הזרם הרומנטי באמנות

הזרם הרומנטי באמנות הוא שמה של תנועה ספרותית, פילוסופית ואומנותית שאפיינה את המחצית הראשונה של המאה ה-19 בגרמניה ומשם התפשטה אל מערב אירופה.

חלק נכבד מהסגנון הרומנטי באמנות מתקיים במקביל לנאו קלאסיציזם, אלא שהסגנון הנאו קלאסי מזוהה בעיקר עם צרפת וקשור לאירועים פוליטיים חברתיים שנבעו מהמהפכה הצרפתית והשלכותיה. לעומת זאת, הרומנטיקה היא תנועה בינלאומית שחצתה ארצות וגבולות ומשותפת בהשקפת עולמה לאינטלקטואלים ואמנים רבים.

אם הנאו קלאסיקה העלתה את הלאומנות כערך נעלה וביטאה את ויתור הפרט על מימוש עצמיותו למען הכלל, הרי שהרומנטיקה מעלה את האינדיבידואליזם, בו מחפש היוצר את מימושו העצמי באמצעות יצירתו. היצירה של היוצר הרומנטי מבטאת את תחושותיו, מכאוביו ואף את מחאתו האישית ביחס לנעשה בארצו.

האמנות הרומנטית התקיימה לא רק במקביל לנאו קלאסיציזם אלא גם בו-זמנית בארצות שונות במערב אירופה, כשהמכנה המשותף לבסיס היצירה הרומנטית אצל אמנים שונים בא לידי ביטוי בסגנון דומה.

רוב הנושאים הרומנטיים עוסקים במהות הקיום האנושי, ביצרים, כאכזריות האדם כלפי רעהו, או בעוצמתם של כוחות הטבע הגדולים של הבריאה אל מול האדם העומד חסר אונים כנגדם.

הזרם הרומנטי בציור
סקירה כללית
ממוזער|שמאל|250px|גשם, קיטור ומהירות: מסילת הרכבת המערבית הגדולה, ציור של ויליאם טרנר משנת 1844.
הסגנון הרומנטי בציור מעלה את ערך הצבע על חשבון הקו, זאת בניגוד לנאו קלאסיציזם. לכן מכונה הסגנון הרומנטי "ציור קולוריסטי". רוב הציורים הרומנטיים משלבים בין צורה לתוכן: התכנים עוסקים באדם ואלו מתבטאים בצבעוניות גועשת, ניגודי צבעים חריפים וכתמיות חופשית.

הקומפוזיציות לרוב דינאמיות, בנויות על כתמי צבע המתמזגים זה בזה עם הרבה גוני ביניים, שבאמצעותם מודגשת האווירה הדרמטית ולעיתים אף קודרת שמעוניין האמן לבטא. בדרך כלל אווירה כזו תואמת את רגשותיו ותחושותיו של האמן.

 ציירים בולטים בזרם הרומנטי באומנות 
 קספר דויד פרידריך: צייר גרמני. מאפייני יצירותיו היו אפסות הקיום האנושי נוכח כוחות הטבע. ציוריו הציגו לרוב את הטבע המאיים, האפל והמסתורי, שהתבטא ביער עד, ים אינסופי, שלג וסופה, שמול כל אלה מתגמד האדם חסר האונים, כשהוא אינו מסוגל לשנות או להשפיע. מיצירותיו: "הטייל מעל לים הערפילים", "הנזיר שעל שפת הים", "מנזר ביער האלונים", "שני אנשים מתבוננים בירח".
 ויליאם טרנר: צייר אנגלי, מהווה דוגמה לציור הרומנטי באנגליה הן בנושאים והן בטכניקה המיוחדת לו. הוא צייר נוף אנגלי טיפוסי, עסק ברישומים של צמחייה ונופי נהר, והיה לחבר האקדמיה. עם השנים זנח את הציור האקדמאי ועבר לציור באורח חופשי וכתמי יותר, שנבע מטיוליו בחיק הטבע ומהתרשמותו ממזג האוויר באנגליה (גשום וערפילי). טרנר הושפע גם מהטכנולוגיה המתקדמת. ציוריו הרומנטיים עוסקים במאבקים בין כוחות הטבע, במרחבים אינסופיים ובקדמה הטכנולוגית. הצבעים מתמזגים, האווירה מטושטשת, סערות בטבע, שריפות כמטפורה למצוקתו הנפשית של טרנר. הטכניקה שלו היא להשתמש בצבעי שמן על בד כבצבעי מים. הוא הפיק שקיפויות, מעברי צבע רכים. בעקבות הטשטוש הועף מהאקדמיה. מיצירותיו: "שרפת בתי הפרלמנט", "ספינת העבדים".
 אז'ן דלקרואה: נחשב לצייר הרומנטי הצרפתי החשוב ביותר. הוא נהנה ממעמד גבוה בחברה הצרפתית ועסק ביצירותיו באירועים קשים ומטרידים, בין אם התרחשו ממש ובין אם נלקחו ממחזות תיאטרון בתקופתו. מיצירותיו: "החירות מובילה את העם", "מות סארדאנאפאלוס", "הטבח בכיוס".

קטגוריה:רומנטיקה

ar:رومانسية
fa:رمانتیسیسم
nl:Romantiek
sv:Romantik