קומורו

האיחוד של איי קומורו (בקומורית בדיאלקט נגזידג'ה: Udzima wa Komori; בערבית: ٱلْاِتِّحَادُ ٱلْقُمُرِي – אַלִאתִּחַ֫אד אלְקֻמֻרִי; בצרפתית: Union des Comores) הקרויה גם הרפובליקה של איחוד איי קומורו (בערבית: جمهورية القُمُر المتحدة – גֻ'מְהוּרִיַּת אלְקֻמֻר אלְמֻתַּחִדַה, בליטון: Jumhuriyat al-Qumur al-Muttaḥida) או איי קומורו (בערבית: جُزُرُ ٱلْقُمُر – גֻ'זֻר אלְקֻמֻר) ולשעבר הרפובליקה הפדרלית האסלאמית של איי קומורו (בערבית: جمهورية القمر الإتحادية الإسلامية; בצרפתית: République Fédérale Islamique des Comores) היא מדינת איים פדרלית בקצהו הצפוני של מצר מוזמביק באוקיינוס ההודי, בין צפון מדגסקר לצפון מוזמביק.
שפותיה הרשמיות של הפדרציה הן קומורית בדיאלקט נגזידג'ה, ערבית וצרפתית.
כ-98% מאוכלוסיית קומורו הם מוסלמים סונים, והמדינה חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.

גאוגרפיה

איי קומורו נמצאים במצר מוזמביק שבאוקיינוס ההודי, בין חופי מוזמביק לחוף הצפוני של מדגסקר.

קומורו משתרעת על פני שלושה איים גדולים:
גרנד קומור (נגזידג'ה) – 1,148 קמ"ר. 351,400 תושבים. עיר ראשית: מורוני (בירת המדינה) 51,200 תושבים.
אנג'ואן (נזואני) – 424 קמ"ר. 246,500 תושבים. עיר ראשית: מוטסמודו 28,900 תושבים.
מוהֶלי (מואלי) – 290 קמ"ר. 30,600 תושבים. עיר ראשית: פומבוני 13,000 תושבים.

האי הרביעי בארכיפלג של קומורו, מיוט, נמצא בשליטת צרפת. האיים של קומורו הם וולקניים, ובהם הרי געש שחלקם עדיין פעילים. הפסגה הגבוהה ביותר במדינה היא הר הגעש הפעיל קרטלה (2,361 מטרים מעל פני הים), הנמצא באי גראן קומור, מדרום-מזרח לבירה מורוני. קרטלה התפרץ בפעם האחרונה בשנת 1977. לאיים רצועות חוף צרות, הנתחמות בגבעות. בפנים הארץ יש הרים תלולים, ובהם עוברים נהרות הזורמים אל הים במפלים תלולים. באי אנג'ואן נמצאים מפלי המים ז'יינקונדרה (Dziancoundre).

אקלים
בקומורו שורר אקלים טרופי חם, המאופיין בהבדלי טמפרטורות קטנים בין עונות השנה ובכמות משקעים גדולה, בעיר הבירה מורוני למשל יורדים בממוצע 2540 מ"מ בשנה. רוב המשקעים יורדים בין נובמבר לאפריל, אך גשמים משמעותיים יורדים לאורך כל השנה.

כמות משקעים חודשית ממוצעת בעיר הבירה מורוני:
ינואר: 350
פברואר: 300
מרץ: 290
אפריל: 290
מאי: 230
יוני: 210
יולי: 200
אוגוסט: 130
ספטמבר: 130
אוקטובר: 90
נובמבר: 100
דצמבר: 220

 פאונה 
באי מוהלי, הנמצא ממערב לאנג'ואן, נמצאת שמורה ימית בחוף הדרומי, שם מטילים צבי הים את ביציהם. על האי חיים למורים.
במים הטריטוריאליים של קומורו חיים דגים שונים, ובהם הלטימריה - מין נדיר שהתגלו מאובנים שלו מלפני 400 מיליון שנה.

