עדין אבן-ישראל (שטיינזלץ)

הרב עדין אבן־ישראל (שטיינזלץ; ג' באב ה'תרצ"ז, 11 ביולי 1937 – י"ז באב ה'תש"פ, 7 באוגוסט 2020) היה רב, מחנך, הוגה דעות ופרשן תלמוד וחסידות ישראלי. נודע בעיקר בשל פירושו לתלמוד.

שימש כנשיא הסנהדרין החדשה (2004–2008), היה רב בית הכנסת צמח צדק בירושלים ונשיא הישיבות התיכוניות מקור חיים ושפע מקור חיים ונשיא ישיבת תקוע. השתייך לחסידות חב"ד.

חתן פרס ישראל למדעי היהדות לשנת ה'תשמ"ח (1988), עיטור נשיא מדינת ישראל לשנת 2012 ויקיר ירושלים לשנת 2017.

קורות חיים
נולד בירושלים כבן יחיד למשפחה חילונית, לרבקה לאה לבית קרוקוביץ', צאצאית של רבי יצחק מוורקא, ולאברהם משה שטיינזלץ, מצאצאי האדמו"ר הראשון מסלונים. היה גם מצאצאיו של בעל הלבושים. אברהם שטיינזלץ הכיר את אשתו בתקופה שבה היה תלמידו של הלל צייטלין. ב-1924 הזוג הצעיר עלה לארץ ישראל. אברהם היה לקומוניסט נלהב וב-1936 נסע לספרד והשתתף במלחמת האזרחים במסגרת הבריגדות הבין-לאומיות שבאו לעזרת הצבא הרפובליקני. אחרי שובו לארץ ישראל הוא הצטרף למחתרת הלח"י. המשפחה התגוררה בשכונת קטמון.

כששטיינזלץ היה כבן עשר, אביו שכר עבורו מורה לתלמוד, בכדי שלא יהיה "עם הארץ". בשנות העשרה שלו חזר בתשובה, והושפע מרבני חב"ד בירושלים, הרב דב בער אליעזרוב (רבה של קטמון), הרב שמואל אלעזר היילפרין ראש ישיבת תורת אמת חב״ד, אותו החשיב למורו ורבו המובהק, במכתבו הוא אף פונה אליו בתואר רבי אלופי ומיודעי. והרב נחום שמריהו ששונקין. בגיל שש עשרה וחצי החל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה ב והיה אז לסטודנט הצעיר ביותר בה, ובמקביל למד בישיבת תומכי תמימים של חסידות חב"ד בלוד שם התחבר לרב שלמה חיים קסלמן. למד גם בישיבת תורת אמת ובישיבת מיר. מסיבות רפואיות לא שירת בצה"ל.

בקיץ 1951, תשעה באב ה'תשי"א הקים עם הרב משה שפירא את אחוות שלהבתי-ה, ובשנת ה'תשט"ז החלו השניים בהפצת ירחון בשם "רשפים" בעילום שם לאנשי רוח. שמואל הוגו ברגמן תיאר את כתב העת כ"תופעה רוחנית מרתקת", ובעקבות כך נוצר קשר בין שטיינזלץ לבין ברגמן.

לימד מתמטיקה בעזתה (לימים נתיבות). בגיל 24 מונה למנהל תיכון ממלכתי־דתי בבית הגדי. באותה שנה הוצעה לו משרת רב העיר חולון, אך הוא סירב להצעה. בפגישה עם יושב ראש הכנסת קדיש לוז וראש הממשלה לוי אשכול, השניים עודדו אותו לפתוח ביוזמת התלמוד המבואר.

בט"ו בסיוון ה'תשכ"ה נישא לחיה שרה (נפטרה ב-2025), בתו של חיים הלל אזימוב, מחסידי חב"ד בצרפת.

בשנת ה'תשנ"א (1991) שינה את שם משפחתו ל"אבן־ישראל", בהמלצת רבי מנחם מנדל שניאורסון לשנות את שם משפחתו ללשון הקודש.

היה עמית מחקר במכון לדתות באוניברסיטת ייל, עמית מחקר בכיר במרכז ללימודי המדעים והדתות באוניברסיטת קולומביה ומרצה אורח במוסדות אקדמיים נוספים.

