פילוסופיה עתיקה

דף זה מפרט רשימת קישורים לפילוסופיה עתיקה, כלומר מחשבה פילוסופית המשתרעת עד התקופה הפוסט-קלאסית המוקדמת (בערך 600 לספירה).

 סקירה כללית 
מחשבה פילוסופית אמיתית, המבוססת על תובנות אינדיבידואליות מקוריות, צמחה בתרבויות רבות בערך באותו זמן. קרל יאספרס כינה את התקופה האינטנסיבית של ההתפתחות הפילוסופית שהחלה בסביבות המאה ה-7 לפני הספירה והסתיימה בסביבות המאה ה-3 לפני הספירה עידן הציר במחשבה האנושית.

בפילוסופיה המערבית, התפשטות הנצרות באימפריה הרומית סימנה את סופה של  והביאה לראשיתה של פילוסופיית ימי הביניים, בעוד שבמזרח התיכון, התפשטות האסלאם דרך האימפריה הערבית סימנה את סופה של הפילוסופיה האיראנית העתיקה והביאה לראשיתה של .

 הפילוסופיה היוונית והרומית העתיקה 

 פילוסופים 
 פילוסופים קדם-סוקרטיים 


 תאלס (624 - 546 לפסה"נ)
 אנכסימנדרוס (610 - 546 לפנה"ס)
 אנכסימנס ממילטוס (585 לערך - 525 לפסה"נ)
 ממוזער|פיתגורספיתגוראים

 פיתגורס (582 - 496 לפנה"ס)
 פילולאוס (470 - 380 לפנה"ס)
 אלקמאון מקרוטון
 ארכיטס (428 - 347 לפנה"ס)
 הרקליטוס (535 - 475 לפנה"ס)
 האסכולה האלאטית

 קסנופנס (570 - 470 לפנה"ס)
 פרמנידס (510 - 440 לפנה"ס)
 זנון מאליאה (490 - 430 לפנה"ס)
 מליסוס מסמוס (470 לפנה"ס לערך - ?)
 האסכולה הפלורליסטית

 אמפדוקלס (490 - 430 לפנה"ס)
 אנכסגורס (500 - 428 לפנה"ס)
 האסכולה האטומיסטית

 לוקיפוס (המחצית הראשונה של המאה ה-5 לפנה"ס)
 דמוקריטוס (460 - 370 לפנה"ס)
  (המאה ה-4 לפנה"ס)
 פרקידס מסירוס (המאה ה-6 לפנה"ס)
 סופיסטים

 פרוטגורס (490 - 420 לפנה"ס)
 גורגיאס (487 - 376 לפנה"ס)
  (480 - 411 לפנה"ס)
  (465/450 – אחרי 399 לפנה"ס)
 היפיאס (אמצע המאה ה-5 לפנה"ס)
  (459 - 400 לפנה"ס)
 קליקלס
 קריטיאס

 דיוגנס מאפולוניה (460 לפנה"ס לערך - ?)
ממוזער|אפלטון ואריסטו

 פילוסופים יוונים קלאסיים 
 סוקרטס (469 - 399 לפנה"ס)
  (450 - 380 לפנה"ס)
 אנטיסתנס (445 - 360 לפנה"ס)
 אריסטיפוס (435 - 356 לפנה"ס)
 אפלטון (428 - 347 לפנה"ס)
  (407 - 339 לפנה"ס)
 דיוגנס מסינופה (400 - 325 לפנה"ס)
 קסנוקרטס (396 - 314 לפנה"ס)
 אריסטו (384 - 322 לפנה"ס)
 סטילפון (380 - 300 לפנה"ס)
 תאופרסטוס (370 - 288 לפנה"ס)

