מדגסקר

רפובליקת מדגסקר (במלגשית: Repoblikan'i Madagasikara, ; בצרפתית: République de Madagascar, ), בשמה הקודם הרפובליקה המלגשית (במלגשית: Repoblika Malagasy; בצרפתית: République malgache), היא מדינת איים השוכנת ב, מול מוזמביק שבדרום מזרח אפריקה. המדינה כוללת את האי מדגסקר, שהוא האי הרביעי בגודלו בעולם, וכן מספר רב של איים פריפריים קטנים יותר.

השפות הרשמיות של מדגסקר הן מלגשית וצרפתית. רוב האוכלוסייה פגנית או משלבת פגניות ונצרות. 

היסטוריה

פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת
לפי ממצאים ארכאולוגיים ממדגסקר, בין 350 לפנה"ס עד 550 לספירה הגיעו למדגסקר עמים אוסטרונזים, בעיקר מהאי בורניאו (Borneo) באינדונזיה שבדרום-מזרח אסיה, כנראה דרך מזרח אפריקה. עם הזמן נדדו חלק מהמתיישבים לפנים האי כדי להתרחק מהסופות הטרופיות הפוקדות את החופים.

במאה השביעית לספירה מוזכרת מדגסקר לראשונה בהיסטוריה הכתובה כאשר ערבים הקימו נמלי סחר לאורך החוף הצפון-מערבי של מדגסקר.

תקופת הקולוניאליזם
האירופאי שלזכותו נרשם "גילוי" מדגסקר (1500) הוא הקברניט הפורטוגלי דיוגו דיאש, שראה את האי מספינתו לאחר שזו התפצלה מהצי של פדרו אלוורש קברל שהיה בדרכו להודו (אותו צי מלחמתי גילה קודם לכן את ברזיל). בסוף המאה ה-17 הקימו הצרפתים נמלי סחר לאורך החוף המזרחי. בין השנים 1774 ל-1824 שימש האי כבסיס לשודדי ים. בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 הצליחו בני המֶרינה בעיקר בתקופת המלך ראדמה ראשון ובסיוע יועצים בריטים לבסס את שלטונם בחלק ניכר של האי, ובכלל זה בחוף. ב-1817 נחתם הסכם בין שליט המרינה לבין המושל הבריטי של מאוריציוס. ההסכם ביטל את סחר העבדים, שהיווה חלק משמעותי מהכלכלה המדגסקרית ובתמורה הבטיחו הבריטים למדגסקר סיוע צבאי וכספי.

בשנת 1884 הסכימו הבריטים להפיכתה של מדגסקר למדינת חסות צרפתית, כחלק מתוכנית כוללת לחלוקה מחדש של האזור בין המעצמות האירופיות, שבמסגרתה זנזיבר (במאה ה-21, חלק מטנזניה) הועברה לידי הבריטים. בהתאם לכך דרשה צרפת ממלכת מדגסקר להיכנע תחת שלטון צרפת. בתחילה ניסתה מלכת מדגסקר לסרב, אולם לבסוף הסכימה לברית עם צרפת על פיה נמצאת האי תחת חסות צרפת. בשנת 1894 התמרדו תושבי מדגסקר נגד השלטון הצרפתי, בתקווה שאנגליה תבוא לעזרתם או שמסיבה אחרת הצרפתים לא יטרחו לדכא את המרד. אולם הצרפתים יצאו לקרב וביולי 1895 השיגו ניצחון גדול על המורדים. ב-1895–1896 הצרפתים כבשו את האי סופית והדיחו את מלכת המרינה האחרונה, רנוואלונה השלישית, מכיסאה והקימו את קולוניית מדגסקר.

בתקופת השואה העלו הנאצים את תוכנית מדגסקר, שלא התממשה, לגירוש יהודי אירופה לאי.

חיילים מלגשיים השתתפו במלחמת העולם השנייה בקרבות בצרפת, מרוקו וסוריה. כאשר צרפת נכנעה לפני גרמניה הנאצית, מדגסקר נשלטה בידי מושל שנותר נאמן לממשלת וישי. בפברואר 1942, בעקבות נפילת סינגפור בקרב סינגפור, עלה חשש בקרב בעלות הברית שמושל מדגסקר יאפשר ליפנים לפעול מהאי. בעקבות זאת דרשה ארצות הברית מממשלת וישי התחייבות בכתב שיגנו על האי מפני כל ניסיון פלישה וממשלת וישי נענתה לדרישה. אולם באפריל 1942 הורעו היחסים בין ממשלת וישי ובנות הברית, לאחר שאוניות צרפתיות הועברו ליפנים. מושל מדגסקר הדיח את נאמני דה גול ממשרות בכירות באי, הגם שנטען שרוב התושבים היו מנאמני דה גול.