יחד עם פרופ' אביגדור שנאן מהאוניברסיטה העברית, שימש יועץ לסרט נסיך מצרים.

בה'תשס"ד (2004) ייסד יחד עם קבוצה של רבנים ואקדמאים את תנועת הסנהדרין החדשה ושימש כנשיאה.

בה'תשע"ז (2016) עבר אירוע מוחי קשה וחדל מלדבר. בי"ז באב ה'תש"ף נפטר, כשבועיים לאחר שחלה בדלקת ריאות, ונקבר בחלקת חב"ד בהר הזיתים בירושלים. אישי ציבור ופוליטיקאים מכל גוני הקשת הפוליטית ספדו לו.

חיבר ספרים רבים בעיקר בפרשנות התלמוד, המקרא והחסידות, על פי הערכות שונות ספריו נמכרו בכחמישה מיליון עותקים. כתב מאות מאמרים תורניים ומאמרי דעה בנושאים שונים.

הושפע מתורת אדמו"רי חב"ד והרבי מקוצק. היה תלמיד של הרבי מנחם מנדל שניאורסון, נפגש עמו ב גם בשנותיו האחרונות. היה בקשר קרוב גם עם אדמו"רי גור, רבי ישראל אלתר, ועם רבי שמחה בונם אלתר.ממוזער|דף מתלמוד שטיינזלץ, במהדורתו הקלאסית
ממוזער|הרב אבן־ישראל עם בנו מנחם יעקב (מני) - מנכ"ל מכון שטיינזלץ, 2018
ממוזער|עם הרב דוב זינגר, ראש ישיבת מקור חיים בהתוועדות בישיבה

 חיים אישיים 
לזוג אבן־ישראל בת ושני בנים, הרב מנחם-יעקב-צבי והרב אברהם-משה-חיים-הלל.

מנחם עומד בראש הוצאת ספריו של הרב. בעבר כיהן בנו הצעיר (אמחי"ה) כמשפיע בישיבת "אחי תמימים" בכפר חב"ד. כיום שניהם עורכים את ספריו.

גיסו הרב שמואל אזימוב היה שליח חב"ד בצרפת.

תלמוד שטיינזלץ

בשנת ה'תשכ"ה (1965) הקים את "המכון הישראלי לפרסומים תלמודיים" לביאור התלמוד במטרה להנגישו לקורא הישראלי. "תלמוד שטיינזלץ" מנוקד, מפוסק ומחולק לפסקאות. בנוסף לפירושי רש"י ותוספות, נכללים בו תרגום של התלמוד מארמית לעברית, בתוספת מבואות, הסברים, סיכומים, ביוגרפיות של חכמי התלמוד, תרשימים, תמונות ועוד. הכרך הראשון יצא לאור בשנת 1967 והאחרון בה'תשע"א (2010).

ביאורו לתלמוד קיבל הסכמות ממנהיגים חרדיים בולטים: הרב משה פיינשטיין, הרבי מליובאויטש, הרב עובדיה יוסף, ועוד.

פירוש דומה יצא על מסכת פאה ומסכת שקלים מהתלמוד הירושלמי. וכן הוציא פירוש על מסכת ספר תורה.

לאחר סיום הוצאת הביאור לתלמוד, הוציא לאור (2016) את הביאור לתנ"ך, למשנה תורה להרמב"ם (2017), והכין את הבסיס לביאור המשנה (שהושלם לאחר פטירתו על ידי מכון שטיינזלץ) וסידור התפילה. שנים לפני כן הוציא לאור את ביאורו לספר התניא (הוצאת משכל), שנערך משיעור שבועי שמסר במשך עשרות שנים ("חוגי ח"ן למשנת חב"ד"), ובו השתתפו אנשי ציבור מפורסמים, שיעורי חסידות נוספים שלו יצאו כביאורים על תורה אור, לקוטי תורה ודרך מצוותיך.

פעילות ציבורית וחינוכית
 בארץ 
בשנות ה-60 החל להרצות בישראל ומחוץ לה בנושאי יהדות. הרצה בין היתר בקיבוצים.