 פילוסופיה הלניסטית 
 פירוס (365 - 275 לפנה"ס)
 אפיקורוס (341 - 270 לפנה"ס)
 מטרודורוס מלמפסקוס (הצעיר) (331 - 278 לפנה"ס)
 זנון מכתיום (333 - 263 לפנה"ס)
 קלאנתס (330 לפסה"נ - 230 לפסה"נ בקירוב)
 טימון מפליוס (320 - 230 לפנה"ס)
 ארקסילאוס (316 - 232 לפסה"נ)
  (המאה ה-3 לפנה"ס)
 ארכימדס (287 לפסה"נ - 212 לפנה"ס)
 כריסיפוס מסולי (280 - 207 לפנה"ס)
 קרנאדס (214 - 129 לפנה"ס)
 קליטומאכוס (187 - 109 לפנה"ס)
  (סוף המאה ה-2 לפני הספירה)
 פילון מלאריסה (160 - 80 לפנה"ס)
 פוסידוניוס (135 - 51 לפנה"ס)
 אנטיוכוס מאשקלון (130 - 68 לפנה"ס)
 אנסידמוס (המאה ה-1 לפנה"ס)
  (המאה ה-1 לספירה)

 אסכולות הלניסטיות 

 ציניקנים
 האסכולה הקירנאית

 האסכולה האפיקוראית

 נאו-אפלטוניזם

 האסכולה הפריפטטית
 פירוניזם
 האסכולה הסטואית
 סופיזם

 הפילוסופיה הרומית הקדומה והנוצרית 




 פילוסופים בתקופה הרומית 
 קיקרו (106 - 43 לפנה"ס)
 לוקרטיוס (94 - 55 לפנה"ס)
 סנקה (4 לפסה"נ - 65 לספירה)
 מוסוניוס רופוס (30 - 100 לספירה)
 פלוטרכוס (45 - 120 לספירה)
 אפיקטטוס (55 - 135 לספירה)
  (80 לערך - 160 לספירה בקירוב)
 מרקוס אורליוס (121 - 180 לספירה)
 קלמנס מאלכסנדריה (150 - 215 לספירה)
  (המאה ה-2 לספירה)
 סקסטוס אמפיריקוס (המאה ה-3 לספירה)
 אלכסנדר מאפרודיסיאס (המאה ה-3 לספירה)
  (המאה ה-3 לספירה)
 פלוטינוס (205 - 270 לספירה)
 פורפיריוס (232 - 304 לספירה)
 יאמבליכוס (242 - 327 לספירה)
 תמיסטיוס (317 - 388 לספירה)
 אמברוזיוס (340 - 397 לספירה)
 היפאטיה מאלכסנדריה (350 - 415 לספירה)
 אוגוסטינוס מהיפו (354 - 430 לספירה)
 פרוקלוס (411 - 485 לסה"נ)
 דמאסקיוס (462 - 540 לספירה)
 בואתיוס (472 - 524 לספירה)
 סימפליקיוס מקיליקיה (490 - 560 לספירה)
 יואנס פילופונוס (490 - 570 לספירה)

 פילוסופיה איראנית עתיקה 
למרות שיש יחסים עתיקים בין הוודות ההודיות והאווסטה האיראנית, שתי המשפחות העיקריות של המסורות הפילוסופיות ההודיות-איראניות התאפיינו בהבדלים מהותיים בהשלכותיהן על מעמדו של האדם בחברה ובהשקפתן על תפקידו של האדם ביקום. מגילת זכויות האדם הראשונה של כורש הגדול, כפי שהיא מובנת בגליל כורש, נתפסת לעיתים קרובות כהשתקפות של השאלות והמחשבות שהביע זרתוסטרה והתפתחו באסכולות הזורואסטריות של התקופה האחמנית בהיסטוריה האיראנית.

 אסכולות מחשבה 
רעיונות ועקרונות של אסכולות זורואסטריות של הפילוסופיה הפרסית הקדומה הם חלק מחיבורים רבים שנכתבו בפרסית אמצעית ומכתבי הקודש הקיימים של הדת הזורואסטרית בשפה האווסטית. בין החיבורים הללו ניתן למצוא חיבורים כגון ה-, מבחר של , Wizidagīhā-ī Zātspram וכן קטעים ישנים יותר של הספר Avesta, הגאת'ות המיוחסים לזרתוסטרה עצמו ונחשבים ל"תורתו הישירה".