בחמישה במאי 1942 הבריטים תקפו את נמל דייגו סוארז וכבשו אותו עד השביעי לחודש (מבצע Ironclad), כדי למנוע מהיפנים לכבשו. בהמשך מאי 1942 הודיעו בעלות הברית על העברת האי לידי כוחות צרפת החופשית של דה-גול. אולם בפועל רוב האי נותר בידי המושל מטעם ממשלת וישי. בתחילת יוני נעשתה פעולה לטיהור האי, אך גם היא לא סלקה מהאי את השליטה של וישי. בסוף יוני 1942 עלה אל האי כוח של צבא דרום אפריקה.

בספטמבר 1942 חודשה הלחימה וכוחות הברית התקדמו לכיוון הבירה תוך שהם כבשו את אמבניה ומאיונגה. ב-16 בספטמבר 1942 ביקש מושל האי לפתוח במשא ומתן על מסירת האי לידי הבריטים, אולם הוא דחה את תנאי הפסקת האש שהוצעו לו והלחימה נמשכה. ב-24 בספטמבר 1942 נכנסו כוחות הברית לבירת מדגסקר והמושל הצרפתי מטעם וישי נמלט לפיאנארנצוה, בדרום האי, ממנה המשיך את הלחימה. פיאנארנצוה נכבשה ב-30 באוקטובר 1942 והלחימה נמשכה עד 8 בנובמבר 1942. מושל האי מטעם וישי נעצר והובא לדרום אפריקה.

 מרידות ועצמאות 
ב-1947 דוכאה התקוממות עממית נגד השלטון הצרפתי אחרי חודשים של לחימה עזה.

ב-14 באוקטובר 1958 הוכרזה הרפובליקה המלגשית כחבל ארץ אוטונומי במסגרת הרפובליקה הצרפתית.

ב-26 ביוני 1960 זכתה מדגסקר לעצמאות מלאה ונקראה "הרפובליקה המלגשית".

 המהפכה הצבאית 

בספטמבר-אוקטובר 2025 אירע גל הפגנות במדגסקר. באוקטובר 2025 הפילו לוחמי CAPSAT בהפיכה צבאית את ממשלת מדגסקר. היחידה קראה לשאר הצבא להצטרף אליה, והבירה אנטננריבו נכבשה ללא התנגדות משמעותית. נשיא הסנאט הודח. נשיא המדינה הודח. הצבא השתלט על השלטון וקולונל מייקל רנדראנירינה, מפקד ה-CAPSAT, מונה לנשיא זמני.

 תגובת האו"ם 
מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש אמר כי הוא "מודאג מאוד משינוי השלטון הלא-חוקתי". הוא קרא לכל הצדדים "לפעול יחד כדי להגיע לפתרון של שלום למשבר המתמשך ולשורשיו". גם באיחוד האפריקני גינו את ההפיכה והודיעו אמש על השעיית מדגסקר מהארגון – כפי שפעלו ביחס למדינות אפריקניות נוספות שבהן התרחשו בשנים האחרונות הפיכות צבאיות, ובהן מאלי, בורקינה פאסו וגינאה. להשעיית מדגסקר מהארגון בן 55 המדינות עשויות להיות השלכות מדיניות משמעותיות, ובהן בידוד השלטון הצבאי החדש, כשברקע מצבה הכלכלי הרעוע של מדגסקר.

פוליטיקה

פיליבר ציראנאנה (Tsiranana), נשיאה הראשון של מדגסקר, נבחר לנשיא ב-1960 בראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא התפטר מתפקידו במאי 1972, בתגובה להפגנות המוניות נגד ממשלתו והעביר את השלטון לידי הצבא. ב-1975 הוחזר השלטון האזרחי, ודידיה רצירקה (Ratsiraka) מונה לנשיא. ב-1976 שונה שם המדינה מ"הרפובליקה המלגשית" למדגסקר.

