קירגיזסטן

הרפובליקה הקירגיזית (בקירגיזית: Кыргыз Республикасы, בליטון: Kyrgyz Respublikasy; ברוסית: Кыргызская Республика, בליטון: Kyrgyzskaya Respublika) ובקיצור קירגיזסטן (בקירגיזית: Кыргызстан, בליטון: Kyrgyzstan; ברוסית: Кыргызстан, בליטון: Kyrgyzstan) היא מדינה ללא מוצא לים במרכז אסיה הגובלת ברפובליקה העממית של סין במזרח, בקזחסטן בצפון, באוזבקיסטן במערב ובטג'יקיסטן בדרום.
כ-90% מאוכלוסיית קירגיזסטן הם מוסלמים והמדינה חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.

בשנים 1936–1991 התקיימה קירגיזסטן הסובייטית כחלק מברית המועצות ובעקבות התפרקות השלטון הסובייטי היא הפכה למדינה עצמאית ב-31 באוגוסט 1991.

היסטוריה
בשטחה של קירגיזסטן התגוררו בעבר שבטים נודדים שהתפרנסו ממרעה וגרו באוהלי יורטה המתאימים למזג האוויר באזור וניתנים להעברה ממקום למקום.

במהלך העידן המודרני התיישבו במקום מיעוטים אתניים שונים לצד בני העם הקירגיזי. כחלק מהשינויים הבולטים שעוררה העת החדשה המאוחרת באזור זה עקב סיפוח הטריטוריה של הקירגיזית לאימפריה הרוסית בשנים 1855–1876 ככיבוש ח'אנות קוקנד.

 המאה העשרים 
ב־1937 תחת שלטון ברית המועצות הפכה קירגיזסטן לאחת מהרפובליקות הסובייטיות. לפיכך, שמה המלא היה "הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית", כמו כן שמותיה הנוספים היו "SSR הקירגיזית", "קירגיסטן הסובייטית" ו"קירגיזיה".

קירגיזסטן הפכה לרפובליקה עצמאית ב-31 באוגוסט 1991, עם התפרקות ברית המועצות. בשנים הראשונות שלאחר קבלת העצמאות המלאה (בשנת 1991), נתפס הנשיא אסקר אקייב כמי שמעוניין לבצע תהליך של רפורמות כהפרטה של הקרקע ושל משאביה הכלכליים של המדינה. אולם למרות התמיכה של התורמות המערביות, כולל קרן המטבע הבינלאומית, סבלה הכלכלה של קירגיזסטן מנקודת פתיחה חלשה — בעיקר כתוצאה מפירוק גוש הסחר של ברית המועצות, אשר מנע מהמדינה את המעבר החלק לכלכלה חופשית.

 המאה העשרים ואחת 
בשנת 2002, לקראת הבחירות לפרלמנט, הואשם חבר הפרלמנט אזימבק בקנזרוב בשחיתות והועמד למשפט בעיר ג'לאל-אבאד. המונים צעדו לעיר אולם המשטרה נקטה בצעדים אלימים לפיזור ההפגנות והביאה לפציעתם של עשרות בני אדם. בהמשך הגיעו ההפגנות לבירה בישקק, והמפגינים דרשו את שחרור בקנזרוב והתפטרותו של אקייב. ב-2010 מונה בקנזרוב לסגן ראש ממשלת קירגיזסטן.

בשנת 2005 דרשה האופוזיציה לבטל את הבחירות לפרלמנט. לאחר שאקייב סירב לדרישה, התפשטו ההפגנות האלימות גם לבירה ובוצעה הפיכה בראשות האופוזיציה. בתום 14 שנות שלטון, נמלט אסקר אקייב עם משפחתו לקזחסטן השכנה במסוק והפרלמנט מינה את קורמאנבק באקייב, ממנהיגי האופוזיציה, לעמוד בראש המדינה.

בנובמבר 2006 פרץ משבר פוליטי במדינה לאחר שהמונים יצאו להפגנות בדרישה מבאקייב לחתום על החוקה החדשה שהציע הפרלמנט, הכוללת הקטנת כוחו של הנשיא והעברת סמכויות לפרלמנט. ההפגנות אף התעצמו בעקבות טענות על כך שבאקייב לא מימש את הבטחותיו להקטין את כוחו של הנשיא ולהילחם בשחיתות.

