כולסטרול

כולסטרול (בלועזית: cholesterol) הוא תרכובת אורגנית (סטרול וליפיד) הנמצאת בקרום התא של כל תאי הגוף של כל בעלי החיים. ככל הסטרולים, מבנה הכולסטרול נגזר ממבנה ה, שהוא סוג של טריטרפן. לכולסטרול חשיבות רבה בתהליכים ביוכימיים.

לכולסטרול בגוף יש שני מקורות:
כולסטרול אנדוגני - כולסטרול המיוצר בגוף עצמו (מעודפי פחמימות למשל) בתאי הכבד, מהווה כ-70% מכמות הכולסטרול בגוף.
כולסטרול אקסוגני - כולסטרול שמקורו חיצוני בתזונה, מהווה כ-30% מכמות הכולסטרול בגוף. הכולסטרול נמצא במזונות מן החי כמו בשר, חלב מלא, וחלמון ביצים.
הערך החציוני של רמת כולסטרול כללי בדם הוא בסביבות 200 מ"ג\ד"ל. מצב של רמות יתר של כולסטרול בדם נקרא "היפרכולסטרולמיה", והוא אחד מגורמי הסיכון להתפתחות טרשת עורקים כללית. מצב שבו יש רמות נמוכות מדי קרוי "היפוכולסטרולמיה" (מוגדר בדרך כלל כערך נמוך מ-160 מ"ג\ד"ל).

מבנה כימי
הכולסטרול הוא טרפן הבנוי משרשרת פחמנים ארוכה המקופלת בחלקה לטבעות. בקצה המולקולה קיימת קבוצת הידרוקסיל (OH) בודדת, המקנה לכולסטרול תכונות של כוהל.

תפקידים
לכולסטרול תפקידים רבים ובהם:
 יצירת הורמונים סטרואידיים (למשל: ויטמין D, אלדוסטרון, קורטיזול והורמוני המין טסטוסטרון, אסטרוגן ופרוגסטרון).
 הכולסטרול הוא מרכיב חיוני בקרום (ממברנה) של כל התאים בגוף - וחיוני לתהליכי מעבר חומרים, העברת מידע בין תאים והולכה עצבית. בנוסף לכך, מנגנון ויסות בקרום התא שולט בדרגת הנזילות/הצמיגות שלו, מה שמאפשר הסתגלות לתנאי חום וקור משתנים ושמירה על חום הגוף.
 הוא חיוני לצמיחת קרום המיאלין המשמש לבידוד האקסונים של תאי העצב.
 יש לו חשיבות ביצירת מיצי המרה, ויטמין A, ויטמין D, ויטמין E וויטמין K.
על חשיבות הכולסטרול בהתפתחות המוח ותפקודו ניתן ללמוד מהתסמונת הגנטית סמית-למלי-אופיץ (SLOS) שבה נפגע האנזים 7-דהידרו-כולסטרול-רדוקטז האחראי לשלב האחרון בייצור כולסטרול בגוף. בתסמונת זו, שבה יש רמת כולסטרול נמוכה בדם, ורמה גבוהה של 7-דהידרו-כולסטרול, תוארו מגוון הפרעות, החל מבעיות חשיבה והתנהגות ועד לעיוותים מולדים קשים.

מנגנון
ב-1985 מייקל ס. בראון וג'וזף גולדשטיין זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על תיאור ויסות מטבוליזם הכולסטרול. התהליכים המעורבים בשמירה על הומאוסטזיס עדיין לא לגמרי ברורים, אבל ידוע שכמויות גדולות של כולסטרול אקסוגני מפחיתות את ייצור הכולסטרול האנדוגני.

ליפופרוטאינים
הכולסטרול יכול להגיע לאיברי הגוף רק דרך הדם. הוא אינו מסיס במים, לכן אינו יכול לנוע בדם בצורת מולקולות בודדות, אלא רק כחלק מקומפלקס שומני גדול, המוקף בשכבת פוספוליפידים, שצידה החיצוני הידרופילי. קומפלקסים אלה מכונים ליפופרוטאינים, והם בנויים מליבה המוקפת במעטפת. הליבה מכילה חומצות שומניות בצורת טריאצילגליצרולים (Triacylglycerols), וכן אסטרים של כולסטרול (Cholesteryl esters). המעטפת היא בעיקרה שכבת פוספוליפידים יחידה, המכילה גם מולקולות של כולסטרול חופשי, וכן חלבונים מיוחדים המכונים אפוליפופרוטאינים (Apolipoproteins).

