Anti-Hu

נוגדן עצמי Hu או Anti-Hu (מוכר גם כ-ANNA-1 - Type 1 Antineuronal Nuclear Antibody) הוא נוגדן עצמי השייך למשפחת הנוגדנים הפאראנאופלסטיים. נוגדן זה מזוהה כסמן ביולוגי מרכזי לתגובה חיסונית המופנית נגד מערכת העצבים המרכזית וההיקפית, לרוב כתוצאה מגידול סרטני סמוי. הנוגדן זוהה לראשונה באמצע שנות ה-80 ונקרא "Hu" על שם המטופל הראשון (Hull) שבו זוהה הקשר בין סרטן ריאות לבין דלקת מוח מוחית ותחושתית.

 מנגנון הפעולה 
הנוגדן הוא מסוג IgG, ולו אזורים וריאביליים (לולאות CDR) המזהים ספציפית חלבונים ממשפחת Hu (הנקראים גם חלבוני ELAV). הנוגדן נוצר בתהליך של ברירת שבטים לאחר חשיפה לאנטיגן הגידולי, הוא עובר היפר-מוטציה סומטית המעלה את הזיקה שלו לחלבוני ה-Hu, וכן החלפת מחלקה  (Class Switching) ל-IgG, המאפשרת לו לנוע בזרם הדם ולחדור לרקמות.

החלבון המותקף הוא מחלבוני Hu הם חלבונים הקושרים RNA המצויים בגרעיני תאי העצב (נוירונים). קיימים ארבעה סוגים (HuA, HuB, HuC, HuD), כאשר נוגדן Hu מגיב עם כולם. התהליך מתחיל כ; תאי גידול (בעיקר סרטן ריאות מסוג SCLC) מבטאים חלבוני Hu על פניהם. מערכת החיסון מייצרת נוגדנים נגד הגידול, אך בשל הדמיון המבני, הנוגדנים חוצים את מחסום הדם-מוח ותוקפים את תאי העצב התקינים. אף על פי שהנוגדנים עצמם משמשים כסמן אבחנתי, נהוג להניח כי הנזק העצבי העיקרי נגרם על ידי תאי T ציטוטוקסיים (CD8+) המופעלים במקביל לייצור הנוגדנים.

 הנוגדן ככלי אבחנתי 
הנוגדן משמש כסמן לסרטן סמוי: ב-90% מהמקרים, גילוי נוגדן Hu בדם מקדים את גילוי הסרטן. הוא מקושר בעיקר ל-Small Cell Lung Cancer (SCLC), אך גם לסרטן הערמונית וסרטן השד. נוכחותו מעידה על מקור אוטואימוני לתסמינים כמו אובדן זיכרון, פגיעה בתנועתיות המעי או נוירופתיה תחושתית.

שיטות זיהוי האנטיגן במעבדה הן: אימונופלואורסצנציה (IIF) - זיהוי תבנית צביעה אופיינית בגרעיני תאי עצב של חיות מעבדה. תספיג חלבון: זיהוי ספציפי של הנוגדן אל מול חלבוני Hu רקומביננטיים (שיוצרו בטכנולוגיית DNA רקומביננטי). כרומטוגרפיית זיקה: משמשת במחקר לבידוד וניקוי הנוגדן מתוך נסיוב החולה לצורך אפיון המבנה שלו.

 ראו גם 
 תסמונת פארא-נאופלסטית
 נוגדן עצמי

 הערות שוליים 

קטגוריה:סרטן
קטגוריה:נוגדנים