מפלגת ש"ס

תנועת ש"ס (ובשמה המלא: "התאחדות הספרדים העולמית שומרי תורה", ולאחר פטירתו של הרב עובדיה יוסף "התאחדות הספרדים שומרי תורה תנועתו של מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל") היא מפלגה חרדית-ספרדית בישראל שהוקמה ב-1982, ועומדת לבחירה ברמה הארצית החל מהבחירות לכנסת האחת עשרה ב-1984.

היסטוריה
המפלגה הוקמה כמפלגה מוניציפלית (עם רצון להתמודד בעתיד כרשימה עצמאית) ב-1982, לקראת הבחירות לעיריית ירושלים שנערכו באוקטובר 1983. מקימי ש"ס המוניציפלית היו ירושלמים חרדים-ספרדים בשנות ה-30 לחייהם, ובראשם יעקב כהן, נסים זאב ושלמה דיין (שני האחרונים לימים חברי כנסת). לאחר שהתייאשו מהאגף המזרחי בתוך "אגודת ישראל" הוחלט להקים מפלגה שתפנה לא רק אל האוכלוסייה החרדית-ספרדית, אלא לכלל המזרחים בישראל, כולל אלה שאינם שומרים מצוות. שם המפלגה שנבחר היה "התאחדות הספרדים שומרי תורה", והאותיות שנבחרו היו ש"ס, ומאז מוכרת בשם זה, כשמה של המפלגה.

לקראת הבחירות הוקמה מועצת חכמי התורה בהנהגתו של הרב עובדיה יוסף, כאשר הרב שך, מנהיג הזרם החרדי-ליטאי, תמך בהקמתה. הרב שך היה מתומכיה המובהקים של ש"ס עד 1990 (אז החליט לפרוש בשל פרשיית "התרגיל המסריח"). המפלגה הצליחה בבחירות המוניציפליות של 1983 וזכתה בשלושה מנדטים.

לאחר ההצלחה בבחירות לעיריית ירושלים הפכה ש"ס לתנועה ארצית, שפניה אל הבחירות לכנסת האחת עשרה שנערכו ב-1984. בראש הרשימה הוצב הרב יצחק חיים פרץ. התנועה זכתה בבחירות אלו ל-4 מנדטים והייתה הפתעת הבחירות. הצלחת המפלגה גרמה לקרע בתוך אגודת ישראל בין הליטאים לחסידים אשר כתוצאה ממנו הורה הרב שך לתומכיו להצביע לש"ס - וכך עברו שני מנדטים מאגודת ישראל לש"ס. כשנה לאחר הבחירות, ב-1985, בעקבות קרע בין ש"ס הירושלמית לש"ס הארצית, שונה שמה של המפלגה הארצית לש"ס - התאחדות הספרדים העולמית שומרי תורה. אחד מהישגיה הראשוניים בזירה הפוליטית ב"מלחמה על השבת" נרשם כבר ב-1986 כשראש הממשלה שמעון פרס נכנע ללחץ ראשיה והורה על סגירת שוק השבת הראשון במדינה, "הפישפשוק", בקיבוץ ניר אליהו.

יו"ר תנועת ש"ס, הרב יצחק חיים פרץ, כיהן כשר הפנים בממשלת האחדות של יצחק שמיר ושמעון פרס, וכשר הקליטה בממשלתו של יצחק שמיר. על רקע חילוקי דעות עם אריה דרעי, עקב "התרגיל המסריח" שנעשה בניגוד להוראתו של הרב שך - מורו הרוחני של הרב פרץ, הוא פרש מהסיעה וב-25 בדצמבר 1990 הקים סיעת יחיד. במקומו מונה שר הפנים ומקורבו של הרב יוסף, אריה דרעי, ליו"ר. לאחר בחירות 1992 חברה ש"ס לשמאל והצטרפה לממשלת ישראל העשרים וחמש בראשות יצחק רבין. בעקבות החלטת בג"ץ כי אריה דרעי אינו יכול להמשיך בכהונתו כשר הפנים עקב כתב האישום נגדו ובעקבות חתימת הסכמי אוסלו פרשו אנשי ש"ס מהממשלה בספטמבר 1993. בהצבעה בכנסת על ההסכם כל חברי הסיעה נמנעו או נעדרו מהמליאה.

