מערך ההגנה האווירית

מערך ההגנה האווירית (בראשי תיבות: מערך ההגנ"א, בעבר: מערך הנ"מ) הוא הגוף המאגד את יחידות הקרקע של ההגנה האווירית של צבא הגנה לישראל. המערך, אשר כפוף לחיל האוויר, אחראי על הגנת המרחב האווירי של ישראל לצד כלי הטיס של החיל. דוקטרינת הגנת המרחב האווירי הישראלי קובעת כי חיל האוויר נסמך בעיקר על מטוסי יירוט ככלי להשגת עליונות אווירית ואל מול זאת מערך ההגנה האווירית מהווה את קו ההגנה האחרון מפני איומים אוויריים הכוללים כלי טיס וקו ההגנה הראשון כנגד איומים אוויריים הכוללים טילים בליסטיים, טילי קרקע־קרקע ורקטות ארטילריות.

בראש מערך ההגנה האווירית עומד קצין בדרגת תת־אלוף, הכפוף ישירות למפקד חיל האוויר. עם איחוד מערך תותחנות הנ"מ עם מערך טילי ה"הוק", תחת פיקודו של חיל האוויר ב-1 בדצמבר 1970, הוקמה מִפְקֶדֶת כוחות הנ"מ 516 (מכהנ"מ 516), שנקראה גם מִפְקֶדֶת קצין הגנת נ"מ 516 (מקהנ"מ 516). החל משנת 2011, לאור השינוי הגדול בסוגי האמל"ח אותו מתפעל המערך, ועל מנת להדגיש את שינוי הייעוד של המערך מ"מגן מפני מטוסים" בלבד למגן מפני כלי טיס, טילי קרקע קרקע ורקטות קרקע קרקע, שוּנה שם המערך, ובהתאם, מפקד המערך נקרא מהגנ"א (מפקד מערך ההגנה האווירית), וכך גם שם מִפְקֶדֶת המערך למהגנ"א 516.

צבעי הדגל של המערך הם כחול כהה ושחור והמוטו שלו הוא "טכנולוגיה קרבית", "השמיים הם הגבול" ו"אנשים עם מטרה".

 מבנה ארגוני 

מערך ההגנה האווירית הישראלי מתבסס על מספר סוגי מערכת הגנה אווירית אקטיביות וסוללות טילים נגד טילים. היחידה הבסיסית ביותר היא הפלגה – (מחלקה) צוות הגנה אווירית בסיסי. מספר פלגות מאוגדות בסוללה (פלוגה). הסוללות מאורגנות ביחידות (גדודים). כלל גדודי ההגנה האווירית המבצעיים נמצאים תחת פיקודו הישיר של מפקד מערך ההגנה האווירית. בנוסף, קיימת כנף היערכות 168.

למערך ההגנה האווירית גדודים מבצעיים המתפעלים מגוון מערכות לחימה והגנה:
+מבנה מערך ההגנה האוויריתסמלשםמספורמערכותגדודי הגנה אווירית30x30 פיקסליםרם66קלע דוד ומנת"ב (מרכז ניהול תמונה בליסטית)30x30 פיקסליםחרב מגן136חץ: חץ 2 וחץ 330x30 פיקסלים137גדוד כיפת ברזל צפון30x30 פיקסלים138גדוד כיפת ברזל דרום30x30 פיקסלים139גדוד כיפת ברזל צפון ומרכז30x30 פיקסליםדרקון946גדוד הגנה ברום הקרוב לקרקע30x30 פיקסליםגולן947גדוד כיפת ברזל דרום ומרכזכוחות נוספים32x32 פיקסליםכנף 168168כנף היערכות30x30px533גדוד קשר נייד של חיל האוויר30x30pxביסל"א883בית הספר להגנה אווירית

 ביסל"א 883 

בית הספר להגנה אווירית הוקם ב־1953 כביסנ"מ, וב־2011 שונה שמו לביסל"א. ממוקם בצפון הנגב המערבי בסמוך לקיבוץ משאבי שדה. בעבר שכן במרכז הארץ, סמוך לשדה התעופה הרצליה, הועבר לנגב כחלק ממדיניות צה"ל ומחסור בשטחי אש לאימונים. על בית הספר מפקד קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. בבית הספר מספר מגמות הכשרה, טייסות וגדוד קשר 533. על כל אחד מהם מפקד קצין בדרגת סגן אלוף.

 מערכות הנשק 
 מערך הגנה רב־שכבתית 
מערך ההגנה הרב־שכבתית הוא מערך מבצעי ומודולרי שתכליתו לספק מענה מתואם ורב-רבדים לאיומים אוויריים בטווחים שונים. מערך ההגנה האווירית מפעיל ארבע מערכות הגנה רב־שכבתית הפועלות במקביל ובשילוב ביניהן. שכבות ההגנה משלימות ולרוב מגבות האחת את השנייה אל מול האיומים של ירי תלול מסלול, החל מרקטות קצרות-טווח ועד לטילים בליסטיים ארוכי-טווח ויירוט כלי טיס (נ"מ). מערכת משלימה היא מערכת המסוגלת לתת מענה לאיום הנמצא מתחת לטווח היירוט של המערכת הקודמת ובכך משלימה אותה בשכבת הגנה נמוכה יותר במתחם האווירי המוגן. מערכת מגבה מיועדת למקרה שזו שמעליה נכשלה ביירוט.