ההפיכה השלטונית בקירגיזסטן, שפרצה באפריל 2010, הייתה ההתקוממות העממית הגדולה ביותר במדינות ברית המועצות לשעבר מאז 1990. ב-7 באפריל 2010 הרגו מפגינים את שר הפנים מולדומוס קונגנטייב והאופוזיציה הכריזה על הפיכה. למחרת הכריזה רוזה אוטונבייבה, שרת החוץ לשעבר, העומדת בראשות הממשלה החדשה במדינה, על הקמת ממשלה זמנית שתכהן במשך שישה חודשים והצהירה כי תפעל לגיבוש חוקה חדשה ולקיום בחירות במדינה בחודשים הקרובים. כמו כן הודיעה על פיזור הפרלמנט: "אחרי העברת השלטון לידינו, אנו מפזרים את הפרלמנט". ב-19 במאי 2010 מונתה לנשיאה הזמנית של קירגיזסטן, עד 31 בדצמבר 2011, על פי ההסכם של הממשלה הזמנית. בתפקיד שר הפנים, החליף את קונגנטייב השר שרנייאזוב בולוטבק. ב-10 באוקטובר 2010 התקיימו בחירות פרלמנטריות ובהם ניצחה המפלגה הלאומית הקירגיזית.

בנובמבר 2011 נבחר אלמזבק אטאמבייב לנשיא קירגיזסטן ובשש שנות כהונתו הצליח לייצב את המשטר במדינה. באוקטובר 2017 נבחר סואורונבאי ג'נבקוב להחליפו, באחת מהעברות השלטון השקטות והדמוקרטיות בתולדות מרכז אסיה.

באוקטובר 2020 שוב פרץ משבר פוליטי על רקע הבחירות לפרלמנט. הדבר הביא לגל מחאות, לביטול הבחירות והכרזה על בחירות חדשות. סואורונבאי הודיע על התפטרותו ולממלא מקומו מונה קאנטבק איסאייב, שהעביר את המושכות לראש הממשלה סאדיר ג'פארוב. בבחירות 2021 האחרונות זכה ברוב קולות ומונה לנשיא קירגיזסטן.

מודיעין וביטחון
שירות הביטחון הקירגיזי הוא שירות הביטחון הלאומי שהפך לוועדה הממלכתית לביטחון לאומי, האחראית גם לביטחון חוץ.

הכוחות המזוינים של רפובליקת קירגיזסטן הם הגוף האחראי לספק את ביטחון המדינה כנגד איומי חוץ.

 חלוקה אדמיניסטרטיבית 

קירגיזסטן מחולקת לשבעה מחוזות. היא שאבה מרוסיה שני מחוזות עיקריים ושתי ערים. כל אזור מחולק לעוד מספר מחוזות המנוהלים על ידי פקידים הממונים בידי הממשל המרכזי.

כלכלה

קירגיזסטן היא מדינה ענייה יחסית.
בערים הגדולות של קירגיזסטן קיימת תעשייה מפותחת למדי שנותרה לאחר התפרקות ברית המועצות.
בקירגיזסטן קיימת חקלאות המבוססת בעיקר על מרעה צאן ועל גידול פירות וירקות.
קיים פוטנציאל משמעותי לייצור חשמל באמצעות אנרגיה הידרואלקטרית בנחלים הרבים שבאזור טיין שאן.

גאוגרפיה

חלק משטחה של קירגיזסטן הוא מובלעת בתוך אוזבקיסטן ובתוך קירגיזסטן ישנן שש מובלעות השייכות למדינותיה השכנות - ארבע מובלעות אוזבקיות ושתי מובלעות טג'יקיות.

ממוזער|230px|הר חאן טנגרי על בול סובייטי

את רוב שטחה של קירגיזסטן תופסים הרי טיין שאן, הרים גבוהים עם עמקים עמוקים. נקודת הגובה המינימלי במדינה היא בשולי עמק פרגנה (300 מטרים מעל פני הים), והמקסימלית היא "פיק פובדי" ("פסגת הניצחון" ברוסית), ששמו הקירגיזי הוא "ג'נגיש צ'וקוסו" וגובהו 7,349 מטרים.