כמות הקולות של המפלגה עלתה בהתמדה. בבחירות 1996 קיבלה 10 מנדטים ובבחירות 1999, זכתה להצלחה סוחפת לאחר שקיבלה 17 מנדטים, רבים מהם על חשבון הליכוד. ברם, דרעי מצא עצמו אז מחוץ לפוליטיקה בגלל הרשעתו במשפט פלילי וכניסתו לכלא לשנתיים עקב כך, וחבר הכנסת אלי ישי מונה ליו"ר במקומו. לצד דרעי, הורשעו לאורך השנים עוד שישה חברי כנסת של ש"ס בפלילים: יאיר לוי, רפאל פנחסי, יאיר פרץ, עופר חוגי, שלמה דיין ושלמה בניזרי.

במסע הבחירות לכנסת השש עשרה ב-2003 קיבלה ש"ס 11 מנדטים ונותרה לראשונה בתולדותיה מחוץ לקואליציה. בבחירות 2006 קיבלה ש"ס 12 מנדטים והצטרפה לממשלת אולמרט.
ממוזער|הרב עובדיה יוסף מנהיג תנועת ש"ס בעבר
ב-2010 הצטרפה ש"ס כחברה אל ההסתדרות הציונית העולמית, ארגון הגג של התנועה הציונית. כחלק מהמהלך הודיעה המפלגה כי תשנה את תקנונה ותאמץ את אמנת ירושלים שגובשה ב-2004 על ידי המפלגות הציוניות. לצורך ההצטרפות חברה ש"ס אל הליכוד וביחד פעלו כסיעה משותפת במנגנוני ההסתדרות. הצעד עורר תגובות קשות מצד דגל התורה.

באוקטובר 2012 החליטה מועצת חכמי התורה כי תפקיד היו"ר יבוטל עד לאחר הבחירות לכנסת התשע עשרה, ואריה דרעי ישוב לתנועה וישתלב בהנהגתה יחד עם אלי ישי ואריאל אטיאס. ברשימה לכנסת התשע עשרה הוצב אלי ישי במקום הראשון ואחריו אריה דרעי ואריאל אטיאס. קמפיין ש"ס היה "חוזרים הביתה", וסיסמת הבחירות "את אחיי אנוכי מבקש".

ב-2 במאי 2013, שלשה חודשים לאחר הבחירות לכנסת התשע עשרה, מונה אריה דרעי ליו"ר תנועת ש"ס.

ב-7 באוקטובר 2013 נפטר המרן, מנהיגה הרוחני של המפלגה, הרב עובדיה יוסף. את מקומו כמנהיג הרוחני של ש"ס תפס הרב שלום כהן.

ב-15 בדצמבר 2014 עזב אלי ישי את המפלגה עקב חילוקי דעות עם אריה דרעי, והקים את מפלגת יחד, בתמיכתו של הרב מאיר מזוז.

ב-28 בדצמבר 2014 פורסמה בחדשות ערוץ 2 קלטת וידאו מ-2008, בה נראה הרב עובדיה יוסף מביע את חששו מדרעי ומכנה אותו "רשע". אחרי הסערה שהתחוללה עם פרסום הקלטת, שלח דרעי ב-29 בדצמבר מכתב למועצת החכמים בו הציע להתפטר מהנהגת המפלגה, אך מועצת חכמי ש"ס דחתה את התפטרותו. על פי עיתון הארץ, טיוטת התמיכה של מועצת החכמים הוכנה עוד בטרם הגיע מכתב התפטרותו לידיה. קמפיין המפלגה בבחירות 2015 כלל את "קמפיין השקופים" ואת הסיסמה: "המהפכה חוזרת".

בעקבות הבחירות לכנסת העשרים כוחה של ש"ס הצטמצם מאוד והיא השיגה 7 מנדטים בלבד בכנסת - השפל מאז 1992, זאת לאור התמודדתו של אלי ישי ומפלגתו "יחד" שגרעה ממצביעי המפלגה.

