אלי עמיר

פואד אלי עמיר (נולד ב-26 בספטמבר 1937) הוא סופר ופעיל חברתי ישראלי.

ביוגרפיה
אלי עמיר נולד בבגדאד, עיראק, בשם פואד אליאס נאסח חלסצ'י. משפחתו ניצלה מהפרהוד כשהיה בן ארבע, ועלתה לישראל לפני שמלאו לו 13 שנים. נקלט עם משפחתו בבית עולים, מעברה ומשם הצטרף לחברת נוער של עליית הנוער ויצא לקיבוץ משמר העמק. בראיון שנתן בפסטיבל מספרי הסיפורים וכן בספרו "תרנגול כפרות" העיד כי במהלך שהותו בקיבוץ זכה ליחס מזלזל ולגזענות מצד תושבים ואזרחים ששהו בקיבוצים. בשנת 1954 עבר לבדו לירושלים והחל ללמוד בבית ספר ערב לנערים עובדים ולעבוד כנער שליח במשרד ראש הממשלה. אחרי שסיים את לימודיו התגייס לצה"ל.

לדבריו, שנותיו במשמר העמק היו חשובות ומכריעות, רצופות קונפליקטים עם דמות הצבר ועם עצמו. עם זאת, היו אלה שנים מבורכות של היחשפות לתרבות הארץ והמערב. בתקופה זו נחשף לאבות המייסדים שראה בהם דמויות מופת. הוא טען שהכאב הגדול מכל עבורו הוא פסילת תרבותו של האחר. הכפייה התרבותית הייתה שגויה ומקוממת, לדעתו לא ניתן לתלוש את האדם משורשיו התרבותיים. הוא דוגל בתרבות המערבית אך השינוי חייב להיות איטי, מאוזן ובקצב המתאים לכל קבוצה ושבט והוא חייב לבוא כתוספת ולא במקום. בספריו ביטא בין היתר את ייסורי העלייה והקליטה, משבר התרבויות, מזרח ומערב, הזר והשונה, חלש מול חזק, ותיק ועולה שצריך לעצב את עצמו בחברה משתנה.

בשנת 2006 הציע הבלוגר אורי קציר יחד עם גורמים נוספים לבחור באלי עמיר לנשיא המדינה. ההצעה זכתה להדים רחבים בתקשורת הישראלית ובעיקר בתקשורת הערבית: השבועון המצרי הנפוץ "רוז אל-יוסוף" שיבח את ההצעה והדגיש כי יצירתו של עמיר מעוגנת בשפה ובתרבות הערבית. עמיר השיא משואה ביום העצמאות ה-69 של מדינת ישראל, שעמד בסימן יובל שנים לאיחוד ירושלים.

בספרו "והימים לא חלפו", כותב עמיר על משפחתו: "אני חושב שבאותה תקופה שלי כנער אופניים התחלתי להתפכח, וביתר שאת כשהשתחררתי מהצבא. איך אפשר שלא: משפחה של תשע נפשות, אבא לא עובד, היה לו פגם בראיה שהלך והחמיר. הפקיד ראה אדם עם כתם בשתי עיניו ואמר זה עיוור והעביר אותנו לכפר לעיוורים בגדרה. אני נשלחתי לירושלים כדי לעבוד וללמוד בערב כדי שהמשפחה כולה תוכל לעבור. חשבתי שאני מביא אותם לירושלים לגאולה. כשסוף סוף הצלחתי זה היה לקטמונים לשיכון מחורבן..."

לעמיר שלושה ילדים.

קריירה
עם שחרורו מצה"ל עבד כמנהל הארכיון של משרד ראש הממשלה והחל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים בפקולטה למדעי המזרח, בה למד ספרות ערבית ולימודי המזרח התיכון. משנת 1964 ועד סוף שנת 1968 עבד כעוזר ראשי ליועץ לענייני ערבים לראש הממשלה, ומיד אחרי מלחמת ששת הימים ניהל את לשכת היועץ במזרח ירושלים. בסוף 1968 נקרא על ידי לובה אליאב, סגן שר הקליטה, להצטרף לצוות ההקמה של המשרד לקליטת עלייה בראשות השר יגאל אלון. היה עוזרם של לובה אליאב ושל שמעון פרס כשהיה שר הקליטה אחרי יגאל אלון. כיהן בשורה של תפקידים במשרד כולל מנהל מחלקה, מחוז, סמנכ"ל, משנכ"ל ומ"מ מנכ"ל. תוך תקופה זו (1978-1975) כיהן כמנכ"ל הפדרציה הספרדית בארצות הברית ואחר כך כמתאם החזרת יורדים ארצה.

