אליפות וימבלדון

אליפות וימבלדון (באנגלית: The Championships, Wimbledon) היא טורניר הטניס הוותיק ביותר בעולם ובין החשובים והיוקרתיים מבין הטורנירים. הטורניר נערך בווימבלדון, פרוור בדרום לונדון, בירת הממלכה המאוחדת מדי שנה בחודשים יוני/יולי, והוא טורניר הגראנד סלאם השלישי הנערך בכל שנה. לפניו אליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות צרפת הפתוחה ואחריו אליפות ארצות הברית הפתוחה. וימבלדון הוא טורניר הגראנד סלאם היחיד המשוחק כיום על משטח דשא, והוא מתאפיין לעיתים בהפסקות רבות במשחקים הנגרמות בשל הגשמים באנגליה. בטורניר מתקיימות חמש תחרויות מרכזיות: נשים יחידות, גברים יחידים, זוגות נשים, זוגות גברים וזוגות מעורבים (אישה וגבר בכל זוג). נוסף לכך, נערכות תחרויות לנוער, לוותיקים ולנכים.

היסטוריה
הטורניר נערך לראשונה תחת חסות "המועדון הכל-אנגלי לטניס חימר וקרוקט" בשנת 1877 במקום שונה מהמקום בו הוא מתקיים כיום, והתחרות היחידה בו הייתה גברים יחידים. בשנת 1884 נוספו גם משחקי נשים יחידות וזוגות גברים. משחקי זוגות נשים וזוגות מעורבים התווספו רק בשנת 1913. התחרות עברה למיקום הנוכחי שלה בשנת 1922 ומאז היא נערכת שם. הבריטים גאים מאוד בטורניר, ולראשונה משנת 1936 זכה הבריטי אנדי מארי בטורניר שנערך בשנת 2013.

בשנת 2020, בשל מגפת הקורונה העולמית ולראשונה מאז מלחמת העולם השנייה, בוטלה התחרות.

 קוד לבוש השחקנים 
בטורניר וימבלדון ישנה מסורת הכוללת קוד לבוש קפדני, וחסות ממלכתית הכוללת ביגוד לבן. בעקבות מחאה ציבורית יצאה ביולי 2023, 146 שנים אחרי פתיחת התחרות, תקנה המאפשרת לבישת בגד תחתון שאינו לבן, ואלנה ריבאקינה מקזחסטן הייתה הטניסאית הראשונה שעשתה זאת.

 שיאני הזכיות בטורניר 
בגמר וימבלדון 2009 פגש רוג'ר פדרר את אנדי רודיק. פדרר זכה בטורניר לאחר ניצחון במערכה החמישית בתוצאה 14:16, ובכך הפך לשיאן הזכיות בטורנירי הגראנד סלאם.

 המשחק הארוך ביותר בטורניר 
בסיבוב הראשון של טורניר 2010 גבר האמריקאי ג'ון איסנר על הצרפתי ניקולאס מאהו לאחר ניצחון במערכה החמישית 68–70. משחק זה היה המשחק הארוך ביותר בתולדות הענף - הוא נמשך 11 שעות וחמש דקות ונפרש על פני שלושה ימים.

 ישראל בתחרות 
הישראלי היחיד שזכה באליפות וימבלדון הוא אנדי רם, שזכה ב-2006 במשותף עם הטניסאית הרוסייה ורה זבונרבה בתחרות הזוגות המעורבים, לאחר ניצחון בגמר על בוב בריאן וונוס ויליאמס האמריקאים.

המגרשים

המגרש הראשי בטורניר מכונה "המגרש המרכזי" ("Centre Court"). בו נערכים המשחקים המרכזיים של התחרות ובראשם משחקי הגמר, מאז המעבר למיקום הנוכחי ב-1922. בשל מזג האוויר ההפכפך השורר בבריטניה הוחלט באחרונה להתקין באצטדיון גג נפתח. המגרש המרכזי מכיל כ-14,000 מושבים, וכמעט כל הכרטיסים נמכרים חודשים רבים לפני הטורניר. בצד הדרומי של המגרש נמצא התא המלכותי, בו יושבים בני משפחת המלוכה ואח"מים נוספים. החל מטורניר וימבלדון 2009 נכנס לפעולה הגג החדש במגרש המרכזי, שתוך 10 דקות נסגר במלואו ובכך פותר את בעיית הגשם במשחקי הטורניר.

לעומת טורנירים אחרים, אליפות וימבלדון מתאפיינת משטח דשא.