במסע הבחירות לכנסת העשרים ואחת קמפיין ש"ס התבסס על הסיסמה "ביבי צריך אריה חזק", וגם: "כותל המזרח של עולם התורה". בבחירות השיגה ש"ס 8 מנדטים.

במסגרת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים ש"ס קיבלה 9 מנדטים, ובכך הגדילה את כוחה. במסע הבחירות לכנסת העשרים ושלוש ש"ס שמרה על כוחה, והצטרפה לממשלת האחדות.
ממוזער|אריה דרעי, יו"ר התנועה
ב-22 באוקטובר 2021 חתם יושב ראש המפלגה אריה דרעי על הסדר טיעון בתשובה לכתב אישום על עבירות מס שהוגש נגדו, ובמסגרתו סוכם על התפטרות מהכנסת ועל תשלום קנס כספי. ב-25 בינואר 2022 נכנסה התפטרותו לתוקף וחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי מונה ליו"ר הסיעה. חבר הכנסת יוסף טייב נכנס לכנסת במקום דרעי. באוגוסט 2022 נפטר מנהיגה הרוחני של המפלגה הרב שלום כהן.

ב-17 באפריל 2023 נוספו להנהגת ש"ס כחברי מועצת חכמי התורה הרבנים אברהם סלים, שלמה מחפוד, שלמה בן שמעון ושמואל בצלאל.

ב-16 ביולי 2025, החליטה מועצת חכמי התורה של ש"ס על פרישת המפלגה מהממשלה.

פעילות תקציבית וממשלתית
אחת ממטרותיה של המפלגה, הייתה לדאוג לתקצוב הוגן למוסדות החינוך הדתיים הספרדיים, על רקע טענות לקיפוח מתמשך מצד אגודת ישראל האשכנזית. לאור הצלחתה בבחירות בשנת 1984 החלה בהקמת מוסדות נלווים לתנועה, בהם תנועת אל המעיין ורשת בתי הספר של מעיין החינוך התורני.

ש"ס פעלה להעברת תקציבים למוסדות דתיים ברחבי הארץ ולתקצוב רשת החינוך שלה, וכן להגדלת הקצבאות לשכבות החלשות, ובעיקר קצבאות הילדים. לצורך כך הייתה שותפה בכל קואליציה מיום הקמתה ועד שנת 2003. התגברות כוחה, שהפכה אותה במספר כנסות ללשון מאזניים קואליציונית, הביאה לטענות מתנגדיה כי היא נוקטת ב"סחטנות פוליטית" של הקופה הציבורית. בהתנגדות לדרישות המפלגות החרדיות בכלל, וש"ס בפרט, בלטה מפלגת שינוי בראשות טומי לפיד, אשר התנתה את כניסתה לממשלה בכך שש"ס לא תהיה שותפה בקואליציה. בכנסת ה-16 זכתה שינוי ב-15 מנדטים, ונכנסה לקואליציה בראשות אריאל שרון במקום ש"ס. בממשלה זו פעלה הממשלה ושר האוצר בנימין נתניהו להורדה דרסטית של הקצבאות. לאחר התפטרות אהוד אולמרט בשלהי הכנסת השבע עשרה, שבה ש"ס לדרוש את העלאת קצבאות הילדים וציפי לבני סרבה לדרישתה והעדיפה ללכת לבחירות.

בבחירות לכנסת ה-18 זכתה ש"ס ב-11 מנדטים. ב-23 במרץ 2009 חתמה מפלגת ש"ס על הסכם קואליציוני עם מפלגת הליכוד, שמקנה לש"ס את תיק הפנים לאלי ישי, ואת תיק הבינוי והשיכון (אריאל אטיאס), את תיק הדתות ושר בלי תיק. כמו כן, מונה מטעם ש"ס סגן שר במשרד האוצר, ויו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת. כמו כן, ש"ס והליכוד הגיעו להסכמות בנושא קצבאות הילדים.