 פלורה 
כ-20 אחוזים משטח האיים מכוסים עצים. ברצועת החוף גדלים עצי בננה, מנגו ודקלים. בהרים צומחים שיחי קיטיסוס ואברש וחזזיות.

היסטוריה

האיים של מדינת קומורו יושבו רק במאה השישית לספירה, כאשר הגיעו אליהם מהגרים מלאים ופולינזים. במשך הדורות הגיעו מהגרים נוספים מאפריקה, מפרס ומארצות ערב. בין המאה העשירית למאה ה-15 שלטו בקומורו כמה סולטאנים ממוצא פרסי, כאשר כל אחד מהם שלט באי אחר.

האירופי הראשון שביקר באיים היה האנגלי ג'יימס לנקסטר, שהגיע ב-1591. ב-1843 השתלטה צרפת על האיים, ב-1914 הם הוכפפו תחת המושל הצרפתי של מדגסקר וב-1946 הם הפכו לטריטוריה צרפתית מעבר לים. ב-1958 תושבי האי הצביעו במשאל עם בעד הישארות תחת שלטון צרפתי, במעבר לרפובליקה הצרפתית החמישית. ב-1961, שנה לאחר שמדגסקר זכתה בעצמאות, קיבלה קומורו אוטונומיה שהורחבה ב-1968.

ב-1974 נערך בקומורו משאל עם, שבו הצביע הרוב בעד עצמאות מצרפת. תושבי האי מָיוֹט העדיפו להישאר תחת שלטון צרפת ולכן ארגנה צרפת משאל עם נפרד לכל אי. בעקבות זאת, ב-6 ביולי 1975 הכריזה קומורו על עצמאותה, ובראש המדינה החדשה עמד הנשיא אחמד עבדאללה. צרפת הכירה בעצמאותה, אך בעקבות תוצאות משאל העם החוזר במיוט שבו הצביעו הרוב בעד הישארות תחת שלטון צרפת, נשארה מיוט תחת שלטון צרפתי, דבר שאינו מקובל על קומורו. גם היום שייך האי מיוט לצרפת, ואזרחיו נחשבים לצרפתים.

בנובמבר 1975 הפכה קומורו לחברה ה-143 באו"ם.

באוגוסט 1975 בוצעה בקומורו הפיכה, ועבדאללה הודח מתפקידו. ב-1978 שב עבדאללה ותפס את השלטון בעזרת שכירי חרב. ב-1989 הוא נרצח וכנשיא מונה סעיד מוחמד ג'והר . ב-1992 שוב אירע ניסיון הפיכה. ג'והר נשאר בתפקידו עד לבחירות שנערכו בספטמבר 1995, שבהן נבחר מוחמד תקי עבדולכרים .

באוגוסט 1997 הכריזו שניים משלושת האיים הגדולים, מוהלי ואנג'ואן, על פרישתם מקומורו. הרקע לכך היה רצון התושבים באיים אלה לחדש את הקשרים עם צרפת. בספטמבר באותה שנה ניסה צבא המדינה להחזיר את שני האיים לשליטתה, אך נכשל. בניסיון לפתור את המשבר מינה הנשיא, מוחמד תקי עבדולכרים, את נורדין בורהאן, יליד אנג'ואן, לראשות הממשלה.

בשנת 1998 נפטר תקי, ואזאלי אסומאני תפס את מקומו בהפיכה צבאית שקטה. בבחירות בשנת 2006 הפסיד אסומאני, ובפעם הראשונה בהיסטוריה של המדינה איפשר חילופי שלטון דמוקרטיים, בכך שפינה את מקומו לנשיא אחמד עבדאללה מוחמד סמבי. ב-2016 נתמנה אסומאני שוב לנשיא.

פוליטיקה

שיטת הממשל בקומורו היא רפובליקה נשיאותית פדרטיבית ומתקיימת בה מערכת רב-מפלגתית. הנשיא הוא גם ראש הממשלה. החוקה הנוכחית אושרה במשאל עם ב-23 בדצמבר 2001, וחוקות האיים אושרו בחודשים שלאחר מכן. לכל אחד מן האיים במדינה יש אוטונומיה רבה הכוללת בין השאר חוקה, נשיא ופרלמנט.