בשנת 1984 נבחר לכהן כמנכ"ל עליית הנוער בסוכנות היהודית והמשיך בתפקידו במשך עשרים שנה. טיפל בנוער ישראלי במצוקה ועם זאת דאג לקלוט בין היתר את עולי אתיופיה וחבר המדינות. בתקופתו הפכה עליית הנוער לגדולה ביותר מאז שנוסדה, לראשונה בתולדותיה דרש ממשרד החינוך תגבור לימודי והגשת חניכי עליית הנוער, כיתר התלמידים בארץ, לבחינות בגרות, כולל עולים חדשים מאתיופיה וחבר העמים, הוא דאג לשלב את הורי התלמידים בתהליך החינוכי של בניהם. הטיף לחניכי עליית הנוער להיות סובלניים לשונה ולזר, למיעוטים ולעולים החדשים, לתרום לחברה ולמדינה ולהיות פתוחים לתרבויות של האחרים. היה בין מקימי הקהילה החינוכית התיישבותית ניצנה יחד עם לובה אליאב ואורי גורדון וכיהן כיו"ר הוועד המנהל שלה במשך עשרים שנה עד פרישתו לגמלאות.

כיהן כמרצה אורח באוניברסיטאות בישראל ובחו"ל ומרצה בתחומים שונים. כתב לעיתונות בישראל ובעולם, במשך שנים רבות השתתף בתוכנית רדיו שבועית ברשת ב' יחד עם גאולה כהן שנודעה בשם "על ימין ועל שמאל".

עמיר פעל שנים רבות למען צמצום הפערים בחברה הישראלית, טיפול בנוער ובמשפחות במצוקה, מתן ביטוי לתרבותם של יהודי ארצות ערב והנהגת לימודי ההיסטוריה שלהם בבתי הספר. היה חבר בוועדות ציבוריות וממשלתיות רבות וביניהן "ועדת ראש הממשלה לילדים ובני נוער במצוקה" בראשות גולדה מאיר. הטיף ללימוד השפה הערבית, הכרת הספרות, התרבות והמוזיקה של ארצות ערב. פעל למען שלום והידברות עם ארצות ערב והשתתף בעשרות כנסים עם פלסטינים ומשלחות מארצות ערב. בין היתר כיהן כנציג ישראל בוועדה המולטילטרלית למען פליטים ערבים במסגרת הסכמי אוסלו.

אלי עמיר חבר בוועד המנהל של אגודת אכסניות הנוער בישראל משנת 2008. כמו כן, חבר בוועדת חינוך של אנ"א. חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.

פרשן בקול ישראל בערבית "אחרי מלחמת ששת הימים".

בספטמבר 2020 קיבל עמיר תואר "עמית כבוד" לשנת 2020 של מכללת בית ברל.

עיריית נהריה קראה רחוב על שמו של אלי עמיר בשכונת יצחק נבון.

קריירה ספרותית
בריאיון למוסף הספרותי של "הארץ" ב-8 בפברואר 1985 סיפר בין היתר כי החל לכתוב בשנת 1970 וכי אינו קל כתיבה.

ספריו היו רבי מכר, תורגמו לשפות רבות כולל ערבית וזכו להצלחה והד נרחב. הוא זכה בפרסים רבים, בין היתר בפרס יגאל אלון למעשה מופת על מעשה מופת חלוצי ופרס ברנר לשנת 2019. הוכתר כיקיר העיר ירושלים וכאזרח כבוד של תל אביב. דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת בר-אילן.

בשנת 2011 יצא לאור בהוצאת עם עובד ספרה של רחלי אברהם-איתן: "מבגדאד לישראל: עיון בטרילוגיה מפריח היונים, תרנגול כפרות ויסמין".