שילובן של המערכות מאפשר למערך ההגנה האווירית להתמודד עם מגוון תרחישים באופן מדורג, תוך שיפור מתמיד של הכיסוי, הגמישות והאפקטיביות המבצעית.
 חץ 3 - השכבה הראשונה ובעלת הטווח הגדול ביותר המיירטת טילי אויב מחוץ לאטמוספירה, מאות קילומטרים מגבולות ישראל. המטרה היא ליירט טילים בליסטיים גדולים בנקודה גבוהה במסלול, כשהם בשלב הטיסה החופשית שלהם בחלל וטרם החלו לחדור בחזרה לאטמוספירה בדרכם לאדמה וליירט איומים רחוק ככל האפשר ממדינת מישראל, על מנת להרחיק את השפעותיהם של פיצוץ גרעיני, נשק כימי או נשק ביולוגי.
 חץ 2 - שכבת ההגנה השנייה והמשלימה לחץ 3. החץ 2 יכול ליירט טילים ארוכי טווח בתוך ומחוץ לאטמוספירה.
 קלע דוד (שרביט קסמים) - שכבת ההגנה השלישית ומשמשת ליירוט טילים מתחת לטווח היירוט של החץ 2, המערכת מהווה גיבוי למערכת החץ וביכולתה להעסיק גם מטרות שלא באו מהחלל: טילים, רקטות כבדות, מטוסים ומפציצים מכל סוג, ושברי טילים.
 כיפת ברזל - שכבת הגנה נמוכה יותר המשלימה את קלע דוד ומגנה מפני רקטות וטילים בעלי טווח בינוני־קצר וכלי טיס בלתי מאוישים. אחד היתרונות המרכזיים של המערכת הוא יכולתה למיין בין רקטות אותן יש ליירט ולמנוע פגיעה בחיי אדם לבין כאלו שיפלו בשטחים פתוחים, ובכך לחסוך בתחמושת לקראת איומים נוספים.
 אור איתן – מערכת משלימה לכיפת ברזל המבוססת על נשק לייזר, היא בעלת טווח של עד 10 ק"מ – מתחת לסף היכולת של מערכת "כיפת ברזל" להגנה מפני רקטות ופצצות מרגמה בטווחים קצרים וכלי טיס לרבות רחפנים, גלשני־אוויר וכלי טיס בלתי מאוישים. בספטמבר 2025 הודיעו מפא"ת וחברת רפאל על סיום שלבי הניסוי במערכת וב-28 בדצמבר 2025 נמסרה מערכת "אור איתן" ראשונה לצה"ל והוכרזה כמבצעית.

 שם המערכת כניסה לשירות מבצעי טווח מקסימלי הערות אור איתן 28 בדצמבר 2025 10 ק"מ שכבת הגנה חמישית – נשק לייזר שורף שמיועד ליירט רקטות קרקע-קרקע, פצצות מרגמה, כלי טיס בלתי מאוישים ורחפנים. כיפת ברזל מרץ 2011 120 ק"מ שכבת הגנה רביעית – מערכת המיועדת ליירוט טילי קרקע־קרקע ורקטות קרקע־קרקע קצרות טווח ובגובה נמוך כדוגמת הקסאם, הקטיושה והגראד אך יכולה ליירט גם רקטות כבדות יותר דוגמת פג'ר 5, M-75 ו־M-302. גרסה ימית של המערכת נקראת "כיפת מגן" ומונעת תקיפה של תשתיות ימיות או אסדות גז ונכסים אסטרטגיים ימיים אחרים קלע דוד פברואר 2016 300 ק"מ שכבת הגנה שלישית – בעבר נקראה שרביט קסמים, מערכת שמכסה את טווח האיומים שבין "כיפת ברזל" ל"חץ 2" ומיועדת לספק הגנה מפני רק"ק ארוכת טווח וטילים בליסטיים בינוניים, הנמצאים ביד חזבאללה והחמאס, וכן כלי טיס כולל כטב"מים. חץ 2 נובמבר 1998 1,500 ק"מ שכבת הגנה שנייה – מערכת המיועדת ליירוט טילים בליסטיים כדוגמת הסקאד הסורי והשיהאב האיראני. פותחה על ידי חברות ישראליות (בפרט התעשייה האווירית) בשיתוף פעולה עם חברות אמריקניות ביניהם חברת המטוסים בואינג ובסיוע כספי של ממשלת ארצות הברית. חץ 3 ינואר 2017 מעל 2,400 ק"מ שכבת הגנה ראשונה בישראל והגבוהה ביותר – מערכת המיועדת ליירוט טילים בליסטיים מחוץ לאטמוספירה, ובכך לשפר את סיכויי הצלחת היירוט, וכן את בטיחותו כנגד נשק בלתי קונבנציונלי. זוהי השכבה הגבוהה ביותר של ההגנה הרב־שכבתית.

 מערכות הגנה אווירית טקטיות 
 "להב ברזל" – דגם קטן ונייד יותר של מערכת אור איתן, וייעודו יירוט רחפנים, כלי טיס בלתי מאוישים ואיומים אוויריים ברום הקרוב לקרקע. רשמה יירוט בכורה מבצעי באוקטובר 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל.
 "להב אור" – מערכת דומה בעלת יכולות קטנות יותר שייעודה יירוט בלוני תבערה ונפץ ואיומים דומים בעוטף עזה. הופעלה על ידי משמר הגבול במהלך העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021).