רצירקה עמד בראש משטר סוציאליסטי, שניהל מדיניות של הלאמה ויצר מדינה ריכוזית מאוד. רצירקה הגביל את האופוזיציה ולא התיר לעיתונות לבקר את מהלכיו. הוא נבחר מחדש ב-1982 ושוב ב-1989. לאור התדרדרות המצב הכלכלי בתחילת כהונתו השלישית, ערך רצירקה רפורמות כלכליות, שבמסגרתן הפכה הכלכלה לליברלית יותר. רפורמות אלה לוו ברפורמה פוליטית, שביטלה את הצנזורה על העיתונות ואישרה את הקמתן של מפלגות נוספות. כוחה של האופוזיציה התגבר ורצירקה אולץ להתפטר ב-31 באוקטובר 1991. ב-1992 אושרה במשאל עם חוקה חדשה, ובבחירות שנערכו ב-1993 נוצח רצירקה בידי אלבר זאפי (Zafy), ממנהיגי האופוזיציה.

ב-1996 הפרלמנט הדיח את זאפי מתפקידו. בבחירות שנערכו ב-1997 התמודדו שוב רצירקה וזאפי, והפעם ניצח רצירקה, שעם כניסתו לתפקיד הצליח להעביר חוקה חדשה שמעניקה סמכויות נרחבות לנשיא. בבחירות 2001 התמודד מול רצירקה מרק רבלומננה (Ravalomanana). שני המועמדים טענו לניצחון בבחירות והתפתח משבר פוליטי שכמעט הגיע לידי מלחמת אזרחים, עד שביולי 2002 רצירקה ותומכיו גלו לצרפת והותירו את הנשיאות בידי רבלומננה. ארבע שנים מאוחר יותר ניצח רבלומננה שוב בבחירות, אף על פי ששני מועמדי אופוזיציה עתרו נגד חוקיותן.

ב-16 במרץ 2009 בעקבות הפגנות רחוב רבות וצעדים שזוהו על ידי הפרשנים הפוליטיים כהפיכה צבאית, הנשיא מארק ראוואלומנאנה אולץ להתפטר. על ידי צו 001–2009 מ-17 במרץ 2009 הוא העביר את רסני השלטון לדירקטורט צבאי. הצבא העביר את כל סמכויות השלטון לידי אנדרי רג'ואלינה, שהוגדר כיושב ראש "הרשות העליונה הזמנית". בשנת 2010 אומצה חוקה חדשה במשאל עם, שתמכה במבנה הדמוקרטי והרב-מפלגתי שנקבע בחוקה הקודמת. הרי רג'אונרימאמפיאנינה הוכרז כמנצח בבחירות לנשיאות 2013, אותן ראתה הקהילה הבינלאומית כהוגנות ושקופות. בשנת 2018 נבחר אנדרי רג'ואלינה לנשיא לאחר מחלוקת מול יריבו. 

הפגנות פרצו ברחבי המדינה ב-25 בספטמבר 2025 על רקע מחסור במים ובחשמל, ואלה התפתחו במהירות להתקוממות נרחבת יותר. הבית התחתון בפרלמנט הצביע בעד הדחת רג'ואלינה והצבא תפס את השלטון. קולונל מישל רנדריאנירינה, שליטה החדש של מדגסקר, הצהיר כי הצבא ימשול במשך כשנתיים לצד ממשלה אזרחית זמנית, שלאחריה ייערכו בחירות כלליות.

 כוחות ביטחון 
הכוחות המזוינים של מדגסקר (בצרפתית: Forces armées de Madagascar, במלגסי: Tafika Malagasy) הוא הצבא הלאומי של מדגסקר. הוא כולל שלוש זרועות עיקריות, ובהן (נכון ל-2012) צבא היבשה שמונה כ-12,000 חיילים, 500 חיילים בצי ו-500 חיילים בחיל האוויר. בנוסף קיימות יחידות עזר כגון הז'נדרמנים.

 חלוקה מנהלית 
מדגסקר מחולקת ל-22 אזורים שבנוסף מחולקים ל-119 מחוזות ו-1,579 קומונות.
ממוזער|מפת החלוקה במגדסקר
+מספר במפההאזורים החדשיםמחוז לשעברשטח בקמ"רכמות אוכלוסייה (2013)1דיאנהאנטריסננה19,266700,0212סבאאנטריסננה25,518980,8073איטסתיאנטננריבו6993732,8344אנלמנגהאנטננריבו16,9113,348,7945ואנקיטטארהאנטננריבו16,5991,803,3076בונגולבהאנטננריבו16,688457,3687סופיהמאנגהגה50,1001,247,0378בואנימאנגהגה31,046799,6759באטסבוקהמאנגהגה30,025293,52210מאלקימאנגהגה38,852289,59411אלואטרה מנגורוטומסינה31,9481,027,11012אטסנהנהנהטומסינה21,9341,270,68013אנגלרופוטומסינה21,9301,035,13214אמורו מנייהפיאנרנצואה16,141715,02715הוטה מסניירהפיאנרנצואה21,0801,199,18316ואטוואי ויטווניפיאנרנצואה19,6051,416,45917אטסימו אנסימונהנהפיאנרנצואה18,863898,70218ליהורבהפיאנרנצואה26,391312,30719מנבהטוליארה46,121592,11320אנטסימו מנדרופהטוליארה66,2361,316,75621אנדרויטוליארה19,317733,93322אנוסטיטוליארה25,731671,805 סיכום587,29521,842,167