השבועון הגרמני "דר שפיגל" השווה אותו לנגיב מחפוז המצרי בכתבה על ספרו "מפריח היונים", כך כתב גם הנויה צירכר צייטונג השווייצרי וכן עשה אוקטובר המצרי שפרסם עליו כתבה נרחבת וגם הוא כינה אותו מחפוז הישראלי.

ספריו
תרנגול כפרות, ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, 1983.  הספר הומחז והוסרט לטלוויזיה הישראלית
מפריח היונים, ספריה לעם, הוצאת עם עובד, 1992 . נוסח מקוצר לתלמידים ועולים הופיע בשנת 1999. הספר הוסרט תחת אותו שם בשנת 2013
אהבת שאול, הוצאת עם עובד, 1998. ספר על תקופת הקמתה של סיירת מטכ"ל וגיבורו מבוסס על דמות רס"ן יחיאל אמסלם שנפל במלחמת ששת הימים
פגישה עיוורת, הוצאת כתר, 2000. 
יסמין, הוצאת עם עובד, 2005 
מה שנשאר, הוצאת עם עובד, 2011. 
נער האופניים, הוצאת עם עובד, 2019 . זוכה פרס ברנר
 מחרוזת ענבר, עם עובד, 2023
 והימים לא חלפו, עם עובד, 2024

לקריאה נוספת
אלי עמיר, מפריח היונים, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 219–224, הוצאת כרמל, 2017. 
נורית גוברין, "אלי עמיר: שתי פנים ללב" על הספר: 'מה שנשאר'. בתוך: נורית גוברין: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ו', הוצאת גוונים ואוניברסיטת תל אביב, תשע"ה/2015. 
בר-און יקב, ליבו במזרח, במוסף שבת, "מקור ראשון", ז' באדר א' תשע"א, 11 בפברואר 2011
רחלי אברהם-איתן, מבגדאד לישראל: עיון משווה בטרילוגיה של אלי עמיר: יסמין מול מפריח היונים ותרנגול כפרות, עם עובד, 2011. 
נורית גוברין, "הוא יהיה בגדאדי בביתו ובן המערב בצאתו" - על ספרו של אלי עמיר: 'נער האופניים'. 'הארץ. תרבות וספרות', כ"ד באדר א' תשע"ט (1 במרץ 2019) עמ' 1; 4. עם איור של אלי עמיר פרי מכחולו של ערן וולקובסקי

 קישורים חיצוניים 

שושנה ויג, ספרות ופוליטיקה - ריאיון עם הסופר אלי עמיר, באתר "אימגו"
מתי שמואלוף, כל הזמן אתה עוסק באחר: ריאיון עם אלי עמיר, העיתון "אנשים", 6 בפברואר 2007, ע' 20–22



אורי דגול, מנכ"ל אגודת אכסניות הנוער מראיין את אלי עמיר על ספרו "נער האופניים". התקיים באספה הכללית השנתית של אנ"א, אפריל 2019

דודו רוטמן, "על פי הארובה", על "מחרוזת ענבר", פנס: מוסף לביקורת ספרות, יולי 2023



על כתביו

אריק גלסנר, על "מה שנשאר", של אלי עמיר, הוצאת "עם עובד", פורסם ב"מעריב" בדצמבר 2010
אדמית פרא, עובר כל גבול: דמותו של המזרחי בספריו של אלי עמיר, בלוג אדמה, 30 באפריל 2013
ניצה בן-דב, "שפה, מחסום ואהבה ביסמין של אלי עמיר", בתוך חיי מלחמה: על צבא, נקמה, שכול ותודעת המלחמה בפרוזה הישראלית (שוקן, 2016), עמ' 195–236


 חגי קמרט, ריאיון עם הסופר אלי עמיר על ספרו: נער האופניים, בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך
 בתיה שמעוני, "אום כולת'ום שרה ברחוב הפלמ"ח" על והימים לא חלפו, פנס מוסף לביקורת ספרות, אוקטובר 2024.

מכתביו




הערות שוליים

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לקליטת עלייה
קטגוריה:זוכי פרס יגאל אלון
קטגוריה:זוכי פרס ברנר
קטגוריה:סופרים יהודים עיראקים
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2017
קטגוריה:אזרחי כבוד של תל אביב-יפו
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:חברי המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל
קטגוריה:הסכמי אוסלו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937