 מערכות הגנה אווירית נוספות 

 "SPYDER" – מערכת הגנה אווירית הכוללת מכ"ם אינטגרלי, מטען ייעודי אלקטרו-אופטי, מערכת שליטה ובקרה מתקדמת ומיירטים מסוג פיתון ומסוג דרבי המותקנים כולם על רכב אחד, בהפעלת צוות מינימלי. במהלך מלחמת חרבות ברזל החל המערך להפעיל את המערכת על מנת לשפר את המענה המבצעי לאיום כטב"מי הנפץ הרב-גזרתי, תוך חיזוק כלל מערכות ההגנה האווירית והרחבת המשאבים. ב-9 באוגוסט 2024, בשיא החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל, שוגר טיל אוויר-אוויר מסוג "פיתון" של מערכת הנשק SPYDER לעבר כטב"ם ששוגר לכיוון כביש 4 בשטחי מועצת מטה אשר. המיירט החמיץ את המטרה ופגע בכביש עקב כשל טכני במערכת. כתוצאה מפגיעת המיירט נהרג אזרח ו-19 נוספים נפצעו.
 "ברק MX" – גרסה יבשתית של מערכת הגנה אווירית מודולרית בעלת מספר סוגי מיירטים שנועדה במקור עבור חיל הים, ומותקנת על גבי ספינות סער 6. מערכת הברק היבשתית נפרסה במערך במהלך מבצע עם כלביא ורשמה יירוט בכורה מבצעי ב-19 ביוני 2025. המערכת מיועדת להגנה מפני מטוסים, מסוקים, כלי טיס בלתי מאוישים, טילי שיוט ועוד. ייעודה המקורי של המערכת הוא להגן על כלי שיט ומתקנים אסטרטגיים ימיים.

 מערכות הגנה בפיתוח או בשלב ניסיוני 

 קלע חד – טיל שמטרתו תהיה ליירט טילים היפרסוניים מתמרנים. נכון ל-2023 המערכת נמצאת בשלב הפיתוח וטרם בוצעו בה ניסויים. היירוט יבוצע בגבהים שבין 20 ל-70 ק"מ, שבהם מערכות נ"מ אינן יעילות, וייעשה באופן דו-שלבי - פגיעה ישירה של הטיל המיירט בטיל ההיפרסוני, ויצירת פיצוץ של הטיל המיירט ליד הטיל ההיפרסוני שגורם להשמדתו.
 חץ 4 – טיל נגד טילים ובפרט נגד טיל בליסטי בין-יבשתי בעל ראשי נפץ מתפצלים בחלל וראש קרב מתמרן. בפברואר 2021 פורסם כי ישראל החלה בפיתוח חץ 4 בשיתוף עם הסוכנות האמריקנית להגנה מפני טילים.

 מערכות הגנה היסטוריות 

בעבר היו בשירות המערך מקלעים בקוטר 0.5 אינץ' (12.7x99 מ"מ נאט"ו) ותותחים בקוטר 20 מ"מ, 23 מ"מ, 37 מ"מ ו־40 מ"מ. כמו כן שירתו במערך מערכות טילי קרקע־אוויר ניידות מסוג MIM-72 צ'פרל ("דרקון"), FIM-43 רד־איי ("בזק"), ו"מחבט" וולקן M163, מערכת המכ"ם "רמית", מערכת טילי כתף מונחית תת־אדום לטווחים קצרים בעיקר להפלת מסוקים מסוג FIM-92 סטינגר (ברקן) ומערכת נייחת לשיגור טילי קרקע־אוויר מונחי מכ"ם תוצרת חברת ריית'יאון מסוג MIM-23 הוק.

 ממוזער|220x220px|משגר טילי MIM-104D פטריוט בתצוגת חיל האוויר הישראלי.פטריוט ("יהלום") – מערכת טילי קרקע־אוויר ארוכי טווח מונחי מכ"ם מתוצרת חברת ריית'יאון. הפטריוט יועד במקור ליירוט כלי טיס (נ"מ) אך בהמשך עבר מקצה שיפורים במטרה להרחיב את ביצועיו גם ליירוט טילים (רשמה יירוטי בכורה ב־2014). הפטריוט הוא ככל הנראה מערכת טילי הקרקע־אוויר הראשונה שהפגינה יכולת מסוימת ליירט טילים בליסטיים ושמשה כשכבת גיבוי לחץ 2 נגד טילים בליסטיים, עד לכניסת מערכת קלע דוד לשירות מבצעי אשר לה יכולות יירוט מתקדמות יותר. ב-30 באפריל 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל הודיע חיל האוויר על סגירת סוללות היהלום (פטריוט) במערך ההגנה האווירית.