בשנת ה'תשמ"ד (1984) הקים בירושלים את הישיבה הגבוהה "מקור חיים" בשיתוף הרב מנחם פרומן והרב שג"ר. הישיבה נסגרה לאחר ארבע שנים. במקביל נפתחה בשכונת מקור חיים בירושלים הישיבה התיכונית מקור חיים בנשיאותו, שעברה בהמשך לכפר עציון, והיום שוכנת המשכן הקבע שלה, סמוך ליישוב נווה דניאל, יחד עם בית ספר יסודי וגן באותו השם.

היה חבר בוועד המנהל של גן החיות התנ"כי, של ארגון גשר, ושל הג'וינט, וממייסדי וחברי הוועד המנהל של מכון פרדס.

בשנת 1999 הוקמה הישיבה הגבוהה בתקוע ובשנת 2009 ישיבת שפע מקור חיים והוא עמד בנשיאות שתיהן.

בשנת ה'תשס"ה (2005) הקים ארגון בשם "הסנהדרין החדשה", עם הרבנים ישראל אריאל, יואל שוורץ ואחרים, ובמסגרתו מונה הרב אבן־ישראל ל"נשיא הסנהדרין". הוא ראה את הגוף החדש כגוף "עוברי", שאינו אלא בסיס לסנהדרין אמיתית בעתיד. במשך השנים התמעטה מעורבותו בגוף זה ובחודש סיוון ה'תשס"ח (2008) הודיע על פרישתו.

בשנת ה'תשס"ו (2006) פתח בשכונת נחלאות שבירושלים את מרכז שטיינזלץ לידע יהודי, שבו מתקיימים שיעורים וסדנאות.

ב-2016 כתב במשך כמה חודשים טור על פרשת השבוע במוסף "שבת" של העיתון מקור ראשון.

שכתובים משיחותיו התפרסמו בעלון "קרוב אליך". חלקם יצאו לאור בספר "התוועדות" (2 חלקים) בהוצאת תורת חב"ד לבני הישיבות. התוועדויות שערך יצאו לאור בספר "עד בלי", בהוצאת מגיד-קורן.

 בברית המועצות 
בשנת 1989, סמוך להתפרקות ברית המועצות, הקים במוסקבה את הישיבה הראשונה שחזרה לפעול לאחר עליית מסך הברזל, מכון בראשותו ללימודי יהדות ליהודים ברוסיה, האוניברסיטה פועלת תחת שם חדש ואתר חדש.פרוטוקול מישיבה משותפת של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות - 203, ועדת החינוך, התרבות והספורט - 395, יום שני, כ"ח שבט התשס"ה, (7 בפברואר 2005), ואת ארגון המורים היהודים בברית המועצות "למד". במהלך שהותו שם, קיבל אישור מגורבצ'וב לתעד את כתבי היד היהודיים בספריות במוסקבה ולנינגרדגם מאוד הגיוני שאהיה מלך פולין, כל העיר, יאיר שלג, 22/11/1991., וכן סייע בכינון הקשרים הממלכתיים הראשונים בין רוסיה למדינת ישראל.

בשנה לאחר מכן הוציא תרגום לרוסית של ספרו "שלושה עשר עלי השושנה" והחל תרגום של התלמוד המבואר על ידי האקדמיה הרוסית למדעים. בשנת 1995 הוענק לו תואר "דוחובני ראבין" - המנהיג הרוחני של יהדות רוסיה, על ידי רבה הראשי של רוסיה, הרב אדולף שייביץ' ובמשך תקופה העביר שבוע מדי חודש בשיעורים והרצאות ברוסיה.

שיעורי חסידות
בשנת ה'תשי"ח (1958) לאחר פטירתו של הרב אברהם חן המשיך הרב אבן־ישראל את שיעור החסידות השבועי שמסר הרב חן בביתו שברחביה (לבקשת הרב שלמה יוסף זוין שמסר את השיעור במשך שנה). בעשרות שנות קיומו עסק השיעור בלימוד ספרי היסוד של תורת חב"ד, בהם ספר התניא, תורה אור ולקוטי תורה, סידור אדמו"ר הזקן מאמרי אדמו"ר הזקן, דרך מצוותיך של הצמח צדק ועוד.