ש"ס נוטה לבקש לעצמה את משרד הפנים במשא ומתן הקואליציוני, על-מנת שתוכל לקבוע את הטון בסוגיות של דת ומדינה. בנוסף למשרד הפנים, מעדיפה ש"ס לרוב משרדים בעלי אופי סוציאלי כמו הרווחה, הבריאות, השיכון, העלייה והקליטה והדתות.

 מצע 
ממוזער|פתק הצבעה של המפלגה|טקסט=|170x170 פיקסלים
ממוזער|פיתות טריות שחילקו פעילי מפלגת ש"ס במהלך בחירות 2015. על הפיתות מופיע ההדפס: "לפיד דואג לסושי, אנחנו דואגים ללחם." וסיסמת הבחירות של המפלגה ב-2015: "המהפכה חוזרת!"
על-פי המצע שלה, מטרותיה של ש"ס הן להביא לכך שלא תהיה אפליה בין ספרדים לאשכנזים, וכן לקרב את הספרדים המסורתיים אל היהדות ובכך "להחזיר עטרה ליושנה". יחד עם שמרנות חברתית ודתית, המפלגה תומכת במדינת הלכה. כמו כן ש"ס מתמידה להציג עצמה כמפלגה סוציאל-דמוקרטית, המעמידה את האינטרסים של המעמדות הסוציו-אקונומיים הנמוכים בראש מעייניה.

גישת המפלגה בשאלת מסירת שטחים הייתה נתונה לתנודתיות מסוימת. בעוד שבהצבעה בכנסת על הסכם אוסלו א' נמנעו חבריה, המפלגה התנגדה לחתימה על הסכם אוסלו ב', למשא ומתן הישראלי-פלסטיני בקמפ דייוויד 2000 ולתוכנית ההתנתקות. גם בעמדותיו של המנהיג הרוחני של התנועה, הרב עובדיה יוסף, ניתן לראות קו דומה. בעוד הרב יוסף הביע בפסק הלכה מ־1980 תמיכה בהשבת שטחים בהסכם השלום בין ישראל למצרים בנימוק של פיקוח נפש, אך בימי הסכמי אוסלו הביע התנגדות רפה שהפכה תקיפה יותר עם הזמן.

בשנת 2010 ש"ס אימצה את אמנת ירושלים, אמנה שגובשה ב־2004 על ידי כלל המפלגות הציוניות בישראל, והצטרפה להסתדרות הציונית העולמית.

על פי המכון הישראלי לדמוקרטיה: "התנועה דוגלת בקיומה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי, ושואפת לקבץ בה את יהודי העולם. מבחינה ביטחונית-מדינית המפלגה תומכת בהסדרי שלום עם מדינות ערב תוך שמירה על ביטחונם של תושבי ישראל, אך עם זאת מתנגדת לחלוקת ירושלים. בשורה של הצבעות מפתח בסוגיות מדיניות היא הפגינה קו ניצי ימני."

כמקובל במפלגות החרדיות, המפלגה אינה מציבה נשים ברשימתה לכנסת. עם זאת, לקראת הבחירות לכנסת העשרים יזם אריה דרעי הקמת מועצת נשים מייעצת, בראשות עדינה בר שלום, בתו של הרב יוסף, ויפה דרעי, אשתו של היו"ר דרעי.

ב־1993 הקימה התנועה ביטאון בשם "יום ליום", שנועד להביע השקפה התואמת גם את דעתו של הרב עובדיה יוסף. העיתון נמכר ב־2017 לידי נעמה עידן, והמפלגה הקימה ביטאון חדש - "הדרך".

ראשי המפלגה
+ מספר שם התחלת כהונה סיום כהונה1נסים זאב198219842 יצחק חיים פרץ 1984 19903 אריה דרעי 1990 19994 אלי ישי 1999 20125 טריומווירט של אריאל אטיאס, אריה דרעי ואלי ישי 2012 2013(3) אריה דרעי 2013 מכהן

 נציגי ש"ס בכנסת 

נציגי המפלגה, בכל הכנסות, היו רק גברים.