 צ'פרל ("דרקון") – מערכת טילי קרקע-אוויר מתוצרת ארצות הברית המבוססת על טיל האוויר-אוויר AIM-9 סיידווינדר ורכב השיגור מבוסס על משפחת נגמ"שי ה-M113. זמן קצר לאחר קליטת המערכת, ב-16 במאי 1974, הפילה סוללת צ'פרל, שהוצבה ברמת הגולן, מיג-17 שחלף מעליה כחלק ממבנה שמנה ארבעה מטוסי מיג-17, של חיל האוויר הסורי. הייתה זו ההפלה העולמית הראשונה והיחידה שבוצעה באמצעות המערכת. ב-1993 הותקנה בצ'פרל מערכת לשליטה, בקרה וקשר מתוצרת ישראל שכונתה "ארמיט". המערכת אפשרה למפקד יחידת האש, לצפות בתמונת מכ"ם משולבת בתמונת הווידאו של הכוונת. המערכת כללה גם יחידת שליטה ניידת, והגבירה את יעילות איתור המטרות
 ממוזער|220x220px|ההוק מוצג במצעד יום העצמאות בתל אביב, 1965הוק – מערכת טילי קרקע-אוויר חצי אקטיביים ליירוט כלי טיס בטווחים בינוניים, בגובה נמוך עד בינוני, מתוצרת חברת "ריית'יאון" בארצות הברית. מערכת ההוק נקלטה בחיל האוויר בשנת 1965 וקיבלה את הכינוי "שנהב". לשם קליטתם הוקמה בחיל "יחידת טילי קרקע אוויר" בקיצור יטק"א. עם הקמתו של מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי בשנת 1970 שולבו יחידות ההוק במערך זה ושמן שונה ל"יחידת טילי נ"מ" ובקיצור יטנ"מ. הירי הקרבי הראשון של טיל הוק בעולם, והפלה ראשונה שלו, התרחשו ביום הראשון של מלחמת ששת הימים ב-5 ביוני 1967. מטוס אוראגן ישראלי פגוע טס לכוון הקריה למחקר גרעיני בדימונה. הטייס הפגוע, יורם הרפז, לא הזדהה והופל על ידי סוללת טילי הוק שהגנה על הקריה למחקר גרעיני. במהלך השנים הפילו סוללות ההוק 36 מטוסים ומסוקים במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת שלום הגליל.

 וולקן ("חובט" ו"מחבט") – נגמ"ש ובו מערכת נ"מ קנית המבוססת על תותח גאטלינג M61A1 וולקן. ל"חובט" היסטוריה של שלוש הפלות אוויריות, האחרונה מביניהן הייתה הפלת כדור פורח. בנוסף פלוגת ה"חובט" הצה"לי תחת פיקודו של דובי אמיתי השיג את ההפלה הראשונה והיחידה באמצעות ה-M-163 וולקן, של כלי טיס סילוני, מטוס קרב מיג 21, במבצע שלום הגליל בעת קרב בכפר דוחה. ב-1997 שודרגו כל דגמי ה"חובט" לדגם ה"מחבט" שהשינויים הבולטים בו הם הוספת משגר טילי נ"מ מדגם FIM-92 סטינגר ובו 4 זבילים ואפשרות להתחבר למכ"ם אזורי. המחבטים השתתפו במבצע חומת מגן במשימות סיוע באש כבדה לכוחות הקרקע, שיתוק אש עוינת וטיהור גגות מצלפי אויב. בשנת 2006 יצא משימוש רשמי במערך הנ"מ הישראלי בהמשך למגמת סגירת הנ"מ הטקטי או הנ"מ המתנייע, לאחריו פורקו סוללות וגדודים של נ"מ מתנייע.

 סטינגר ("ברקן") – טיל כתף קצר טווח נגד מטוסים, מתוצרת חברת ריית'יאון האמריקנית. הטיל מונחה בשילוב של אינפרה אדום (חום) ואולטרה סגול ופועל בשיטת העסקה רב גזרתית. הטיל נכנס לשירות במערך בשנת 1990 כטיל כתף נגד מטוסים. יחידת ברקן הייתה חלק טקטי מרכזי במערך ההגנה האווירית, סוללות הברקן כללו כחמישה צוותים המונים כשישה לוחמים, מפקד צוות (קצין בדרגת סג"ם), טילן אחד (לוחם בדרגת סמל) המשנה למפקד הצוות ובעל הסמכות לשגר את טיל הברקן, טילן שניים (לוחם ותיק), מאגיסט (לוחם הנושא מקלע מאג) ושני לוחמים נוספים שתפקדו כנהג, קשר או מאג שתיים (לוחם הנושא ארגזי תחמושת וקנה של מקלע מאג). לוחמי ברקן עברו הכשרת הגנ"א בשילוב הכשרת חי"ר, מה שמאפשר להם לבצע פעילות בט"ש קרקעית בדומה ליחידות חי"ר סדירות, בנוסף לביצוע משימות הגנה אווירית.

 היסטוריה 

 כוחות הנ"מ של ישראל לאורך השנים שנים  שם  שיוך חילי 1948–1950 כוחות האנטי-אוויר המטה הכללי של צה"ל 1950–1971 פיקוד הנ"מחיל התותחנים1965–1971יחידות טילי קרקרע-אווירחיל האוויר 1971–2011 מערך הנ"מ  מערך ההגנה האווירית
 כמערך הנ"מ 
מערך הנ"מ החל דרכו בחיל התותחנים הישראלי. במלחמת העצמאות הגיעו לארץ תותחי הנ"מ הראשונים בקוטר 20 מ"מ מתוצרת "היספנו־סוויזה" שיועדו להצבה הן במטוסים והן על הקרקע. כבר במלחמת העצמאות הפילו תותחני נ"מ חמושים במקלעים נגד מטוסים מטוסי ספיטפייר מצריים.

