דרכו ראה פגיעה בגאון. עם זאת, בתגובתו לחסידות היה מתון מרבו (ראו להלן).

החל לשמש כרבה של וולוז'ין ככל הנראה בשנת ה'תקל"ד (1774). לאחר כחמש עשרה שנות רבנות עבר לכהן כרב בוילקומיר, אך חזר לוולוז'ין לאחר שנה אחת בלבד בעקבות התנגדות בקהילה, והמשיך לשמש כרבה עד מותו. בראשית המאה ה-19, לאחר פטירת רבו, ייסד ר' חיים את ישיבת עץ חיים בוולוז'ין ובכך הפך לאבי הישיבות הליטאיות הגדולות. לקראת ייסודה של הישיבה, יצא בעשרת ימי תשובה ה'תקס"ג (1802), במכתב גלוי אל "אוהבי התורה" בליטא, ובו קרא להרים את קרן לימוד התורה והישיבות.

ב"קול הקורא להקמת הישיבה", כתב בענווה כי אינו ראוי להיחשב כתלמידו של הגאון מווילנה: 

בהקדמה לביאור הגר"א על שולחן ערוך חלק אורח-חיים, מונים בני הגר"א, רבי יהודה לייב ורבי אברהם, את ר' חיים כראש וראשון לתלמידי הגר"א.

ספרו הידוע ביותר הוא "נפש החיים", המהווה מניפסט של האידאולוגיה המתנגדת לחסידות ומדגיש את לימוד התורה כהאמצעי היחיד לדבקות באל.

היה לו חלק מרכזי בעליית תלמידי הגר"א שהחלה ב-1808. קיימת עדות של ר' אריה נאמן על-פיה ר' חיים אף הגה ויזם את העלייה שבראשה עמדו ר' ישראל ור' מנחם מנדל משקלוב. ר' חיים לא עלה לארץ ישראל בעצמו, אך סייע רבות לעולים וכמה מתלמידיו עלו בעצמם. הוא שימש כסמכות הרבנית של ארגון רוזני וילנה, שתמך כלכלית בפרושים, היהודים הליטאים-אשכנזים בארץ ישראל, באמצעות כספי החלוקה והקמת "כולל הפרושים" ואף היה הסמכות העליונה לניהול ענייניהם. כתוצאה מכך הייתה לו השפעה רבה על התוויית המדיניות של היישוב הישן בירושלים.

הוא נפטר בי"ד בסיוון ה'תקפ"א, 14 ביוני 1821, ונקבר בוולוז'ין. על מצבת קברו נכתב באקרוסטיכון על שמו:

שיטתו בהלכה

רבי חיים הדגיש את חשיבות החשיבה העצמאית, גם במחיר מחלוקת על חכמים שקדמו לו, כפי שקיבל מרבו הגר"א. 

משנתו החינוכית

רבי חיים החשיב את לימוד הבקיאות. באיגרת הדרכה לנכדו הוא דרש לימוד פשוט 'בסברא ישרה' והתנגד לפלפול; העריך את חשיבות החזרה על הלימוד 'בזריזות ובחשק', 'לדקדק ביישוב הדעת' ולהגות 'תמיד בדברי תורה'. ציין שעל ידי ריבוי חזרות יתורצו שאלות רבות. באותה איגרת הציע ר' חיים ללמוד במתינות, כי "על ידי מדת סבלנות משיג האדם רצונו, יותר ויותר מעל ידי כל תקיפות שבעולם".

רבי חיים המליץ על לימוד הספר מסילת ישרים. החשיב מאוד את לימוד התורה, טען כי הוא סוד הקיום היהודי; במידה מסוימת, לשיטתו, ללימוד התורה עדיפות על כל דבר אחר, כולל תפילה וגמילות חסדים, ולעיתים אף הצלת נפשות. יחסו ללימוד התורה מוצג בשער הרביעי של "נפש החיים", המייחס משמעות מיסטית-קבלית עמוקה ללימוד זה, המקיים לדבריו את כל העולמות. הוא כותב: .

בהקדמה לספר "נפש החיים" כותב בנו רבי יצחק מוולוז'ין על חינוכו של אביו להשתתף בצער כל אחד ואחד מישראל.

יחסו לחסידות
בניגוד לגר"א, היה רבי חיים מתון ביחסו לתנועת החסידות. הוא ביטא את התנגדותו לחסידות בספר "נפש החיים", שבו העמיד את תלמוד התורה כתחליף לדבקות החסידית.

לאחד מקרוביו שנטה לחסידות בניגוד לרצונו, הורה שלושה דברים:
 שלימוד גמרא יהיה עבורו העיקר.
 שלא יעבור על דיני הגמרא.
 שלא יבזה את תלמידי חכמים, ובפרט לא את הגר"א.

בקרב חסידות חב"ד יש הסוברים שראה את ספר התניא ועוד תורות חסידיות, וקיבל חלקית את שיטת "הצמצום אינו כפשוטו", בניגוד לרבו הגר"א. לדעת הרב יוסף לייב זוסמן, הרב צבי אינפלד והרב יוסף אביב"י שיטתו הקבלית מבוססת על דברי רבו הגר"א ואף כי קרא את ספרי החסידות והסכים עם חלק מהדברים, דעתו מנוגדת לשיטה החסידית שהמציאות האלוהית היא המציאות היחידה, אלא שיטתו היא כי רק הכוחות בטלים לאלוקים, אך לא המציאות.