 זורואסטריזם 
 זרתוסטרה




 אדורבאד עמדאן
 אווסטה
 גאת'ות

אנכארסיס

 מחשבה פרה-מניכאית 


 מניכאיזם 
  (216 - 276 לספירה)


 מזדקיזם 
 מזדק הזקן
 מזדק (נפטר בסביבות 524 או 528 לספירה)

 זורווניזם 
 זורוואניזם אסתטי
 זורוואניזם מטריאליסטי
 זורוואניזם פטליסטי

 פילוסופיה והאימפריה 
 פילוסופיה פוליטית




 ח'וסרו הראשון


 ספרות 


 פילוסופיה יהודית עתיקה 

 מגילת קהלת (450-180 לפסה"נ בקירוב)
 איגרת אריסטיאס (המאה ה-2 לפסה"נ בקירוב)
 בן סירא (180-175 לפנה"ס)
 אריסטובולוס מאלכסנדריה (181-124 לפנה"ס)
 פילון האלכסנדרוני (30 לפנה"ס - 45 לספירה)
 חכמת שלמה (ספר חיצוני) (המאה ה-1 לפנה"ס לערך - המאה ה-1 לספירה)
 ספר מקבים ד' (המאה ה-1 לספירה בקירוב)
 רבי עקיבא (40 לערך - 137 לספירה בקירוב)

 פילוסופיה הודית עתיקה 

הפילוסופיה ההודית העתיקה היא מיזוג של שתי מסורות עתיקות: המסורת הוודית ומסורת ה.

 פילוסופיה וודית 
הפילוסופיה ההודית מתחילה בוודות שבהן נשאלות שאלות הנוגעות לחוקי הטבע, מקור היקום ומקומו של האדם בו. ב המפורסם (Nasadiya Sukta) המשורר שואל:

 "מהיכן נולדה כל הבריאה,
 הוא, בין אם הוא עיצב אותו ובין אם לא,
 הוא, הסוקר את הכל מהשמיים הגבוהים ביותר,
 הוא יודע – ואולי אפילו הוא לא יודע".

בהשקפה הוודית, הבריאה מיוחסת למודעות העצמית של הישות הקדומה (פורושה). זה מוביל לחקירה של הישות האחת שעומדת בבסיס מגוון התופעות האמפיריות והיא מקור כל הדברים. סדר קוסמי נקרא rta וחוק סיבתי הוא קארמה. לטבע (פרקריטי) יש שלוש תכונות (,  ו).
 וודות
 אופנישדות


 פילוסופיית סרמנה 
הג'ייניזם והבודהיזם הם המשך של אסכולת סרמנה. הסרמנות טיפחו השקפת עולם פסימית של הסמסרה כמלאה בסבל ותמכו בוויתור ובצניעות. הם שמו דגש על מושגים פילוסופיים כמו אהימסה, קארמה, ג'נאנה, סמסרה ומוקסה.  (בסנסקריט: चार्वाक) פילוסופיה אתאיסטית, הידועה גם בשם לוקאיאטה, היא מערכת של פילוסופיה הינדית המניחה צורות שונות של ספקנות פילוסופית ואדישות דתית. היא נקראת על שם מייסדה.

 פילוסופיה הודית קלאסית 
ממוזער|פסל בודהה, הונג קונג
בתקופה הקלאסית, היו חקירות שיטתיות בשש אסכולות פילוסופיות. חלק מהשאלות שנשאלו היו:
 מהו טבעה האונטולוגי של התודעה?
 כיצד חווים את הקוגניציה עצמה?
 האם התודעה (צ'יט) מכוונת או לא?
 האם לקוגניציה יש מבנה משלה?