בינואר 1950 הוקם פיקוד נ"מ עצמאי, שכלל בתוכו את סוללות הנ"מ, יחידות המכ"ם השונות ועוד. הפיקוד נסגר בסוף אותה שנה, וגדודי תותחי הנ"מ הועברו לחיל התותחנים. במסגרתו הוקמו שתי יחידות, אחת האחראית לצפון הארץ והשנייה למרכז ולדרום. ב־1953 הוקמה יחידה שלישית שקלטה תותחי 3.7 אינץ מונחי מכ"ם. במלחמת סיני הוכפף לראשונה מערך הנ"מ לחיל האוויר הישראלי.

בשנות השישים קלט חיל התותחנים מערכת של תותחי נ"מ 40 מ"מ מונחי מכ"ם מדגם בופורס L-70 קליבר 40 מ"מ מונחי מכ"ם. כאשר הגיעו המערכות של טילי ה"הוק" בשנת 1965, הן נקלטו ביחידות טילי קרקע אוויר (יטק"א) בחיל האוויר. אחר כך, התמזג מערך הנ"מ כולו בחיל האוויר, בפברואר 1971. המערך כלל אז גם את מערכות תותחי נ"מ L-70, צריחי נ"מ עם ארבעה מקלעים קליבר 0.5 (12.7 מ"מ) לצריח, וצריחי נ"מ עם זוג תותחים "היספנו־סוויזה" בקליבר 20 מ"מ.

במלחמת ששת הימים השתתף תותח נ"מ L-70 בהפלת מפציץ עיראקי מדגם טופולב 16, בעת שניסה להפציץ את שדה התעופה מגידו (ראו: תקיפת מטוס טופולב עיראקי בישראל).

במלחמת ההתשה רשמו כוחות הנ"מ הפלה של מטוס מיג 17 ושל מיג 21 מצריים. במלחמת יום הכיפורים הופלו על ידי המערך 46 מטוסים מצריים ו־7 מטוסים סורים. במהלך המלחמה הגיעו ברכבת האווירית האמריקאית ראשוני טילי ה־MIM-72 צ'פרל.

במבצע חומת מגן התנדבו לוחמי ה"מחבט" (M163 וולקן משופר) לסייע ללוחמת הקרקע, באמצעות כוח האש הגדול של תותח ה־M61A1 וולקן. הם סייעו בשיתוק אש עוינת וטיהור גגות מצלפי אויב.

 כמערך ההגנה האווירית 
ממוזער|230px|מערכת כיפת ברזל מיירטת שלוש רקטות גראד במבצע עמוד ענן.
ב־11 בינואר 2011 שינה מערך הנ"מ את שמו למערך ההגנה האווירית, שם המבטא את העיסוק של המערך לא רק בהגנה נגד מטוסים, אלא גם נגד טילים ורקטות, וכן את השיוך הארגוני לחיל־האוויר. כחלק מהשינוי שעבר המערך, השתנה גם המבנה הארגוני שהיה נהוג מאז תקופת שיוכו לחיל התותחנים. ואגדי הנ"מ לשעבר עברו להיקרא כנף (חטיבה), כמקובל בחיל, וחולקו לכנף הגנת שמיים וכנף ההגנה האקטיבית.

באפריל 2011 הפכה מערכת כיפת ברזל למבצעית בנוהל מזורז ורשמה יירוטי בכורה של רקטות גראד שירו המחבלים הפלסטינים מרצועת עזה. מאז רשמה המערכת עשרות אלפי יירוטים מוצלחים. במבצע עמוד ענן בנובמבר 2012 פעלו 5 סוללות מבצעיות של כיפת ברזל, והללו יירטו למעלה מ־400 רקטות ארטילריות שירו הפלסטינים. במבצע צוק איתן ביולי-אוגוסט 2014 פעלו 8 (ומאוחר יותר 9) סוללות של כיפת ברזל שיירטו בהצלחה רבה למעלה מ־700 רקטות שירו הפלסטינים. מערך טילי הפטריוט יירט שני כלי טיס בלתי מאוישים ששיגר חמאס.

ביולי 2014 יירט מערך ה"יהלום" (MIM-104D פטריוט) שני כלי טיס בלתי מאוישים של חמאס וב־23 בספטמבר 2014 רשם הפלת בכורה עולמית עבור הפטריוט כאשר סוללת פטריוט ישראלית הפילה מטוס קרב סורי מדגם סוחוי Su-24 מעל רמת הגולן.

בשנת 2016 נערך שינוי ארגוני נוסף, הכנפות פורקו, הוקמה כנף היערכות 168 ו-6 היחידות המבצעיות עברו לפיקוד ישיר של מפקדת המערך.

בספטמבר 2017 הוקם גדוד נוסף של "כיפת ברזל". הגדוד יתמחה בגזרה הצפונית ויערך להגנה מפני איום הארטילריה הרקטית של חזבאללה. בעתיד תוקם בגדוד החדש גם פלוגה ימית שתתמחה בהפעלת המערכת על גבי ספינות טילים ובתווך הימי.

ב־8 בינואר 2020 חשף משרד הביטחון פריצת דרך בייצור לייזר רב עוצמה, שישמש לפיתוח מערכות הגנה אווירית ויירוט רקטות, בפיתוח משותף של מפא"ת, רפאל - מערכות לחימה מתקדמות ואלביט מערכות. המערכות כוללות גרסה קרקעית נייחת יבילה, גרסה מתנייעת על גבי רכב קרבי משוריין וגרסה אווירית המותקנת על כלי טיס ליירוט טילים מעל גובה העננים. מערכת היירוט תיכנס לניסוי במחצית 2020 ותיקלט בצה"ל כבר בסוף השנה. ביוני 2021 פרסם משרד הביטחון שניסוי ראשוני של המערכת עבר בהצלחה.