הפרלמנט המקומי הוא חד-ביתי ומכיל 33 מושבים.

המבוא לחוקה מבטיח אוריינטציה פוליטית אסלאמית, עם מחויבות לזכויות האדם. קומורו חברה באו"ם מאז הקמתה. בנוסף על כך, היא חברה גם בארגון אחדות אפריקה, המדינות הבלתי-מזדהות, הליגה הערבית, האיחוד האפריקאי, הבנק העולמי, קרן המטבע הבין-לאומית והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.

 צבא וביטחון 

במדינה פועל צבא קטן ומשטרה של כ-500 איש. ישנו שיתוף פעולה מבוסס עם צרפת. במסגרת שיתוף הפעולה, צרפת עוזרת לקומורו בהגנה הימית, בהכשרת החיילים, מעקב אווירי אחר הנעשה באזור ואף נוכחות של קצינים צרפתיים בקומורו. צרפת אף מחזיקה פלוגה של לגיון הזרים הצרפתי באזור ומתחזקת בסיס ימי קטן.

 יחסי חוץ 
יחסי ישראל–קומורו

בעקבות חתימת הסכמי אוסלו ב-1993, פנה נשיא איי קומורו, סעיד מוחמד ג'והר, לישראל בבקשה לסיוע כלכלי, בתמורה ליצירת קשרים דיפלומטיים והכרה בישראל.
בעקבות מגעים בין מכריו של ג'והר לבין גורמים במשרד החוץ הישראלי נחתם ב-10 בנובמבר 1994, בין נשיא איי קומורו ויהודה לנקרי, שגריר ישראל בצרפת ומיופה הכוח מטעם משרד החוץ הישראלי, הסכם עקרוני לכינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
ההסכם נחתם בפריז, בבית שבבעלותו של הנשיא ג'והר.
נשיא קומורו קיווה, בעקבות חתימת ההסכם, לתרומה חד פעמית מממשלת ישראל בסך של 200 מיליון דולרים.
שר החוץ אז, שמעון פרס, התחייב במכתב שנמסר לנשיא, שמשרד החוץ יפעל לסייע לקומורו באמצעות המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי.
בעקבות הפרסום בכלי התקשורת על חתימת ההסכם, חלק ממדינות ערב, בעיקר לוב ואיראן, גינו את יוזמת הנשיא ולחצו עליו לחזור בו מיוזמתו, תמורת סיוע כלכלי נדיב.
מכיוון שישראל לא נענתה לבקשת הנשיא לסיוע, הממשל של איי קומורו חזר בו וההסכם הפך להצהרה משותפת המודיעה על כינון יחסים בלבד. שגרירות ישראלית לא נפתחה בקומורו.

ב־14 במאי 2013 העבירה ממשלת איי קומורו למשרד התובעת הכללית בבית המשפט הפלילי הבין-לאומי תביעה נגד ישראל בעניין המשט לעזה ב-2010. חצי שנה לאחר מכן הודיעה התובעת שבדיקת המידע שהוגש לה אינה מצדיקה פתיחת חקירה מצדה. נציגי איי קומורו, בהנחיית טורקיה, לא ויתרו והגישו ערעור על החלטת התובעת ב־29 בינואר 2015. הערעור התקבל בשתי ערכאות של בית המשפט הבינלאומי. עקב כך חויבה התובעת לבחון מחדש את עמדתה בהקדם האפשרי.

באוקטובר 2021 פורסם כי החלו שיחות נורמליזציה בין ישראל לקומורו לכינון יחסים דיפלומטיים, ברוח הסכמי אברהם.