שש האסכולות של הפילוסופיה ההודית הן:



 ראג'ה יוגה

 ודאנטה

 פילוסופים הודים עתיקים 
 האלף הראשון לפני הספירה 


 פילוסופים של התקופה הוודית (בערך 1500 - בערך 600 לפנה"ס) 
 רישי נאראיאנה – חוזה הפורושה סוקטה של הריג ודה.

 רישים וודיים אחרים









 אשוואפאטי


 פילוסופים של עידן הציר (600-185 לפנה"ס) 
 גוטמה (600 לפנה"ס)
  (600 לפנה"ס לערך)
 מאהאווירה (599-527 לפנה"ס)









  (520-460 לפנה"ס)
  (500 לפנה"ס לערך)
  (חי בין 500 לפנה"ס ל-400 לפנה"ס)
  (בערך 400 לפנה"ס)
  (500 לפנה"ס לערך)
 גאוטמה הבודהה (480 לערך - 400 לפנה"ס)

 צ'אנקיה (350 לערך - 275 לפנה"ס)
  (בערך 200 לפנה"ס)


 פילוסופים של תור הזהב (184 לפנה"ס - 600 לספירה) 















  (המאה ה-5 לספירה)
  (500 לערך)
  (300 לערך)
  (450-510 לספירה)
 בודהידהרמה (440-528 לספירה)
  (המאה ה-5 לספירה)
 וסובנדהו (בערך 300 לספירה)
  (המאה ה-2 לספירה)
 נגרג'ונה (150 - 250 לספירה)
  או אומאסוואמי (המאה ה-2 לספירה)
 שנקרה

 פילוסופיה סינית עתיקה 

הפילוסופיה הסינית היא המחשבה הפילוסופית הדומיננטית בסין ובמדינות אחרות במרחב התרבותי של מזרח אסיה החולקות שפה משותפת, כולל יפן, קוריאה ווייטנאם.