משפחתו
ילדיו:
 רבי יצחק (איצל'ה) - ממלא מקום אביו בראשות ישיבת וולוז'ין, והמו"ל של ספרו "נפש החיים" בשנת תקפ"ד, 1824 (בהקדמת הספר ציין כי לצערו התאחר מלהדפיס את הספר ועקב כך שיכל את בנו כעונש משמים).
 יוסף. דברים קצרים שלו מופיעים בראש ספר "נפש החיים", אחרי הקדמתו הארוכה של ר' איצלה.
 אסתר - נישאה לר' הלל פריד מגרודנא שלימד בישיבת וולוז'ין לצד חמיו.
 רלקה - נישאה לר' יוסף סולובייצ'יק אב"ד וילייאמפול וקובנה. בנם, רבי יצחק זאב סולובייצ'יק היה רב העדה בקובנה (וכנראה אף בעיר ניסוויזש קודם לכן), ונכדם היה רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בית הלוי), אבי שושלת בית בריסק. בזיווג שני היא נישאה לרבי משה כהנא שפירא, ונכדם הוא רבי זלמן סנדר כהנא שפירא אבי רבי אברהם דוב כהנא שפירא רבה של קובנה ובעל הדבר אברהם. בתו של רבי משה מזיווגו הראשון נישאה לאחיה החורג יצחק זאב סולובייצ'יק, בנה של רלקא מזיווגה הראשון.

• אחיו: הרב שמחה - נזכר בספר "רוח חיים" פ"ב מי"ב, בפסקה "והתקן עצמך וכו' שאינה ירושה לך", שם ציין שאחיו הרב "הגאון וצדיק מוה' זלמן קדוש ה'" בהיותו כבן 6 שאל את "אחינו הגאון מוה' שמחה זצוקל"ה [...] וכזאת תירץ לו כאשר כתבנו לעיל", רבי זלמן - היה ידוע כעילוי וכנזכר בפסקה לעיל, רבי יוסף משערשוב - נישא לבת הנגיד רבי דוד משערשוב.

ספריו 
שמאל|ממוזער|325x325px|שו"ת חוט המשולש - תשובות של ר' חיים מוולוז'ין, חתנו ונכדו, וילנא, 1882, מהדורה ראשונה
נפש החיים - ספר בארבעה שערים בנושאים אמוניים. השער הראשון מדבר על האחריות המוטלת על כתפי האדם, בשל כוח היצירה העצום שהוא ניחן בו, ויכולתו לפעול גם בעולמות העליונים. השער השני מדבר בענייני תפילה ופעולותיה בעולמות העליונים, השער השלישי מדבר בענייני קבלה ובעשר הספירות. והשער הרביעי המפורסם ביותר (המודפס אף כקונטרס נפרד) מדבר על חשיבות התורה, לימודה ולומדיה.
רוח חיים - פירוש על מסכת אבות, בפירוש זה מביא אף מדברי אחיו רבי זלמן.
חוט המשולש - ליקוטי שאלות ותשובות בנושאים שונים. מכתביהם של רבי חיים מוולוז'ין, חתנו ר' הלל פריד ונכדו ר' אליעזר יצחק פריד.

דב אליאך הוציא ליקוט מתורתו בשם כל הכתוב לחיים, ירושלים ה'תשמ"ח

לקריאה נוספת
 משה צינוביץ, עץ חיים - ספר ראשון, תל אביב תשל"ב, עמ' 88-27.
 דב אליאך, אבי הישיבות, ירושלים תשע"ב.
 הרב ד"ר נחום לאם, תורה לשמה - במשנת רבי חיים מוולוז'ין ובמחשבת הדור, ירושלים תשל"ב.
 ישעיהו ליבוביץ, פרקי אבות - לפי פירוש "רוח חיים" של ר' חיים מוולוז'ין, תל אביב 2012.
 השושלת הוולוז'ינית, מאת הרב ד"ר שמואל ק. מירסקי, באתר דעת
 שלמה טיקוצ'ינסקי, דרכי הלימוד בישיבות ליטא במאה התשע-עשרה, ירושלים תשס"ד.

 קישורים חיצוניים 

כתר ראש - הנהגותיו שנכתבו בידי תלמידו רבי אשר הכהן משערשוב

 'ר' חיים ב"ר יצחק מוולוז'ין', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא''', כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 51 (, תמונה 1249).
מאורות הגר"ח מוולוז'ין, מכון אוצר הברכה, אברהם אליעזר סופר, נ"יו, ירושלים

 ר' חיים מוולוז'ין, בתוך: עלון שבת הראי"ה של ארגון 'אור האורות' לפרשת האזינו, תשרי ה'תשס"ט, באתר ישיבה


ספריו

 טקסט של הספר נפש החיים
 טקסט של הספר 'רוח חיים'




 הערות שוליים 

*
קטגוריה:ראשי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:תלמידי הגר"א
קטגוריה:וילקומיר: רבנים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:פרשני מסכת אבות
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:מקובלים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:ילידי 1749
קטגוריה:נפטרים ב-1821