ב-25 בנובמבר 2021 הוענק למערך ההגנה האווירית אות הערכה מבצעי מטעם הרמטכ"ל על פעילותו במבצע שומר החומות.

 מלחמת חרבות ברזל 

ממוזער|250 פיקסלים|שיגור מיירט חץ 3 במהלך מבצע עם כלביא, יוני 2025
במהלך מלחמת חרבות ברזל שפרצה ב-7 באוקטובר 2023 בעקבות מתקפת הפתע של ארגוני הטרור הפלסטיניים על ישראל התמודד מערך ההגנה האווירית עם מספר רב של איומים, ששוגרו מזירות שונות ברחבי המזרח התיכון, ומערכת ה"חץ" רשמה יירוטי בכורה מבצעיים באמצעות מיירטי חץ 2 וחץ 3, כולל יירוטים של טילים בליסטיים מחוץ לאטמוספירה. הפעילות הגיעה לשיא במתקפה האיראנית על ישראל ב-13 ו-14 באפריל 2024, שבה יירט מערך ההגנה האווירית לצד חיל האוויר כמאה טילים בליסטיים, טילי שיוט וכטב"מים רבים שלראשונה שוגרו מאדמת איראן. מערכות ההגנה האווירית רשמו 99% הצלחה, דבר שנחשב להישג היסטורי בכלל תולדות הלוחמה האווירית.

ב-30 באפריל 2024, הודיע חה"א על סגירת סוללות היהלום (פטריוט) במערך ההגנה האווירית.

ב-21 במאי 2024, הודיעה צה"ל על פתיחתו מחדש של גדוד 139 במערך ההגנ"א כגדוד ״כיפת ברזל״ נוסף לאור הצורך מבצעי לחלוקת מרחבי הפיקוד בצורה שתאפשר ניהול לחימה מותאם לגזרות הפעילות השונות.

במתקפה האיראנית על ישראל ב-1 באוקטובר שיגרו האיראנים למעלה מ-180 טילים בליסטיים מדגמים שונים בתוך כחצי שעה. מערך ההגנה האווירית יירט בהצלחה את רובם הגדול והמתקפה הסתיימה ללא אבדות וללא נזק משמעותי לישראל.

כלקח ממלחמת חרבות ברזל ומתקפות הכטב"מים, ב-7 במאי 2025, הודיע חיל האוויר על פתיחתו מחדש של גדוד 946. הגדוד יפעל תחת אוגדה 91 כגדוד טקטי ייחודי, המתמחה בהגנה ברום הקרוב לקרקע. הגדוד יפעיל מערכות נשק חדשות ויתמקד בשתי משימות עיקריות: הראשונה היא הגנה על נכסים חיוניים, כפי שמוגדרים על ידי האוגדה או הפיקוד, והמשימה השנייה היא הגנה על כוחות יבשה מתמרנים.

באוקטובר 2024 ביצעה "להב ברזל", גרסה מוקטנת וניידת של מערכת מגן אור, יירוט בכורה מבצעי כאשר הפילה עשרות כלי טיס בלתי מאוישים של חזבאללה בלחימה בצפון במלחמת חרבות ברזל. זהו היירוט המבצעי הראשון בעולם של כטב"ם באמצעות נשק לייזר שורף.