כלכלה

מדגסקר שייכת לקבוצת המדינות הפחות מפותחות, על פי האו"ם. הכלכלה מתבססת על תיירות אקולוגית וחקלאות, בשילוב עם השקעות גבוהות יותר בחינוך ובריאות, הם מרכיבים מרכזיים של אסטרטגיית הפיתוח של מדגסקר. השקעות אלה הניבו צמיחה כלכלית משמעותית, אך ההטבות לא היו מפוזרות באופן שווה בכל שכבות האוכלוסייה, מה שגרם למתחים של הגדלת עלות החיים מאידך ועל ירידה ברמת החיים בקרב העניים ובכמה חלקים ממעמד הביניים.
נכון לשנת 2017, נחלשה הכלכלה עקב המשבר הפוליטי שהתקיים בין השנים 2009–2013, ואיכות החיים נותרה נמוכה עבור רוב האוכלוסייה.

הבנק המרכזי של מדגסקר אחראי לכלכלה הפוליטית של המדינה.

במדינה פועלים כ-80 שדות תעופה. חלקם כמו שדה התעופה פאסנה בנוסי בה מדגסקר פותחו לצורכי תיירות לאי סמוך.

החקלאות מעסיקה כ-80% מתושבי מדגסקר.

 יצוא 
מדגסקר מייצאת ניקל גולמי בהיקף של 929 מיליון דולר.

כ-70% מהווניל בעולם גדל במדגסקר. היקף היצוא נכון ל-2022 עומד על כ-580 מיליון דולר.
בשנת 1985 השיקה חברת קוקה-קולה טעם חדש, שבו לא היה שימוש בתמצית וניל. בעקבות כך קרסה כלכלת מדגסקר, והתאוששה מהמשבר רק כאשר הטעם החדש נכשל, והווניל הוחזר לשימוש, כחלק מרכיבי המשקה.

גאוגרפיה

ממוזער|גרף שינוי האקלים במדגסקר בשנים 1901-2020
מדגסקר היא האי ה-4 בגודלו בעולם והמדינה ה-47 בגודלה בעולם. שטחה הוא 587,041 קמ"ר. המדינה שוכנת בין קווי הרוחב 12 דרום ו-25 דרום, וקווי האורך 44 מזרח ו-50 מזרח.

במדגסקר 3 רכסי הרים מרכזיים: הרי צרטננה (Tsaratanana) בצפון, הרי אנקרטה (Ankaratra) שבמרכז, והרי אנדינגיטרה שבדרום. ההר הגבוה ביותר, מרומוקוטרו (2,876 מ'), נמצא ברכס צרטננה. חופה המזרחי של מדגסקר צר מאוד, ובתוך הארץ מתנשאת רמה שעליה מצויים רכסי ההרים.

לאורך החוף המזרחי מתפתל חלק ניכר מיער השפלה הטרופי הנותר של האי.
בצפון האי זורם נהר הבטסיבוקה לאורך 525 ק"מ מעיר הבירה אנטננריבו אל מפרץ בומבטוקה שעל יד העיר מאהאז'אנגה בצפון מערב האי.

 פאונה ופלורה 

ממוזער|מינים שהתקיימו או שקיימים במדגסקר
על פי תאוריית טקטוניקת הלוחות, האי מדגסקר היה שייך ליבשת גונדוונה, שנפרדה מתת היבשת ההודית לפני כ-88 מיליון שנה.
במשך כ-65 מיליון שנה היה האי מדגסקר אי מבודד וכך התפתחה במדגסקר פאונה הכוללת מיני בעלי חיים אנדמיים גדולים. חלק מבעלי החיים במדגסקר התפתחו במהלך התקופה שמאז היפרדות מדגסקר מהודו ואינם מצויים באסיה או באפריקה, וחלקם מינים שחצו מאוחר יותר את מצר מוזמביק מאפריקה אל האי. מעל 90% מחיות הבר באי מדגסקר אנדמיות לאי. בעלי החיים באי מדגסקר ממלאים נישות אקולוגיות שונות.

