אלה בן בעשא

אֵלָה בן בַּעְשָׁא הוא דמות מקראית, מלך ישראל, לפי הכרונולוגיה המקראית שלטונו על ממלכת ישראל היה בשנים 883 - 882 לפנה"ס, לפי הכרונולוגיה המחקרית שלטונו היה בשנים 885 - 884 לפנה"ס.The Anchor Bible Dictionary, Volume I, DOUBLEDAY, New York, 1992, page 1010.Gershon Galil, The Chronology of the Kings of Israel and Judah, Brill, Leiden, New York –Köln, 1996.ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, ראשית ישראל : ארכאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי, אוניברסיטת תל אביב, 2003, עמ' 37.

אלה בן בעשא היה משבט יששכר, הוא עלה למלוכה לאחר מות אביו, בעשא בן אחיה מלך ישראל. ימי מלכותו לא נמשכו זמן רב ולא מסופר רבות מפעלי חייו, מלבד על מלחמה שערך נגד פלשתים.שמואל אפרים ליונשטאם באנציקלופדיה מקראית כרך א' טורים 296–297, בערך 'אלה' (ג).

 שלטונו 
כמו אביו, ניסה גם אלה להמשיך במאבק עם יהודה, אך מאמצו המיידי היה להמשיך בניסיון לכיבוש גבתון, במטרה לכתר את יהודה ממערב ולנתק את המגע הישיר בין ממלכת יהודה לפלשת וכך נאמר בספר מלכים: "וְהָעָם חֹנִים עַל-גִּבְּתוֹן אֲשֶׁר לַפְּלִשְׁתִּים".יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא (מהדורה שלישית מתוקנת וערוכה בידי אנסון רייני), כרטא, תל אביב, 1995, עמ' 84, מפה 125. מסתבר שהמלך עצמו לא חונך ברוח לחימה, ובחר לבלות את זמנו - בעת שצבאו חנה "על גבתון אשר לפלשתים" - בתרצה, עיר בירתו, תוך שתייה לשכרה. וכך מסופר על נסיבות מותו:
"וַיִּקְשֹׁר עָלָיו עַבְדּוֹ זִמְרִי שַׂר מַחֲצִית הָרָכֶב וְהוּא בְתִרְצָה שֹׁתֶה שִׁכּוֹר בֵּית אַרְצָא אֲשֶׁר עַל-הַבַּיִת בְּתִרְצָה. וַיָּבֹא זִמְרִי וַיַּכֵּהוּ וַיְמִיתֵהוּ בִּשְׁנַת עֶשְׂרִים וָשֶׁבַע לְאָסָא מֶלֶךְ יְהוּדָה וַיִּמְלֹךְ תַּחְתָּיו. וַיְהִי בְמָלְכוֹ כְּשִׁבְתּוֹ עַל-כִּסְאוֹ הִכָּה אֶת-כָּל-בֵּית בַּעְשָׁא לֹא-הִשְׁאִיר לוֹ מַשְׁתִּין בְּקִיר וְגֹאֲלָיו וְרֵעֵהוּ".
זמרי שהיה שר של אלה רצחו, ומלך אחריו במשך שבוע, עד להריגתו בידי עומרי ועלייתו לכס המלוכה של בית עומרי.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:מלכי ישראל
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בארץ ישראל
קטגוריה:קורבנות רצח בתנ"ך
קטגוריה:יהודי המאה התשיעית לפנה"ס