 הפלות היסטוריות 
 תאריך אמצעי הפלה כלי מופל הערות 5 ביוני 1967 MIM-23 הוק אוראגן הפלה ראשונה בהיסטוריה על ידי אמצעי זה והפלה ראשונה בהיסטוריה של מטוס מסוג זה. 6 ביוני 1967 תותח בופורס 40 מ"מ טופולב 16 בתחקירים שלאחר התקיפה לא היה ברור אם הטופולב העיראקי הופל מאש התותח או בטיל שפריר 1 ששיגר מטוס מיראז' 3. לבסוף החליט מפקד חיל האוויר לזכות את יחידת הנ"מ ב"חצי הפלה" ואת טייס המיראז' ב"חצי הפלה". מאוחר יותר נרשמה ההפלה לזכות כוח הנ"מ. 6 באוקטובר 1973 במלחמת יום הכיפורים MIM-23 הוק מי־8 הפלה ראשונה בהיסטוריה של מסוק מסוג זה. 16 במאי 1974 MIM-72 צ'פרל מיג 17 הפלה ראשונה בהיסטוריה ועד כה האחרונה על ידי אמצעי זה. מבצע שלום הגליל M-163 חובט מיג 21 הפלה ראשונה בהיסטוריה ועד כה האחרונה על ידי אמצעי זה. 11 ביוני 1982 FIM-43 רד-איי מיג 23 הפלה מטוס ראשונה בהיסטוריה הישראלית ועד כה האחרונה על ידי אמצעי זה. 31 באוגוסט 1982 MIM-23 הוק מיג 25 מבצע גוזל - הפלה ראשונה בהיסטוריה ועד כה האחרונה של מטוס מסוג זה. 7 באפריל 2011 כיפת ברזל  יירוט מבצעי ראשון בעולם של רקטה לטווח קצר־בינוני. יירוט ראשון על ידי אמצעי זה. 14 ביולי 2014  כלי טיס בלתי מאויש הפלה ראשונה בהיסטוריה של כטב"ם אויב על ידי אמצעי זה. 23 בספטמבר 2014  סוחוי 24 הפלה ראשונה בהיסטוריה של מטוס אויב מאויש על ידי אמצעי זה. 17 במרץ 2017 חץ 2 טיל S-200 יירוט מבצעי ראשון בהיסטוריה על ידי אמצעי זה. 13 במאי או 14 במאי 2021 כיפת ברזל אבאביל יירוט מבצעי ראשון של כטב"ם על ידי אמצעי זה. 10 במאי 2023 קלע דוד רקטה יירוט מבצעי ראשון של קלע דוד. 31 באוקטובר 2023 חץ 2  טיל בליסטי יירוט מבצעי ראשון של טיל בליסטי באמצעות ה"חץ". 9 בנובמבר 2023 חץ 3  טיל בליסטי, כנראה קדר-110 יירוט מבצעי ראשון של טיל בליסטי באמצעות ה"חץ 3". היירוט הראשון בהיסטוריה של טיל מחוץ לאטמוספירה.13 ו-14 באפריל 2024כלל מערך הגנה האווירית לצד מטוסי חיל האוויר נחיל של מאות כטב"מים לצד עשרות טילי שיוט ולמעלה מ-110 טילים בליסטייםסיכול המתקפה האיראנית על ישראל (אפריל 2024): יירוט היסטורי בעבור מדינת ישראל ולכלל היסטורית הלוחמה אווירית העולמית. עם יירוט מטח כבד במיוחד של מאות כלי אויב מסוגים שונים שנורו תוך זמן קצר אל עבר מדינת ישראל ובסיומו כמעט שלא נרשמו הצלחות למשטר האיראני שלראשונה תוקף את ישראל משטחו. 25 בספטמבר 2024 קלע דוד  "קאדר 1" יירוט מבצעי של טיל בליסטי ששוגר מלבנון לעבר גוש דן. אוקטובר 2024 להב ברזל (גרסה מוקטנת של מגן אור)  עשרות כטב"מים יירוט מבצעי ראשון בעולם של כטב"ם באמצעות נשק לייזר שורף. היירוטים בוצעו על ידי "להב ברזל", גרסה ניידת ומוקטנת של מגן אור. 19 ביוני 2025 ברק MX יבשתי  כלי טיס בלתי מאויש יירוט מבצעי ראשון של המערכת היבשתית, מספר ימים אחרי שהמערכת הימית (ברק MX על גבי סער 6) יירטה אף היא כטב"מים איראנים. 2 במרץ 2026  אור איתן   כלי טיס בלתי מאויש יירוט בכורה מבצעי של מערכת הלייזר. בוצע במהלך מבצע שאגת הארי.
בסך הכל הפיל מערך ההגנה האווירית 93.5 מטוסי קרב ומסוקים (חצי הפלה משותפת עם מטוס חיל האוויר), יירט אלפי רקטות וטילים בליסטיים ומאות כלי טיס בלתי מאוישים.

 לוחמות במערך 
עם קבלת הסעיף הנוסף לחוק שירות הביטחון הקובע כי כל התפקידים בצה"ל פתוחים לנשים (אלא אם כן אופי התפקיד לא מאפשר זאת), החל מערך הנ"מ לקבל לשורותיו גם נשים, ובכך הפך למערך הלחימה השני בצה"ל, לאחר קורס טיס, ששילב בתוכו נשים.

באוגוסט 1998 נפתח מחזור הגיוס הראשון ששילב בקרבו נשים כלוחמות. מרגע זה ואילך החלו הכשרות המערך לכלול בתוכן גם נשים, אשר התנדבו לשרת כלוחמות לכל דבר. התנדבות זו כוללת בתוכה שירות של 32 חודשים וכן שירות מילואים, בהתאם למסמך עליו חותמות הבנות – "דין אישה כדין גבר".

הלוחמות המתנדבות למערך עוברות טירונות ברמת רובאי 03 וכן קורס מקצועי על מערכת הנשק אליה השתבצו, משובצות לסוללות השונות הפרוסות ברחבי הארץ, ומשם ממשיכות לקורסים מקצועיים מתקדמים ולקורסי הפיקוד והקצונה. את כל המסלול הנ"ל עוברות הנשים לצד הגברים המתגייסים למערך, בדגש על שוויון בין המינים, אך עם זאת עדיין קיימות הקלות מסוימות לנשים, בעיקר בתחום הכושר הגופני בו הן צריכות לעמוד בכל האתגרים, אך סולם המאמצים הוא מעט שונה כאשר רף ההצטיינות במשימות נמוך יותר אצל הנשים מאשר אצל הגברים.

מערך ההגנה האווירית פתח לנשים את האפשרויות לשרת במערכות נשק שונות – טילי היהלום (פטריוט), כיפת ברזל וטילי החץ. בעבר הייתה גם מערכות הרמית וטילי הוק פתוחות בפני הנשים אך היא הוצאה משירות. מערכת הנשק ברקן (סטינגר) לא הייתה פתוחה בפני נשים, זאת בשל המאמץ הפיזי הניכר אשר היה כרוך במערכת נשק זו (הכולל בין היתר נשיאת טיל במשקל עשרות ק"ג), אשר לא תאם את סרגל המאמצים הפיזיים שנקבע לנשים.