בין המשתתפים בשיעור היו זלמן שזר נשיאה השלישי של מדינת ישראל, שהשתתף בשיעור גם בעת כהונתו, פרופ' שמואל הוגו ברגמן וזלדה. ביוזמת שזר יצא לאור במסגרת השיעור "ספר הקן" בעריכת הרב אבן־ישראל שטיינזלץ, במלאת 150 שנה לפטירתו של רבי שניאור זלמן מלאדי.

בשנת ה'תש"ם (1980) החל הרב אבן־ישראל למסור שיעורים בספר התניא בתחנת הרדיו קול ישראל, ביוזמת אברהם זיגמן. מספר שנים לאחר מכן הוציא לאור את סדרת "ביאור התניא" שהתבססה על שיעורים אלו.

 השקפה והגות 

רבים מתלמידיו של הרב אבן־ישראל שייכים לזרם הציונות הדתית; רבים אחרים הם חסידי חב"ד; ובנוסף יש עוד תלמידים רבים מכל המגזרים.

לאחר מלחמת ששת הימים, הרב אבן־ישראל תמך בעמדה שיש להחזיר את 'השטחים הכבושים' ביהודה ושומרון, כלומר השטחים הלא מיושבים ולא את ההתנחלויות, בניגוד לעמדתו של הרבי מלובביץ השוללת החזרת שטחים גם תמורת שלום. הרבי הורה לכבדו, למרות עמדתו המנוגדת. כאשר כמה חסידים פגעו בכבודו, ביקש הרבי לקבל רשימה של הפוגעים והורה להם לבקש את סליחתו.. עם זאת, הוא כינה את תוכנית ההתנתקות "איוולת מוסרית" ו"התעללות", והתנגד גם לפינוי מקומות קדושים כמו מערת המכפלה, קבר יוסף וקבר רחל. אף על פי כן, הרב שטיינזלץ ביטל את דעתו מפני דעת רבו הרבי מלובביץ' והתנגד למסירת שטחים כל שהם.

נושא אחר שבו הלך אחרי הרבי מלובביץ' היה תלמוד תורה לנשים; שטיינזלץ תמך בלימוד נשים:

הוא הגדיר את עצמו אנטי לאומי אך לא אנטי ציוני. על הלאומיות התבטא כך: "הדת הלאומית איננה מכובדת יותר מכל דת אחרת. יתר על כן, היא הרבה פעמים גרועה יותר מהקנאות הדתית, אפילו מזו של חומייני או של האחים המוסלמים במצרים [...] לקנאות דתית יש לפחות יתרון אחד על פני הקנאות הלאומית: היא קובעת לעצמה, בהגדרה, מגבלות מסוימות [...] הלאומיות מסוכנת כי היא אבסולוטית, ללא גדר."

הרב אבן־ישראל נחשב לליברל יחסית לזרם החרדי. הוא תמך ברעיון הישיבות תיכוניות ובלימודי ליב"ה במגזר החרדי ועל ההסתגרות של המגזר החרדי משאר העולם אמר: "מי שינסה לעשות חומה בן שמיים וארץ, החומה שלו תיפול לארץ."

הרב אבן ישראל הסביר, כי דווקא בכתבי תורת חסידות חב"ד, יש הרבה פחות דגש על דמותו של הרבי, בשונה מהמקובל בחסידויות אחרות. עם זאת, הסביר לו הרבי מלובביץ' כי "אנשים רבים אינם מסוגלים להתחייב ולקשור עצמם למטרה המבוססת רק על חשיבה סיסטמטית ומסקנות הגיוניות. המגמה העכשווית הייתה, להתחבר לסמלים שאינם מופשטים, אלא מוחשיים ופונים אל הרגש". ובגלל שלדעת הרבי הסגידה ההולכת וגוברת לידוענים מאפיינת חלק גדול של החברה וחוצה מגזרים ומעמדות, הוא הרשה לעצמו להפוך לסמל.https://www.yeshiva.org.il/midrash/28566