במאה הרביעית לספירה הגיע האדם למדגסקר ומאז נכחדו בעלי חיים אנדמיים רבים שהתקיימו במדגסקר. בני האדם ביראו יערות, הכניסו למדגסקר בעלי חיים פולשים ופגעו בחלק מבעלי החיים המקומיים. בין בעלי החיים האנדמים שנכחדו: עופות הפיל, 3 מיני היפופוטמים קטנים המשתייכים לשני סוגים (היפופוטם מלגשי גמדי, היפופוטם לאלומנה והיפו מלגשי ננסי), צבי ענק ולמורים גדולים.

במדגסקר עדיין מצויים בעלי חיים רבים ומרבית המינים באי אנדמיים לאי. מדגסקר הוא אתר תיירות אקולוגית ובו יותר מ-50 פארקים לאומיים ושמורות.

בין השנים 1999–2010 נערכו במדגסקר סקרים אקולוגיים ונמצאו למעלה מ-615 מיני אורגניזמים חדשים: 41 יונקים, 385 מיני צמחים, 69 דו-חיים, 61 זוחלים, 17 דגים ו-42 חסרי חוליות. בעלי חיים אנדמיים בולטים הם מיני הלמוריים, האיי-איי, הטנרק המצוי (יונק קטן ואוכל חרקים מקומי), מיני זיקיות, והפוסה, שהוא טורף-העל המקומי. במדגסקר חיי מספר מיני עופות לרבות מיני מסיטיים, כחלים קרקעיים ווונגיים והעוף קורול. חלק מהמינים מצויים בסכנת הכחדה.

דמוגרפיה

ממוזער|גברים אנטנוזים  ילידי מדגסקר בעשור הראשון של המאה העשרים
האי מדגסקר היה ככל הנראה לא מיושב עד הגעת המתיישבים הראשונים מדרום-מזרח אסיה במאה הרביעית לספירה. היו אלה דוברי השפות האוסטרונזיות והשפה המלגשית הנוכחית שייכת אף היא למשפחת השפות האוסטרונזיות. האוכלוסייה השחורה היא מאוחרת יחסית ובשנות האלפיים, רוב תושבי מדגסקר הם בני תערובת של אוסטרונזים ושחורים אפריקאים. תושבי האזורים הגבוהים במרכז האי, כגון בני מרינה מתאפיינים בתווי פנים אסיאתיים (כמו רוב האינדונזים והמלזים) ואילו תושבי אזור החוף (côtiers) הם בעיקר ממוצא אפריקאי עם השפעות אוסטרונזיות וכן ערביות, הודיות ואירופאיות.

 שפות 
במאה הרביעית לספירה הגיעו למדגסקר מתיישבים מדרום-מזרח אסיה והם היו דוברי שפות אוסטרונזיות.

דיאלקטים של מלגשית - שפה ממשפחת השפות האוסטרונזיות - מדוברים על ידי רובם המכריע של תושבי מדגסקר כשפת אם.

הצרפתית היא שפה רשמית לצד המלגשית ורבים מתושבי מדגסקר דוברים צרפתיתי כשפה שנייה.

צאצאי המהגרים מהודו למדגסקר הם דוברי הינדי וגוג'ראטי כשפת אם.

 דתות 
כמחצית מתושבי האי מאמינים באמונות פגניות מקומיות, וכמחצית מאמינים בנצרות. כמו מקומות רבים בעולם, גם במדגסקר יש שילוב של האמונות וקיום טקסים משולבים של פגניות ונצרות. כ-7% מתושבי מדגסקר מאמינים באסלאם (בעיקר בחלק הצפון מזרחי של האי) ועוד מספר אחוזים מאמינים בהינדואיזם.

ראו גם
 תוכנית מדגסקר
 אגם אלאוטרה
 שדרת הבאובב

 לקריאה נוספת 
 ניל שאי, מבוך האבן של מדגסקר, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 138, נובמבר 2009
 רוברט דרייפר, שודדי היערות של מדגסקר, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 148, ספטמבר 2010

קישורים חיצוניים








 מפת מדגסקר, 1666, (בצרפתית) אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית


 ביאורים 

הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מדינות העולם
קטגוריה:מדינות אפריקה
קטגוריה:איים באוקיינוס ההודי
קטגוריה:מדינות איים
קטגוריה:אפריקה: מושבות צרפתיות לשעבר
קטגוריה:אפריקה: איים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות צרפתית
קטגוריה:מקומות ששימשו כמושבת עונשין
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1960