במדינה נמצא אגם גדול ששמו איסיק קול ("האגם החם" בקירגיזית), ששטחו למעלה מ-6,000 קילומטר רבוע. הפסגות הגבוהות (למעלה מ-4,000 מטרים מעל גובה פני הים) של ההרים מכוסות בשלג כל השנה. במדינה זורמים נחלים רבים, אם כי מעט מהם גדולים ביותר, נהר נרין, נהר טלס ונהר צ'ו.

 אקלים 
האקלים נוח יחסית, יבש וחם בקיץ וקר בחורף. הטמפרטורה הממוצעת ביולי בעמקים היא 20–27 מעלות צלזיוס, אך לעיתים קרובות נרשמות טמפרטורות של למעלה מ-40 מעלות צלזיוס. בינואר הטמפרטורה הממוצעת היא 6–8 מעלות צלזיוס, אבל נרשמו גם טמפרטורות נמוכות מ-35- מעלות צלזיוס. כמות המשקעים בעמקים נעה בדרך כלל בין 200 ל-400 מילימטרים בשנה, ובמדרונות הצפוניים ומערביים של ההרים היא עולה עד ל-750 מילימטרים בשנה.

דמוגרפיה

אוכלוסיית קירגיזסטן מונה כ-6.5 מיליון תושבים (2020).

 חלוקה אתנית 
כ-58% מאוכלוסייתה הם קירגיזים, 17% רוסים, 15% אוזבקים. כמו כן, במדינה מתגוררים גם מיעוטים אתניים נוספים, כגון אוקראינים, גרמנים, טטרים, קזחים, דונגנים, אויגורים וטג'יקים. המיעוט הרוסי (הראשון בגודלו במדינה) מתגורר בעיקר בבישקק, בירתה של קירגיזסטן, ובאזורים הסמוכים לה. המיעוט האוזבקי (השני בגודלו במדינה) מתגורר בעיקר בדרום מערב המדינה.

 דתות 
מבחינת הדת במדינה, כ-90% מאוכלוסיית הרפובליקה הקירגיזית הם מוסלמים, רובם המוסלמים-סונים ומיעוטים כמו הטג'יקים הם מוסלמים-שיעים. קיים גם מיעוט של נוצרים-אורתודוקסים-רוסים המהווה כ-7% מאוכלוסיית קירגיזסטן וכ-3% בני דתות אחרות.

 יהדות קירגיזסטן 

בעבר, הייתה קיימת קהילה יהודית קטנה שבטרם העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 לישראל מנתה כ-10,000 יהודים אשכנזים ויהודים-בוכרים. לאחר עליית הקהילה לישראל נשארה קהילה של כמה מאות יהודים כשמתוכה גם משפחות מתבוללות.

 עיור 
הערים הגדולות של קירגיזסטן הן:
 בישקק (הבירה) — 650 אלף תושבים
 אוש — 320 אלף תושבים
 תוקמק — כ-70 אלף תושבים
 קרה בלתה — כ-70 אלף תושבים
 קארקול — כ-70 אלף תושבים
 ג'לאל-אבאד — כ-70 אלף תושבים

תרבות

ממוזער|270px|נוודים קירגיזים, 1929
ממוזער|240px|יורטה קירגיזי, 1909

 סוסים 
התרבות הקירגיזית היא תרבות של נוודים הררים. לסוסים מקום חשוב בתרבות הקירגיזית. סוסים שימשו את הנוודים הקירגיזים. הנוודים גידלו ובייתו סוסים, רכבו עליהם לציד, השתמשו בהם כבהמות משא להעברת סחורות, וסחרו בהם על מנת לקנות תבואה ומזון אשר לא תמיד היו זמינים בהרים.
במטבח הקירגיזי, חלב הסוסות משמש לשתייה. המשקה המסורתי של המטבח הקירגיזי הוא קומיס - חלב סוסה מותסס בנאד עור סוס. בשר הסוסים שימש גם למאכל.
על פי המסורת הקירגיזית, כאשר ילד יכול ללכת ולרוץ באופן עצמאי זהו הזמן להושיב אותו בפעם הראשונה על סוס.

 יורטה 
לאורך מאות שנים שימש היוּרְטָה כבית העתיק של השבטים הקירגיזיים הנודדים, והוא מסמל את מסורת הנוודים העתיקה, האחדות והרעות של העם הקירגיזי. הטונדוק — אותו חלק אשר מחזיק את גג היורטה — מופיע על הדגל הלאומי והסימבוליקה שלו מפורשת בכך שכל העם הקירגיזי נמצא תחת גג היורטה.