מספריו
ספרי ביאורים:
חיבורים נוספים:
ספריו תורגמו לאנגלית, רוסית, צרפתית, פורטוגזית, איטלקית, סינית ושפות נוספות.
לאחר פטירתו
 עד בלי די, 21 התוועדויות חסידיות של הרב עדין אבן־ישראל, הוצאת מגיד, יוני 2021
 המשנה המבוארת, ששה סדרי משנה עם פירוש, בהוצאת מגיד ומרכז שטיינזלץ
 שורש מצוות התפילה, פירוש על חיבורו של האדמו"ר הצמח צדק, ב' כרכים בהוצאת ספרים מעיינותיך ומרכז שטיינזלץ, כסלו תשפ"ג-חשוון תשפ"ד
 מילים פשוטות, הגות פילוסופית על משמעויותיהן של המילים המרכזיות בשפה ("אהבה", "מוות", "טבע" ועוד) הוצאת מגיד, 2023
 תורה אור המבואר, ביאור לספר ליקוטי תורה ותורה אור של אדמו"ר הזקן, הוצאת מעינותייך ומרכז שטיינזלץ, כסלו תשפ"ד.
 הספירות בעולמה של החסידות, ביאור על מהותן הפנימית של הספירות וסדר ההשתלשלות על פי החסידות. נערך על-ידי הרב מאיר הנגבי, על פי שיעורי הרב. הוצאת מגיד, 2025.

הוקרה
בשנת תשמ"ח (1988) נבחר לקבל פרס ישראל בתחום מדעי היהדות. בעת טקס קבלת הפרס שהה הרב אבן־ישראל בארצות הברית וספג ביקורת על כך, מועדת הפרס ואחרים, ובתו נכחה בטקס במקומו. לימים פורסם כי שהה אז בארצות הברית לצורך פגישה של האקדמיה למדעים של ברית המועצות, בנושא הקמת מרכז לימודי יהדות במוסקבה..

בשנת 1994 היה בין הנואמים במעמד הענקת אות מדליית הזהב של הקונגרס לרבי מנחם מנדל שניאורסון.

בשנת תשס"ב 2002 הוענק למרכז שטיינזלץ פרס זלמן שזר לחקר תולדות ישראל. בשנת תשע"ב (2012) זכה בעיטור נשיא מדינת ישראל. באותה שנה זכה גם בפרס הלאומי לספרים יהודיים.

בשנת ה'תשע"ז (2017) הוענק לו התואר "יקיר העיר ירושלים".

בשנת ה'תש"ף (2020) זכה עם משפחתו לאות הוקרה מהקונגרס האמריקאי עם הכנסת תלמוד שטיינזלץ לספריית הקונגרס.

זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות בר-אילן, בן-גוריון, ברנדייס, פלורידה, ישיבה יוניברסיטי ומכון ויצמן למדע.

 הנצחתו 
לאחר מותו נקרא על שמו רחוב בעיר הרצליה.

בכ"ה בניסן תשפ"ה, 23 באפריל 2025, קיימה עיריית ירושלים טקס רשמי בו הנציחה את הרב אבן-ישראל בקריאת שביל על שמו בגן בשכונת טלביה, במעמד בני משפחת הרב ומוקיריו, ראש עיריית ירושלים, משה ליאון ובהנחיית משה שטרן.

ביקורת
בשנת 1989 יצאו רבנים חרדים בולטים, בעיקר ליטאים, בקול קורא האוסר על עיון בספריו של הרב אבן־ישראל. הרב אלעזר מנחם מן שך כתב כי על ידי הלימוד של התלמוד המבואר של הרב אבן־ישראל "סר כל זיק של קדושה ואמונה" והדבר יביא לשכחת התלמוד. עוד תקף את חיבוריו האחרים וטען "שיש בהם דברי מינות ואפיקורסות וחילול כבוד התורה" וכי הרב אבן־ישראל "מעז לדבר בזלזול נורא על האבות הקדושים, התנאים והאמוראים, אשר אין לנו כלל תפיסה בגודל מדרגתם והשגתם" ו"ספריו צריכים גניזה, ואסור ללמוד ולעיין בהם ולהכניסם לבית המדרש, והירא דבר ה' ישמור נפשו מלהחזיקם בביתו". אל קריאתו של הרב שך הצטרפו רבנים בולטים ובהם הרב יוסף שלום אלישיב והרב אהרן לייב שטיינמן. הרב שמואל הלוי ואזנר פרסם עם בית דינו פסק הלכה לפיו חל איסור גמור לעיין ולהפיץ את ספריו, בנימוק כי בספרו "תלמוד לכל" ובפירושיו לתלמוד יש "לשונות של זלזול" בחכמי הגמרא. גם הרב ניסים קרליץ פרסם עם בית דינו פסק הלכה האוסר את ספרי הרב אבן־ישראל. כתוצאה מכך הוחרם התלמוד המבואר אצל רבים בציבור החרדי, בעיקר בזרם הליטאי.