 אסכולות מחשבה 
 מאה אסכולות מחשבה 
מאה האסכולות היו פילוסופים ואסכולות ששגשגו מהמאה ה-6 עד 221 לפנה"ס, תקופה של התרחבות תרבותית ואינטלקטואלית משמעותית בסין. למרות שתקופה זו - הידועה בחלקה המוקדם כתקופת האביב והסתיו ותקופת המדינות הלוחמות - הייתה בחלקה האחרון רצופה כאוס וקרבות עקובים מדם, היא ידועה גם בתור תור הזהב של הפילוסופיה הסינית, מכיוון שמגוון רחב של מחשבות ורעיונות פותחו ונדונו בחופשיות. המחשבות והרעיונות שנדונו ושוכללו בתקופה זו השפיעו עמוקות על אורחות החיים והתודעה החברתית במדינות מזרח אסיה עד ימינו. החברה האינטלקטואלית של תקופה זו התאפיינה במלומדים נודדים, אשר הועסקו לעיתים קרובות על-ידי שליטי מדינות שונים כיועצים בנושאים כמו שיטות ממשל, מלחמה ודיפלומטיה. תקופה זו הסתיימה עם עלייתה של שושלת צ'ין וטיהור ההתנגדות שבאה בעקבותיה.  מונה עשר אסכולות עיקריות, והן:
 ממוזער|ציור קיר של קונפוציוסקונפוציאניזם, המלמד שבני אדם ניתנים ללמידה, לשיפור ולשלמות באמצעות מאמצים אישיים וקהילתיים, במיוחד טיפוח עצמי ויצירה עצמית. הרעיון המרכזי של הקונפוציאניזם הוא טיפוח המידות הטובות ופיתוח שלמות מוסרית. קונפוציאניזם גורס שאדם צריך לוותר על חייו, במידת הצורך, באופן פסיבי או אקטיבי, למען שמירה על ערכי המוסר העיקריים של רן ו.
 . לעיתים קרובות זהה למקיאוולי, ואחראי לייסוד האימפריה הביורוקרטית הסינית המסורתית. הלגליסטים בחנו שיטות מנהליות, והדגישו איחוד מציאותי של העושר והכוח של האוטוקרט והמדינה.
 טאואיזם (נקרא גם דאואיזם), פילוסופיה המדגישה את שלוש אבני החן של הטאו: חמלה, מתינות וענווה, בעוד שהחשיבה הטאואיסטית מתמקדת בדרך כלל בטבע, ביחסים בין האנושות לקוסמוס; בריאות ואריכות ימים; ווו-ויי (פעולה באמצעות חוסר מעש). הרמוניה עם היקום, או עם מקורו (טאו), היא התוצאה המיועדת של חוקים ומנהגים טאואיסטיים רבים.
 , שדוגל ברעיון האהבה האוניברסלית: מו דזה האמין ש"כולם שווים בפני השמים" ושאנשים צריכים לשאוף לחקות את גן העדן על ידי עיסוק בתרגול של אהבה קולקטיבית. ניתן לראות את האפיסטמולוגיה שלו כאמפיריציזם מטריאליסטי פרימיטיבי; הוא האמין שהקוגניציה האנושית צריכה להתבסס על תפיסותיו של האדם – חוויות חושיות, כגון ראייה ושמיעה – ולא על דמיון או היגיון פנימי, יסודות המבוססים על יכולת ההפשטה האנושית. מוזי דגל בחסכנות, וגינה את הדגש הקונפוציאני על טקסים ומוזיקה, שאותם הוקיע כראוותניים.
 נטורליזם,  או אסכולת יין-יאנג, שסינתזה את המושגים יין ויאנג וחמשת היסודות; דזואו ין נחשב למייסד האסכולה הזו.
 אגרריאניזם, או , שדגלה בקהילתיות אוטופית של איכרים ושוויון. החקלאים האמינו שהחברה הסינית צריכה להיות מעוצבת סביב הגישה של המלך שנונג, גיבור עממי שתואר בספרות הסינית כ"עובד בשדות, יחד עם כולם, ומתייעץ עם כולם כשצריך לקבל החלטה כלשהי".
 הלוגיקנים או אסכולת השמות, שהתמקדה בהגדרה ובלוגיקה. נטען כי היא מקבילה לסופיסטים או הדיאלקטיקנים היוונים העתיקים. הלוגיקן הבולט ביותר היה גונגסון לונג.
  או בית הספר לבריתות אנכיות ואופקיות, שהתמקד בעניינים מעשיים ולא בעיקרון מוסרי כלשהו, הדגיש טקטיקות פוליטיות ודיפלומטיות, דיון וכישורי שתדלנות. מלומדים מאסכולה זו היו נואמים, מתווכחים וטקטיקנים טובים.
 בית הספר לשונות, ששילב לימודים מבתי ספר שונים. אסכולה זו ניסתה לשלב את היתרונות של אסכולות שונות ולהימנע מהפגמים הבולטים שלהן.
 אסכולת "שיחות קטנות" לא הייתה אסכולה ייחודית אלא פילוסופיה הבנויה מכל המחשבות שנדונו על ידי אנשים רגילים ברחוב.
 קבוצה נוספת היא בית הספר הצבאי שלימד אסטרטגיה ו; סון דזה ו היו מנהיגים בעלי השפעה. עם זאת, בית ספר זה לא היה אחד מ"עשרת בתי הספר".

 סין הקיסרית הקדומה 
מייסד שושלת צ'ין, שיישם את הלגליזם כפילוסופיה הרשמית, חיסל את האסכולות המוהיסטיות והקונפוציאניות. הלגליזם נשאר בעל השפעה עד שהקיסרים של שושלת האן אימצו את הדאואיזם ומאוחר יותר את הקונפוציאניזם כדוקטרינה רשמית. שני האחרונים הפכו לכוחות המובילים של המחשבה הסינית עד להופעת הבודהיזם.