 כנסת חברי כנסת הערות הכנסת ה-11 (1984) 4 מנדטים: יצחק חיים פרץ, רפאל פנחסי, יעקב יוסף, שמעון בן-שלמה שמעון בן-שלמה פרש מהסיעה ב-27 בספטמבר 1988 והקים סיעת יחיד. הכנסת ה-12 (1988) 6 מנדטים: יצחק חיים פרץ, רפאל פנחסי, יוסף עזרן, אריה גמליאל, יאיר לוי, שלמה דיין יצחק חיים פרץ פרש מהסיעה ב-25 בדצמבר 1990 והקים את סיעת "מוריה - עם ישראל על-פי תורת ישראל". הכנסת ה-13 (1992) 6 מנדטים: אריה דרעי, משה מאיה, יוסף עזרן, אריה גמליאל, רפאל פנחסי, שלמה בניזרי יוסף עזרן פרש מהסיעה ב-28 בפברואר 1996 והקים סיעת יחיד. הכנסת ה-14 (1996) 10 מנדטים: אריה דרעי, אריה גמליאל, רפאל פנחסי, שלמה בניזרי, אלי ישי, יצחק כהן, דוד אזולאי, דוד טל, נסים דהן, יצחק וקנין הכנסת ה-15 (1999) 17 מנדטים: אריה גמליאל, אליהו סויסה, אלי ישי, שלמה בניזרי, יצחק כהן, אמנון כהן, נסים דהן, דוד אזולאי, דוד טל, יצחק וקנין, רחמים מלול, משולם נהרי, יצחק סבן, נסים זאב, יאיר פרץ, עופר חוגי, יצחק גאגולה, פנחס צברי ב-14 בנובמבר 2002 פרש דוד טל מהכנסת על מנת להתמודד על מקום ברשימת הליכוד (לבסוף כשל בכך והתמודד מטעם עם אחד). החליף אותו פנחס צברי. הכנסת ה-16 (2003) 11 מנדטים: אלי ישי, שלמה בניזרי, נסים דהן, אמנון כהן, יצחק כהן, דוד אזולאי, משולם נהרי, יצחק וקנין, יאיר פרץ, נסים זאב, יעקב מרגי, עופר חוגי מועמד בולט ברשימה שלא נכנס לכנסת: פנחס צברי.
 ב-25 במרץ 2006 פרש יאיר פרץ מהכנסת עקב הרשעתו בקבלת דבר במרמה. החליף אותו עופר חוגי. הכנסת ה-17 (2006) 12 מנדטים: אלי ישי, יצחק כהן, אמנון כהן, משולם נהרי, אריאל אטיאס, שלמה בניזרי, דוד אזולאי, יצחק וקנין, נסים זאב, יעקב מרגי, חיים אמסלם, אברהם מיכאלי, מזור בהיינה מועמד בולט ברשימה שלא נכנס לכנסת: יאיר פרץ.
 ב-27 באפריל 2008 הורשע שלמה בניזרי בעבירה שיש עימה קלון, החליף אותו מזור בהיינה הכנסת ה-18 (2009) 11 מנדטים: אלי ישי, אריאל אטיאס, יצחק כהן, אמנון כהן, משולם נהרי, יעקב מרגי, דוד אזולאי, יצחק וקנין, נסים זאב, חיים אמסלם, אברהם מיכאלי מועמד בולט ברשימה שלא נכנס לכנסת: מזור בהיינה. הכנסת ה-19 (2013) 11 מנדטים: אלי ישי, אריה דרעי, אריאל אטיאס, יצחק כהן, משולם נהרי, אמנון כהן, יעקב מרגי, דוד אזולאי, יצחק וקנין, נסים זאב, אברהם מיכאלי, יואב בן צור, ליאור אדריביוני 2014 אריאל אטיאס פרש מהכנסת, ותחתיו התמנה יואב בן צור לחבר כנסת
 ב-1 בינואר 2015 התפטר אריה דרעי ובמקומו מונה ליאור אדרי הכנסת ה-20 (2015) 7 מנדטים: אריה דרעי, יצחק כהן, יעקב מרגי, דוד אזולאי, משולם נהרי, יצחק וקנין, יואב בן צור, יגאל גואטה, מיכאל מלכיאלי, דני סיידא, ינון אזולאי ב-24 בינואר 2016 הפסיק את חברותו בכנסת משולם נהרי במסגרת "החוק הנורווגי הקטן". במקומו נכנס לכנסת יגאל גואטה.
