אטלנטיס

שמאל|ממוזער|250px|מפת העולם משנת 1882, המציגה את מיקומה המשוער של אטלנטיס, לדעתו של מצייר המפה חבר הקונגרס האמריקאי איגנטיוס לויולה דונלי , וכן את היקף האימפריה האנטלנטית.
שמאל|ממוזער|250px|מפת העולם עם אטלנטיס ששרטט ויליאם סקוט-אליוט  התאוסופי  (1910)
אטלנטיס (ביוונית: Ἀτλαντὶς νῆσος - אטלנטיס ניסוס; מילולית: "האי של אטלס") הוא אי אגדי המוזכר בכתביו של הפילוסוף היווני אפלטון. מיקומו כמתואר בכתבים היה "מעֵבר לעמודי הרקולס" (כלומר ממערב למצר גיברלטר).

המקור ההיסטורי
בשניים מבין הדיאלוגים של אפלטון, "טימאיוס" ו"קריטיאס", המתנהלים בין מורה לתלמידו, הסביר אפלטון כי הידע על אודות אטלנטיס הגיע מהמדינאי סולון, אשר שמע על האי מכוהן מצרי, שהפליג בהסבריו על תרבות מפותחת שהתקיימה כ-9,000 שנה לפני זמנו (כלומר כ-11,600 שנה לפני זמננו), והייתה מתקדמת בהשוואה לכל תרבות אחרת בתקופתה. אותה תרבות כבשה את כל עמי המזרח התיכון, למעט תושבי אתונה, ורשמה הישגים טכנולוגיים מדהימים. וכך תיאר אפלטון:

מסופר גם כי עם הזמן תושבי האי הפכו לכופרים ומרושעים. בהמשך סיפר אפלטון שזעמו של זאוס, אבי האלים, החריב את היבשת ברעידת אדמה או התפרצות הר געש, וזאת בשל חמדנותם ואנוכיותם של תושביה.

פרשנויות היסטוריות
לפי הדעה הרווחת במחקר, סיפור אטלנטיס היה משל שסיפר אפלטון בדומה ל"משל המערה של אפלטון", אך לא ברור אם הוא היה מבוסס (לפחות בחלקו) על סיפורים שאפלטון הכיר. ישנה סברה לפיה אגדת אטלנטיס מבוססת על חורבן התרבות המינואית העתיקה. מרכזה היה באי כרתים והיא נחרבה מסיבות לא ידועות בוודאות בסמוך להתפרצות המינואית של הר הגעש סנטוריני, סביב שנת 1600 לפני הספירה. אסון נוסף אפשרי הוא ומשבר תקופת הברונזה המאוחרת מאזור 1300 לפני הספירה. שהשפיעו על האזור הזה ועשויות להיות ההרס שאליו התייחסו המקורות ששימשו את אפלטון. אירועים משמעותיים כגון אלה היו עשויים להיות חומר לסיפורים שעברו מדור לדור במשך כמעט אלף שנים.

היוונים קראו לים שמעבר למצר גיברלטר "ים אטלס" ("הים האטלנטי", או במינוח המודרני: "האוקיינוס האטלנטי"). זהו גם שמו ומקומו של האי בסיפורו של אפלטון. לפי אפלטון, הוא התקיים שם בעבר הרחוק. במהלך ההיסטוריה היו שהחשיבו סיפור זה לעובדתי, והיו ניסיונות רבים לאתר את אטלנטיס המקורית. הועלו מספר השערות באשר למיקומה האפשרי. אף אחת מהשערות אלה אינה מבוססת על ממצאים מדעיים כלשהם.

היו שניסו למקם את אטלנטיס בסמוך למצר גיברלטר, בצפון מערב אפריקה או בקבוצת האיים האזוריים. לפי דבריו של אפלטון, אטלנטיס הייתה אי באוקיינוס האטלנטי. בהמשך אף הורחבה תאוריה זו לטענה שמקורן של כל התרבויות המודרניות הוא בתרבות אחת שבאי עתיק במרכזו של אוקיינוס זה. המחקר המודרני הראה שלא היה בעבר אי גדול במרכז האוקיינוס, וכן שזמני ודרכי יצירת התרבויות השונות שונים מאלו הנדרשים מהתאוריה.ב-2024 דיווח ארכאולוג בשם מייקל דונלן כי מצא את אטלנטיס במקום שתואם לפרטי פרטים את מה שכתב אפלטון", אמר. "הוא מציין שהעיר שכנה מעבר לעמודי הרקולס, באזור שהיוונים כינו גאדס, מה שאנחנו מכירים היום כקדיס, העיר העתיקה ביותר במערב אירופה" דונלן, הציג את ממצאיו בכנס "Cosmic Summit", וצירף גם קטעים מסרט תיעודי שצילם. באמצעות טכנולוגיית סונאר ולידאר. בכנס הציג תבנית סדורה של קירות מעגליים אדירים בגובה של מעל שישה מטרים, שיצרו שלוש טבעות קונצנטריות, כשביניהן תעלות חצובות ובמרכז מבנה מלבני "אקרופוליס", המזכיר לדבריו את מקדש פוסידון מהמיתולוגיה היוונית. בצילומים שנעשו בצלילות תיעד צוות המחקר אבנים מלבניות גדולות, קירות קורסים ותעלות שנראות כאילו הושלכו ממקומן - עדות לטלטלה אדירה שעבר המקום.Michael Donnellan:, The Atlantis debait The Cosmic Summit :וואלה ארכאולוגיה, 19/06/2025