 כלכלה

כלכלת קומורו מתבססת בעיקר על החקלאות, התורמת כ-39 אחוזים מהתוצר לאומי גולמי ומעסיקה כ-80 אחוזים מכוח העבודה במשק. הגידולים העיקריים הם תירס, קוקוס, קסאווה, תפוחי אדמה מתוקים, בננות ואורז. משק החי כולל בעיקר עזים, בקר וכבשים. הגידולים העיקריים ליצוא הם תבלינים כמו וניל וציפורן וכן קפה וקקאו. החקלאות אינה מספקת את תצרוכת המזון במדינה, הנאלצת לייבא מוצרי מזון בסיסיים.
התעשייה תורמת כ-13 אחוזים מהתוצר הלאומי הגולמי ועוסקת בעיקר בעיבוד התוצרת החקלאית. המוצרים העיקריים הם וניל מעובד, שמנים אתריים, קופרה, סבון ומוצרי עץ.
קומורו אינה עשירה במשאבי טבע, אך מופקת בה אנרגיה הידרואלקטרית מהנהרות, המספקת חלק ניכר מתצרוכת החשמל של המדינה.

המטבע הוא פרנק קומורי (מתחלק ל-100 סנטים).

 תחבורה 
נמל התעופה הבין-לאומי של קומורו נמצא במרחק 25 קילומטרים מהבירה מורוני. מרבית הטיסות מגיעות מטנזניה, מדגסקר וקניה.

תיירות
מורוני, בירת קומורו, נמצאת במערב האי הצפוני גראן קומור, לחוף האוקיינוס ההודי. אתרי תיירות ידועים בה הם הרובע הערבי, שבו פועלים כמה שווקים והמרכז הלאומי לתיעוד ולמחקר מדעי (Centre Nationale de Documentation et de Recherche Scientifique). במקום פועל מוזיאון, ובו מוצגים שונים של ההיסטוריה והתרבות של המדינה.
בעיר מוטסאמודו שבאי אנג'ואן, הנמצא מדרום-מזרח לגראן קומור, מספר אתרי תיירות, העיקריים בהם הם ארמון הסולטאן והמצודה.

דמוגרפיה

 חלוקה אתנית 
תושבי קומורו הם צאצאי מהגרים, ובהם מלגשים, מלאים, ערבים, אפריקאים ואירופים, בעיקר צרפתים. צאצאי המתיישבים הצרפתים שולטים בחיי הפוליטיקה והכלכלה במדינה, ואילו העובדים בחקלאות הם ברובם ממוצא אפריקאי. אי-השוויון בחלוקת המשאבים והמתיחות האתנית גורמים לאי-יציבות פוליטית במדינה.

 דת 
כ-98% מאוכלוסיית קומורו הם מוסלמים סונים וישנו מיעוט קטן של נוצרים קתולים.

 שפות 
שפות רשמיות: קומורית בדיאלקט נגזידג'ה, צרפתית וערבית.

שפות נוספות שאינן רשמיות: מלגשית וסוואהילי.

 עיור 
30 אחוזים מהתושבים מתגוררים בערים.

 תרבות וחינוך 
התרבות של קומורו משלבת יסודות אפריקאיים עם השפעות אסלאמיות. ריקודים עממיים מקובלים מאוד במדינה.

הלימודים הם חינם וחובה בגילאים 7–15. בקומורו פועלים בתי ספר אסלאמיים וכן בתי ספר ממלכתיים. אף ששיעור הילדים הלומדים בבתי הספר עולה בהתמדה, יותר מ-40% מילדי האיים אינם לומדים בבתי ספר.
בנוסף פועל מוסד להכשרת מורים. אין בקומורו אוניברסיטאות.

קישורים חיצוניים




ביאורים

הערות שוליים

*
קטגוריה:איים באוקיינוס ההודי
קטגוריה:אפריקה: איים
קטגוריה:מדינות איים
קטגוריה:מדינות אפריקה
קטגוריה:מדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
קטגוריה:מדינות החברות בליגה הערבית
קטגוריה:מדינות העולם
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות ערבית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות צרפתית
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1975
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פדרציות
קטגוריה:רפובליקות פדרליות