בפברואר 2010, פורסם באתר צה"ל שמשרתות עשרות לוחמות במערך הסדיר ומהוות כ־20% מהכוח הלוחם בסוללות ההגנה האווירית, וכן קצינות במערך המשרתות כמסו"ליות (מפקדות סוללה), קמב"ציות ובתפקידי קצונה שונים ומגוונים.

בגיוס יולי 2019, עמד אחוז המתגייסות על 60 אחוזים מכלל המתגייסים למערך ובקורס הקצינים האחרון דאז, סיימו 14 צוערות ו-17 צוערים. עוד פורסמה הערכה ש"סביר כי המערך מתקדם לעבר יחס דומה בין לוחמים ולוחמות".

 סמל המערך 
בתקופת היותו חלק מחיל התותחנים, הצטייד מערך הנ"מ במכ"ם חדיש תוצרת גרמניה שהיה למכ"ם הראשון בצה"ל. שמו של המכ"ם היה , שמשמעותו "עטלף על" בגרמנית. בהשראת שמו של המכ"ם, עוצב סמל הנ"מ – עטלף לבן על רקע שחור. כאשר עבר המערך לחיל האוויר בשנת 1970, הושאר העטלף והרקע הוחלף לפסים כחולים־שחורים המסמלים שילוב חיל האוויר ושטח. גם כשעוצב הסמל מחדש עבור מערך ההגנה האווירית על ידי המעצב יגאל גבאי, נשאר העטלף להיות האלמנט המרכזי בסמל.

 תג פיקוד הנ"מ1951–1971  תג מערך הנ"מ1971–2011  תג מערך ההגנ"א2011 עד ימינו 150px 126px 120px

 מפקדי המערך 
250px|ממוזער|שמאל|תא"ל שחר שוחט, בחברת גנרל מרטין דמפסי, אוקטובר 2012
 מפקדי פיקוד הנ"מ 

 שם  תקופת כהונה  אירועים מיוחדים  אל"ם בוריס סניור  1950 – 1952  הקמת ופירוק פיקוד הנ"מ  אל"ם משה תמיר 1968 – 1970  , מעבר הפיקוד לחיל האוויר

 מפקדי המערך בחיל האוויר 
 שם  תקופת כהונה  אירועים מיוחדיםקצין תמ"ח (קצין תותחי נ"מ חיילי) סא"ל יואל פרנק (פארן)1951–1956 סא"ל דוד גורן1956–1962קצין טילי קרקע אוויר ראשי  אל"ם אריה גור 1965 – 1970 , קליטת מערכת ה-MIM-23 הוקמכהנ"מ (מפקד כוחות הנ"מ)  אל"ם משה תמיר 1970 – 1972   אל"ם מאיר שריב  1972 – 1977  קליטת מערכות ה-MIM-72 צ'פרל ו-M61 וולקן  תא"ל רוניה לפיד 1977 – 1982    תא"ל מאיר שריב  1982 – 1984    תא"ל איתן יריב  1984 – 1988   תא"ל אורי רם  1988 – 1991  הפצצות הסקאדים במלחמת המפרץ  תא"ל יצחק בירן 1991 – 1994  קליטת מערכת MIM-104 פטריוט  תא"ל גלעד רמות  1994 – 1998  שילוב נשים שהודחו מקורס טיס וניסוי קליטת נשים כלוחמות  תא"ל אריה פישביין  1998 – 2000  סיום ניסוי קליטת נשים ושילוב מלא של נשים בתפקידי המערך, קליטת מערכת החץ  תא"ל יאיר דורי  2000 – 2003   תא"ל אילן ביטון  2003 – 2006    תא"ל דניאל מילוא  2006 – 2009 מהגנ"א  תא"ל דורון גביש  2009 – 2012  שינוי שם המערך למערך ההגנה האווירית (2011), קליטת מערכת כיפת ברזל, מבצע עמוד ענן  תא"ל שחר שוחט  2012 – 2015    תא"ל צביקה חיימוביץ'  2015 – 2018  קליטת מערכות קלע דוד וחץ 3  תא"ל רן כוכב  2018 – 2021  לימים דובר צה"ל תא"ל גלעד בירן  2021 – 2025 מלחמת חרבות ברזל תא"ל קובי רגב מיולי 2025 מלחמת חרבות ברזל

 לקריאה נוספת 

  "70 שנות הגנה אווירית מאז ועד היום", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, יוני 2018, ספר אונליין באתר flipbuilder.com
  תא"ל (מיל) דורון גביש, "מערך ההגנה האווירית – מכוח טקטי למערך אסטרטגי לאומי", מערכות 444, אוגוסט 2012

 קישורים חיצוניים 

 מידע כללי 
 שימור ותיעוד מורשת מערך ההגנה האווירית, באתר "מרכז מורשת והנצחה למערך ההגנה האווירית"



 מערך ההגנ"א – ההגנה האווירית, באתר יחידה
 אשכול סמלי מערך ההגנה האווירית, פורום צבא וביטחון בפרש
 הגנה רב שכבתית, באתר משרד הביטחון


 כתבות באתרים רשמיים 







  גל וינטר, עוד ישוב הנ"מ הטקטי? הצורך החוזר בהגנה אווירית לכוחות היבשה, בין הקטבים, גיליון 37,  11 באוקטובר 2022.
  תא"ל (מיל') פיני יונגמן, על תפיסת ההגנה האווירית של ישראל, אתר מערכות, 2023


 פרסומים בתקשורת 















 ביאורים 

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:יחידות חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:יחידות קרביות מעורבות בצה"ל