מיתוסים רבים נקשרו סביב אטלנטיס. בפרט, מיסטיקנים אירופאיים סברו שבאטלנטיס גר הגזע הארי הקדום, גזע של ענקים בעלי חוכמה וטכנולוגיה ייחודית. אנשים רבים ניסו לחפש את שרידי האטלנטיס בתקווה למצוא שאריות מאותו גזע קדום, כגון חפצים בעלי כוחות על-טבעיים או מגילות הנותנות ידע על-טבעי. גם היינריך הימלר הנאצי השקיע בכך משאבים רבים.דוד שלם, מנגינת האופל, דני ספרים, 2007.

בתרבות
קיימות עשרות יצירות שמתייחסות לאטלנטיס או מביאות סיפור דומה על אי חזק ומושחת שנעלם תחת הגלים, ביניהן:
 בספר עשרים אלף מיל מתחת למים, מאת ז'ול ורן (1870) הגיבורים יוצאים לסיור על קרקעית הים, ושם הם מגלים שרידים של אטלנטיס.
 אקוומן הוא דמות גיבור על בקומיקס, שהחלה להופיע ב-1941, בסיסו הסודי הוא מקדש עתיק באטלנטיס האבודה, שחבויה מתחת לפני הים.
 בסרט מסע לבטן האדמה, (1959), הגיבורים מגיעים במהלך הרפתקואתים לחורבות העיר.
 הסיפור על האי נומנור מאת ג'. ר. ר. טולקין במסגרת הספר הסילמריליון 1977. הוא התייחס לאי כאל אטלנטיס בכמה ממכתביו.
 האיש מאטלנטיס, סדרת מדע בדיוני/פנטזיה אמריקאית ששודרה במשך 13 פרקים ברשת NBC במהלך עונת 1977/78. בסדרה יש אדם שהוא השורד היחיד מהציוויליזציה האבודה של אטלנטיס והוא בעל יכולות יוצאות דופן, כולל יכולת לנשום מתחת למים.
 אינדיאנה ג'ונס וגורלה של אטלנטיס - משחק מחשב משנת 1992.
 "גילוי אטלנטיס" מאת קלייב קאסלר, 1999.
 סדרת הספרים "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות, מאת מייקל סקוט, 2007.
 בסדרת הטלוויזיה המדע בדיונית "סטארגייט אטלנטיס", מוצב נשכח באנטארקטיקה מוביל משלחת צבאית דרך הסטארגייט לגלקסיית פגסוס הרחוקה, שבה חייזרים קדומים השאירו מאחור את העיר האבודה אטלנטיס שקועה במעמקי הים, וזאת כדי להגן עליה מפני אויביהם "הרפאים".
 חבילת ההרחבה "גורל אטלנטיס" במשחק הווידאו "Assassin's Creed Odyssey", שמתרחש בהיסטוריה בדיונית כחלק מסדרת משחקי Assassin's Creed, מספק גרסה בדיונית לאירועים שהובילו לשקיעתה של אטלנטיס.
 שומרת הערים האבודות, סדרת ספרים מאת שאנון מסנג'ר בה יבשת המתרחשת בה העלילה היא אטלנטיס.
 בסדרת הספרים שבעת הפלאים מסופר על חבורת נבחרים שהם צעצעים של נסיך אטלנטיס, קראי

ראו גם
למוריה
מו (יבשת דמיונית)
מיתוסים של מבול

לקריאה נוספת
 אומברטו אקו, תולדות האגדות - סיפורם של מקומות אגדיים, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016, הפרק "אטלנטיס, מו ולמוריה", עמ' 180–219.
 גרג ג'נר, שאל היסטוריון - תשובות מרתקות לשאלות מפתיעות, כתר ספרים, 2022, הפרק "לא נמאס לך מאנשים שאומרים, 'אטלנטיס היא ההוכחה שיש חייזרים'?", עמ' 31–38

קישורים חיצוניים

 אגדה אבודה , מאת אורי קציר
 כתבה על התפרצות "אטלנטיס", ב"נשיונל ג'אוגרפיק" 



 מהי היבשת האבודה אטלנטיס?, באתר אנציקלופדית אאוריקה

הערות שוליים

קטגוריה:מיתולוגיה
קטגוריה:מקומות בדיוניים
קטגוריה:תעלומות היסטוריות
קטגוריה:איי תעתוע