קיימים מספר סוגי ליפופרוטאינים, הנבדלים זה מזה בגודלם, בהרכבם הכימי ובצפיפותם. להלן הסוגים השונים, מסודרים לפי סדר עולה של צפיפות: כילומיקרונים (Chylomicrons), VLDL, LDL ו־HDL (שלושת האחרונים הם ראשי תיבות באנגלית של Very Low/Low/High Density Lipoproteins, ליפופרוטאינים בעלי צפיפות נמוכה מאוד/נמוכה/גבוהה - בהתאמה). יש המבחינים בסוגים נוספים: Intermediate Density Lipoproteins) IDL - ליפופרוטאינים בעלי צפיפות בינונית), ו-(Lp(a (ליפופרוטאין a).

מתוך סוגי הליפופרוטאינים השונים, שניים הם בעלי תפקיד מכריע בהתפתחות מחלות לב וכלי דם: ה-LDL וה-HDL. באופן כללי, ה-LDL מוביל כולסטרול מהכבד אל שאר רקמות הגוף, בעוד ה-HDL מוביל כולסטרול בכיוון ההפוך - בחזרה לכבד. לפי השערת השומנים, כשיש עודף של כולסטרול בגוף, פעילות מוגברת של LDL עלולה לגרום ליצירת משקעי כולסטרול על פני דפנות כלי הדם, וכך מתפתחת בהדרגה טרשת עורקים, ועימה מחלות לב שונות.

מסיבות אלה נהוג לכנות את ה-LDL בעגה הלא-מקצועית "כולסטרול רע", ואילו את ה-HDL, שפעילותו הפוכה ל-LDL, "כולסטרול טוב". ככל שהיחס LDL/HDL בדם גבוה יותר, גובר הסיכון לתחלואה במחלות לב וכלי דם. עם זאת, לא קיים כולסטרול "רע" או "טוב": כולסטרול הוא מולקולה כימית חשובה לתפקוד החיים, ו"טוב" או "רע" נקבע בהתאם לרמתו בגוף לעומת הרמה המומלצת. באוכלוסייה הכללית בדנמרק, רמת כולסטרול LDL של 140 מ"ג\ד"ל הייתה זו שבה נמצא שיעור התמותה הכוללת (מכלל הסיבות) הנמוך ביותר, במעקב ממוצע של 9.4 שנים. ממוזער|עקומה המתארת את יחס הסיכון לתמותה ברמות שונות של כולסטרול LDL. |ללא

ברפואה

ב-1984, במוסד הבריאות הלאומי של ארצות הברית (ה-NIH) התכנס פאנל של 14 מומחים לדון על השפעת הכולסטרול בהתפתחות מחלות לב. הישיבה נערכה בעקבות סיום מחקר LRC-CPPT (מחקר המניעה הראשונית של מרפאות מחקר השומן) שארך 7.5 שנים, ושנמצא בו שנטילת פיבראט הביאה לירידה כוללת של 1.5% במספר אירועי הלב הכליליים (ללא השפעה על התמותה הכללית). המומחים ענו בחיוב לשאלה: "האם כולסטרול הוא הגורם למחלות לב, והאם הורדתו תעזור בהפחתת שיעור מחלות הלב". הפאנל הסיק בישיבת קונצנזוס, כי "מבוסס מעל לכל ספק סביר שהפחתה של רמות גבוהות של כולסטרול (ובאופן ספציפי רמות ליפופרוטאינים מסוג LDL) תפחית את הסיכון להתקפי לב עקב מחלת לב כלילית". מלבד עדויות אפידמיולוגיות, שפע עדויות מדעיות מצביעות על קשר סיבתי בין LDL למחלות לב, והן מגיעות ממספר כיוונים: מודלים של ניסויים בבעלי חיים צמחוניים (ארנבות וקביות, אך לא חולדות), עדויות מתחום הגנטיקה ותוצאות של מחקרי התערבות קליניים, ובמיוחד על השפעתן של תרופות הסטטינים. עם זאת, יש הטוענים שטענת הסיבתיות לא הוכחה, או שהקשר בין כולסטרול גבוה למחלות לב הוא חלש מאוד. כך למשל ד"ר ד. גרבלין , ד"ר מ. קנדריק  והרשת הבין לאומית של המפקפקים בכולסטרול.