היורטה הוא אוהל הבנוי ממוטות עץ הקשורים בחבלים ועטופים בשמיכות העשויות מצמר כבשים ומעורות של בעלי חיים, לרוב יש כיסוי חיצוני המעוטר באיורים מסורתיים על מנת לייפות את היורטה. היורטה הוא מבנה פונקציונלי; במקרה הצורך או בעת סכנה, למשל, עם התקרבות שבט פולש, ניתן להרכיב ולקפל יורטה בפחות משעה.

נהוג לשבת ביורטה על הרצפה ולכן ביורטה פרוסים שטיחים עבים המבודדים מן הקור. ברוב היורטות יש צד שהוא מטבח וחדר אוכל ובו נמצא שולחן נמוך אשר אוכלים סביבו, וצד שהוא סלון וחדר שינה ובו נמצאים רוב בני המשפחה. גם במאה ה-21 ניתן לראות בקיריגיזיסטן משפחות רבות אשר מציבות מספר יורטות, בעיקר לאירוח תיירים.

 לבוש מסורתי 

ממוזער|270px|נשים קירגיזיות בלבוש מסורתי

סגנון הלבוש הקירגיזי מושפע רבות מתנאי מזג האוויר אשר משתנים בקיצוניות מחום לקור. בקיץ בקירגיזסטן חם, והטמפרטורה הממוצעת היא סביב 30 מעלות; בחורף הטמפרטורות צונחות מתחת לאפס, ושלג יכול להיערם עד לגובה של מטר במישורים ובמקומות נמוכים. פסגות ההרים מושלגות במשך כל השנה.

הבגדים צריכים להיות קלים ולאפשר חופש תנועה בזמן רכיבה על סוס או רעיית צאן. בחורף הנוודים מתעטפים בפרוות חיות על מנת לשמור על חום גופם.

פריט הלבוש המפורסם ביותר הוא הקאלפאק – הכובע הקירגיזי המסורתי. זהו כיסוי ראש ארוך העשוי מצמר כבשים דחוס, ועליו עיטורים מסורתיים אשר מסמלים את הייחוס השבטי.

 ספרות ושירה 
 האפוס של מאנאס 
האפוס של מאנאס, אחד האפוסים הארוכים ביותר, הוא אוסף מיתולוגי של שירים, אגדות וסיפורי עם אשר עברו מדור לדור וקובצו באוסף אחד המתארות את חייו והרפתקאותיו של הגיבור המיתולוגי מאנאס ולוחמיו האמיצים המשולבים יד ביד עם ההיסטוריה של העם הקירגיזי.

מאנאס היה ח'אן (שליט/אדון), לוחם ומפקד מוכשר אשר נולד וחי במחוז טאלאס. המיתולוגיה סביב מאנאס החלה כנראה במאה ה-10 לספירה אולם יש הטוענים שהיא החלה במאה ה-12 או ה-15.

הסיפורים על מאנאס הם ערש התרבות הקירגיזית ועד היום ניתן למצוא מספרי סיפורים מקצועיים הנקראים "מאנסאצ'י" אשר נודדים ממקום למקום ומספרים את סיפורי הרפתקאותיו של מאנאס, שעל פי המסורת נחשב למייסד ולאבי האומה הקירגיזית אשר איחד את השבטים הקירגיזיים במאבקם לעצמאותם מול השבטים הקלמיקים ששלטו באזור.

על דגל קירגיזסטן ניתן לראות 40 קרני שמש המסמלות את 40 השבטים אשר איחד מאנאס לאומה אחת.

 ראו גם 
 יהדות קירגיזסטן

קישורים חיצוניים


 צור שיזף, קירגיסטן , באתר המחבר
 נסים קריספיל - קירגיסטן ומערב סין
 נוודים במרכז אסיה, מתוך אתר "מסע אחר"






הערות שוליים

*
קטגוריה:מדינות העולם
קטגוריה:מדינות טורקיות
קטגוריה:מדינות ללא מוצא לים
קטגוריה:עמים מוסלמיים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות רוסית
קטגוריה:מדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1991
קטגוריה:חברות חבר המדינות