בתגובה לפסיקת בד"ץ העדה החרדית, שגינה חלק מספריו (התלמוד לכל, דמויות מן המקרא ונשים במקרא), פרסם המכון הישראלי לפרסומים תלמודיים, המוציא לאור את ספרי הרב אבן־ישראל, מודעת שבה נאמר כי בשלושת הספרים: . כעבור זמן פרסם הרב אבן-ישראל עצמו מודעת הבהרה ובה כתב: .

בשנת 2011 התבטא בעניין הביקורת על ספריו:

לקריאה נוספת
 יואל שפיץ, סיפור טוב מתחיל מהאמצע - רגעי חיים עם הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), ידיעות ספרים, 2022.
 יואל שפיץ, אש לא יכולה לנוח - עוד רגעי חיים עם הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), ידיעות ספרים, 2025.

קישורים חיצוניים



כללי
 Aleph society 


 הבלוג של הרב עדין אבן-ישראל (שטיינזלץ)


התועדויות
 התועדות י"ט כסלו תשמ"ט עם הרב עדין, באתר יוטיוב.

שיעורים ומאמרים שכתב
 שיעורי הרב עדין אבן-ישראל מאתר ישיבת בית אל
 . שיחה עם תלמידים על מוסד הישיבה.
 שיעורי הרב אבן-ישראל בישיבת תקוע
 ציות וסירוב לפקודות, בתוך הספר ערכים במבחן מלחמה, עמ' 190–195
ראיונות
 ראיונות כתובים
 ; 

  מתוך מקור ראשון


 ראיונות להאזנה/צפייה

 הרב שטיינזלץ מתארח בתוכנית "שעה של אנשים", רדיו גלי ישראל, 26 במרץ 2015

 ריאיון עם הרב (סביבות 2013) מראיין: קובי ברקאי. ב: כאן ב'. (פורסם שוב לאחר פטירתו בתאריך: 15.8.2020)


כתבות עליו



 יאיר לפיד, לכתוב את התלמוד, מוסף 7 ימים - ידיעות אחרונות, 21 במאי 2010
 אביאל הלוי, עדין בגבורות, בעלון "קרוב אליך" מס' 183, כ"ז בתמוז ה'תשע"ז
 כל הכתבות על הרב שטיינזלץ, באתר ערוץ 7
סקירת ספריו
 אליהו פחימה, עיון בביאור הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ) על מסכת ברכות בתלמוד הבבלי, עבודה לשם קבלת תואר מוסמך, אוניברסיטת בן-גוריון תשפ"א; באתר ספריית אסיף  

בעקבות פטירתו
 .


 דביר עמר, מסכת חייו, עיתון שביעי, 14 באוגוסט 2020


מוסף מיוחד שנה לפטירתו של הרב עדין אבן־ישראל שטיינזלץ עיתון מקור ראשון, 2021

הערות שוליים

*
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעי היהדות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1988
קטגוריה:הוגי דעות שחזרו בתשובה
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:רבני ישיבת תקוע
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מעוטרי עיטור נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:פרשני התוספתא
קטגוריה:ישיבת מקור חיים
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:נושאי כלים של רמב"ם
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חסידות חדשה: רבנים
קטגוריה:חברי הסנהדרין החדשה
קטגוריה:פילוסופים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס שזר
קטגוריה:תקוע: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת חב"ד
קטגוריה:מבארי ספר התניא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020