הקונפוציאניזם היה חזק במיוחד בתקופת שושלת האן, שההוגה הגדול ביותר שלה היה , ששילב את הקונפוציאניזם עם המחשבות של אסכולת ג'ונגשו ותאוריית חמשת היסודות. הוא גם קידם את אסכולת הטקסט החדש, שראתה בקונפוציוס דמות אלוהית ושליט רוחני של סין, שחזה והחל את התפתחות העולם לקראת השלום האוניברסלי. לעומת זאת, הייתה אסכולה של טקסט ישן שתמכה בשימוש ביצירות קונפוציאניות שנכתבו בשפה עתיקה שהיו יותר אמינות. בפרט, הם חלקו על הגישה שראתה בקונפוציוס דמות אלוהית וראו בו את החכם הגדול ביותר, אך בן אנוש ובן תמותה.

במאות ה-3 וה-4 הופיע ה- (לימוד מסתורי), הנקרא גם נאו-טאואיזם. הפילוסופים המשפיעים ביותר של תנועה זו היו ואנג בי,  ו. השאלה העיקרית של אסכולה זו הייתה האם ההוויה באה לפני אי-ההוויה (בסינית, מינג ו-וומינג). מאפיין ייחודי של הוגים טאואיסטיים אלה, כמו , היה המושג פנג ליו (רוח וזרימה), מעין רוח רומנטית שעודדה ללכת בעקבות הדחף הטבעי והאינסטינקטיבי.

הבודהיזם הגיע לסין בסביבות המאה הראשונה לספירה, אך רק בשושלות הצפונית והדרומית, שושלת סווי ושושלת טאנג הוא זכה להשפעה ניכרת. בהתחלה הוא נחשב למעין כת טאואיסטית, והייתה אפילו תיאוריה על לאו דזה, מייסד הטאואיזם, שנסע להודו ולימד את הפילוסופיה שלו לבודהה. בודהיזם המהאיאנה הצליח בסין יותר מיריבו היניאנה , ושתי האסכולות ההודיות והכתות הסיניות המקומיות צמחו החל מהמאה החמישית. שני פילוסופים נזירים חשובים ביותר היו  ו. אבל ככל הנראה המשפיעה והמקורית ביותר מבין האסכולות הללו הייתה ה, שהייתה לה השפעה חזקה עוד יותר ביפן ככת הזן.

 פילוסופים 
 טאואיזם
 לאו דזה (המאות ה-5-4 לפנה"ס)
 ג'ואנג דזה (המאה ה-4 לפנה"ס)

  (נפטר ב-184 לספירה)
  (283 - 343 לספירה)
 קונפוציאניזם
 קונפוציוס
 מנציוס
 שו'ן קואנג (312 לערך - 230 לפנה"ס)
 לגליזם
 לי סה

 האן פיי דזה
 מי סו יו
 שאנג-יאנג


 מוהיזם
 מו דזה
 סונג שינג
 לוגיקנים

  (380-305 לפנה"ס)
 גונגסון לונג (325 לערך - 250 לפסה"נ)
 אגרריות
 סו שינג
 נטורליזם
 דזואו ין (305 - 240 לפנה"ס)
 נאוטאואיזם
 ואנג בי


 בית הספר לדיפלומטיה

  (380 - 284 לפנה"ס)
  (329 - 309 לפנה"ס)

  (268 - 204 לפנה"ס)
 אסטרטגיה צבאית
 סון דזה (בערך 500 לפנה"ס)
  (נפטר ב-316 לפנה"ס)

 ראו גם 
 ציר זמן של פילוסופים
 פילוסופיה
 :קטגוריה: פילוסופיה יוונית

קישורים חיצוניים

 הערות שוליים 
__חייב_תוכן_עניינים__

קטגוריה:פילוסופיה
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:פילוסופיה יוונית
קטגוריה:פילוסופיה מזרחית
קטגוריה:פילוסופיה סינית
קטגוריה:פילוסופיה נוצרית
קטגוריה:היסטוריה של הפילוסופיה