 ב-31 באוקטובר 2016 התפטר אריה דרעי מהכנסת. במקומו מונה מיכאל מלכיאלי.
 ב-19 בספטמבר 2017 התפטר יגאל גואטה מהכנסת. במקומו נכנס דני סיידה.
 ב-20 בספטמבר 2017 חזר משולם נהרי לכנסת בעקבות התפטרותו מתפקידו כסגן שר ובכך פסקה חברותו של דני סיידה.
 ב-22 בפברואר 2018 הפסיק יצחק כהן את חברותו בכנסת במסגרת "החוק הנורווגי הקטן", במקומו חזר לכנסת דני סיידה.
 ב-12 במרץ 2018 התפטר דוד אזולאי מחברותו בכנסת, במקומו כיהן בנו, ינון אזולאי. בהמשך הקדנציה נפטר דוד אזולאי, ודרעי מילא את מקומו כשר.הכנסת ה-21 (2019)8 מנדטים: אריה דרעי, יצחק כהן, משולם נהרי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, משה ארבל, ינון אזולאיהכנסת ה-22 (2019)9 מנדטים: אריה דרעי, יצחק כהן, משולם נהרי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבולהכנסת ה-23 (2020)9 מנדטים: אריה דרעי, יצחק כהן, משולם נהרי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, אוריאל בוסו, יוסי טייב ב-21 ביוני 2020 הפסיק את חברותו בכנסת אריה דרעי במסגרת "החוק הנורווגי". במקומו נכנס אוריאל בוסו.
 ב-1 ביולי 2020 הפסיק את חברותו בכנסת יואב בן צור במסגרת "החוק הנורווגי". במקומו נכנס יוסי טייב.הכנסת ה-24 (2021)9 מנדטים: אריה דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, אוריאל בוסו, יוסי טייב ב-8 באפריל 2021 הפסיק את חברותו בכנסת אריה דרעי במסגרת "החוק הנורווגי", במקומו נכנס יוסי טייב.
ב-13 ביוני 2021, פסקה כהונתו בממשלה של אריה דרעי והוא חזר לכהן בכנסת במקומו של יוסי טייב.
ב-25 בינואר 2022 התפטר מהכנסת אריה דרעי במסגרת עסקת טיעון, במקומו נכנס יוסי טייב.הכנסת ה-25 (2022)11 מנדטים: אריה דרעי, יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, אוריאל בוסו, יוסי טייב, אברהם בצלאל, יונתן מישרקי, ארז מלול, סימיון מושיאשוילי ב-3 בינואר 2023 הפסיק את חברותו בכנסת יואב בן צור במסגרת "החוק הנורווגי", במקומו נכנס יונתן מישרקי.
 ב-2 בפברואר 2023, הפסיקו את חברותם בכנסת יעקב מרגי וחיים ביטון במסגרת "החוק הנורווגי", במקומם נכנסו ארז מלול וסימיון מושיאשוילי.
 ב-20 ביולי 2025 התרחשו החילופים הבאים:
 פסקה כהונתם בממשלה של יעקב מרגי וחיים ביטון, הם חזרו לכהן בכנסת במקומם של ארז מלול וסימיון מושיאשוילי.
 אברהם בצלאל התפטר מהכנסת, במקומו נכנס ארז מלול.
 פסקה כהונתו בממשלה של יואב בן צור, הוא חזר לכהן בכנסת במקומו של ארז מלול שכהונתו הופסקה והתחדשה לפני כן באותו היום.