מזיק במיוחד הוא שילוב רמות גבוהות של כולסטרול LDL עם רמות נמוכות של כולסטרול HDL - רמות גבוהות של שומנים בדם (טריגליצרידים), בעיקר בצירוף עישון סיגריות. קיימים קווים מנחים בינלאומיים בנושא יעדי איזון הכולסטרול. ההנחיות מגדירות כיעד טיפול ראשון את ה-LDL (הכולסטרול "הרע") וממליצות לנסות ולאזן את הכולסטרול שאינו LDL (בלעז non-LDL Cholesterol) בהמשך.

על פי ההנחיות הנוכחיות, רמת הכולסטרול הכללית (total cholesterol) הרצויה היא עד 200 מ"ג ל-100 סמ"ק דם (מ"ג%). רמת כולסטרול בתחום 200–239 מ"ג% נחשבת גבולית-גבוהה, ורמה מעל 240 מ"ג% מוגדרת כגבוהה. רמת HDL (כולסטרול "טוב") של 40 מ"ג% מוגדרת כגבול התחתון של הנורמה, כשמתחת לרמה זו גובר הסיכוי לפתח מחלת לב. רמת ה-LDL (כולסטרול "רע") הרצויה היא פחות מ-100 מ"ג%, כאשר רמה של 130–159 מ"ג% נחשבת לגבולית גבוהה, ומעל 160 מ"ג% לרמה גבוהה.

ניתן להשפיע על פרופיל השומנים באמצעות שינוי הרגלי חיים ובאמצעות תרופות מקבוצות שונות. פעילות גופנית אירובית ותזונה הכוללת הרבה ירקות, שומנים מסוג אומגה 3 ודגים, תזונה דלה בשומן טראנס ובשומן רווי ומוגבלת בצריכת פחמימות - כל זה עשוי לתרום לפרופיל שומנים רצוי ולמניעת מחלות לב. עם זאת, במקרים רבים של עודף כולסטרול מקובל להשתמש בתרופות להפחתת רמת הכולסטרול לזו המומלצת. קבוצת תרופות אחת המשמשת לעיכוב ייצור הכולסטרול הם הסטטינים, הפועלים באמצעות עיכוב האנזים HMG-CoA-reductase שמשתתף בתהליך ייצור הכולסטרול (מחומצה מוואלונית, שמקורה בפחמימות, בחלבונים או בשומנים).

ניתן לסווג את ה-LDL לחלקיקים קטנים-דחוסים ולחלקיקים יותר גדולים; רמות ה-LDL אינן בהכרח משקפות את כמות החלקיקים הקטנים-הדחוסים, שהם מגבירי הסיכון למחלות לב יותר מהחלקיקים הגדולים, הגם שיש קורלציה מאוד גבוהה בין רמות LDL גבוהות לגודל החלקיקים. ברם, לא נראה שיש לאבחנה הזו משמעות רלוונטית עבור האוכלוסייה בזמן זה.

ראו גם
 פרגננולון
 היפרכולסטרולמיה
 היפוכולסטרולמיה
 סטטין
 קסנתלזמה

לקריאה נוספת
 פרופ' שלמה איזנברג, שומנים וכולסטרול בגוף האדם, בהוצאת אוניברסיטה משודרת

קישורים חיצוניים

 מסלול הסינתזה של כולסטרול בתא 

 הכולסטרול וגוף האדם
 פורום באתר דוקטורס בנושא כולסטרול ותוספי תזונה.
 ד"ר אבנר להט עונה על שאלות הקשורות בכולסטרול באתר שאל את הרופא
 מהו כולסטרול ומהו תפקידו דר' אולגה רז מנהלת היחידה לתזונה במרכז הרפואי איכילוב.

 מחשבון איזון בין ערכי כולסטרול


הערות שוליים

קטגוריה:ליפידים
קטגוריה:תזונה