תוצאות בחירות
בחירותראש הרשימהקולותאחוזמושבים+/-קואליציה/אופוזיציה1984יצחק חיים פרץ63,6053.11988107,7094.721992אריה דרעי129,3474.91996259,7968.541999430,6761372003אלי ישי258,8798.2262006299,0549.5312009286,3008.491 2013 331,868 8.75 2015אריה דרעי241,6135.73 42019258,2755.9912019 ב'330,1997.4412020352,8427.692021316,0087.17 2022392,9648.252 

בתרבות הפופולרית
בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט "הבלתי רשמיים" בבימויו של אלירן מלכה המבוסס על סיפור ההקמה של המפלגה. ניסים זאב, ממייסדי התנועה, יצא נגד הסרט וטען שנעשה עוול היסטורי משום שלא הוזכר בסרט. גרסתו לסיפור הובאה בספר ״הרב עובדיה שלי״ בהוצאת הרב מרדכי כהן.

לקריאה נוספת
מנחם רהט, ש"ס, הרוח והכוח: איך ניצחה ש"ס את הפוליטיקה הישראלית, הוצאת אלפא תקשורת, 1998.
 אביעזר רביצקי, ש"ס - היבטים תרבותיים ורעיוניים, הוצאת עם עובד, 2006, .
 ריקי טסלר, בשם השם - ש"ס והמהפכה הדתית, הוצאת כתר, 2003.
 יואב פלד, ש"ס - אתגר הישראליות, הוצאת תפו"ח מבית ידיעות אחרונות, 2001.
נסים לאון 'מה שם ייקרא לתופעה שאין יודע מי קבע אותה ולמה?': לשאלת התפתחותה של החרדיות המזרחית בישראל, עיונים 16, 2006, עמ' 85 - 107.
 בתיה זיבצנר ודוד להמן, ש"ס כאתגר - יצירת יהדות ישראלית חדשה, הוצאת רסלינג, 2010.
 גד ברזילי, אחרים בתוכנו: משפט וגבולות פוליטיים לקהילה החרדית עיוני משפט כ"ז עמ' 587.
 נסים ליאון, "הגישה הממלכתית של ש"ס ומשמעותה", בספר: דבורה הכהן ומשה ליסק (עורכים), צומתי הכרעות ופרשיות מפתח בישראל, מכון בן-גוריון לחקר ישראל, 2010
נסים ליאון, הפוסק כתועמלן: הלכה ופופוליזם ביהדות המזרחית בת זמננו, עיונים 20, 2010, הוצאת מכון בן-גוריון, עמ' 337 - 359.
דני פילק, אנחנו העם (אתם לא!): פופוליזם מכיל ופופוליזם מדיר בישראל, עיונים 20, 2010, הוצאת מכון בן-גוריון עמ' 28 - 48.
נסים ליאון, ש"ס, הרב עובדיה יוסף והתהליך המדיני, עיונים 21, 2011, הוצאת מכון בן-גוריון, עמ' 172 - 189.
ענת פלדמן, 'להחזיר עטרה ליושנה' או 'שינוי עטרה ישנה' - תפקיד מנהיגות חרדיות מזרחיות על פי תנועת ש"ס, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2017
 נסים ליאון ויאיר אטינגר, באין רועה: ש"ס וההנהגה החרדית-מזרחית אחרי עידן הרב עובדיה יוסף, ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2018

קישורים חיצוניים







 שידורי וידאו של מפלגת ש"ס, באתר ערוץ הכנסת
מפלגת ש"ס, באתר כנסת פתוחה

 כתבות 

נסים ליאון, "ש"ס מול מזרח נתניה", באתר מוסף שבת, 5 בינואר 2011





 הערות שוליים 

*
ש"ס
קטגוריה:סיעות בכנסת
ש"ס
ש"ס
קטגוריה:מפלגות שמרניות
קטגוריה:עובדיה יוסף
קטגוריה:הרב שך
קטגוריה:ספרדים ועדות המזרח בארץ ישראל
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
ש"ס
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1982
קטגוריה:מפלגות חרדיות בישראל
קטגוריה:פופוליזם ימני
קטגוריה:סיעות החברות בממשלת ישראל ה-37