המסורת של וימבלדון
לווימבלדון ישנן מסורות רבות המבדילות אותו משאר טורנירי הגראנד סלאם. צבעי הטורניר הם סגול וירוק. הטורניר מתחיל ביום שני שבין 20 ו-30 ביוני ונמשך שבועיים, כאשר יום א' האמצעי הוא יום מנוחה לשחקנים ולמארגנים. 3 פעמים (לאחרונה ב-2004) נאלצו מארגני הטורניר לבטל את יום המנוחה ולשחק גם בו בשל גשמים רבים שגרמו לעיכוב המשחקים. בשבוע הראשון לטורניר משוחקים השלבים המוקדמים (3 סיבובים בתחרויות היחידים) ובשבוע השני השלבים משמינית הגמר עד הגמר.

בווימבלדון הגברים מכונים "ג'נטלמן" והנשים "ליידיז". בעבר השחקנים והשחקניות היו חייבים לקוד קידה בהיכנסם למגרש המרכזי ובצאתם ממנו. המסורת הזו בוטלה ב-2003 ושמורה רק למקרים נדירים כאשר המלך או נסיך ויילס נוכחים במגרש.

הגברים הזוכים בתחרות מקבלים גביע כסף גדול והנשים מקבלות צלחת כסף רחבה. בנוסף מקבלים המנצחים גם פרסים כספיים גדולים. החל משנת 2007 החליטו מארגני הטורניר להשוות את סכומי הזכייה בין הגברים לנשים.
כל שחקני הטניס בווימבלדון מחויבים ללבוש ביגוד בצבע לבן אחיד.

זוכים
יחידות נשים
העידן החובבני

עידן התחרות הפתוחה
שמאל|ממוזער|250px|מרטינה נברטילובה, זוכה 9 פעמים באליפות שיא של כל הזמנים
ממוזער|250px|סרינה ויליאמס זוכה 7 פעמים באליפות
שנהזוכהסגניתתוצאת הגמר1968  בילי ג'ין קינג  ג'ודי טגארט 9–7, 7–51969  אן היידון ג'ונס  בילי ג'ין קינג 3–6, 6–3, 6–21970  מרגרט קורט  בילי ג'ין קינג 14–12, 11–91971  איבון גולגונג  מרגרט קורט 6–4, 6–11972  בילי ג'ין קינג  איבון גולגונג 6–3, 6–31973  בילי ג'ין קינג  כריס אוורט 6–0, 7–51974  כריס אוורט  אולגה מורוזובה 6–0, 6–41975  בילי ג'ין קינג  איבון גולגונג 6–0, 6–11976  כריס אוורט  איבון גולגונג 6–3, 4–6, 8–61977  וירג'יניה וייד  בטי שטוב 4–6, 6–3, 6–11978  מרטינה נברטילובה  כריס אוורט 2–6, 6–4, 7–51979  מרטינה נברטילובה  כריס אוורט 6–4, 6–41980  איבון גולגונג  כריס אוורט 6–1, 7–6(7–4)1981  כריס אוורט  האנה מנדליקובה 6–2, 6–21982  מרטינה נברטילובה  כריס אוורט 6–1, 3–6, 6–21983  מרטינה נברטילובה  אנדראה יגר 6–0, 6–31984  מרטינה נברטילובה  כריס אוורט 7–6(7–5), 6–21985  מרטינה נברטילובה  כריס אוורט 4–6, 6–3, 6–21986  מרטינה נברטילובה  האנה מנדליקובה 7–6(7–1), 6–31987  מרטינה נברטילובה  שטפי גראף 7–5, 6–31988  שטפי גראף  מרטינה נברטילובה 5–7, 6–2, 6–11989  שטפי גראף  מרטינה נברטילובה 6–2, 6–7(1–7), 6–11990  מרטינה נברטילובה  זינה גריסון 6–4, 6–11991  שטפי גראף  גבריאלה סבטיני 6–4, 3–6, 8–61992  שטפי גראף  מוניקה סלש 6–2, 6–11993  שטפי גראף  יאנה נובוטנה 7–6(8–6), 1–6, 6–41994  קונצ'יטה מרטינס  מרטינה נברטילובה 6–4, 3–6, 6–31995  שטפי גראף  ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו 4–6, 6–1, 7–51996  שטפי גראף  ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו 6–3, 7–51997  מרטינה הינגיס  יאנה נובוטנה 2–6, 6–3, 6–31998  יאנה נובוטנה  נטלי טוזיאה 6–4, 7–6(7–2)1999  לינדזי דבנפורט  שטפי גראף 6–4, 7–52000  ונוס ויליאמס  לינדזי דבנפורט 6–3, 7–6(7–3)2001  ונוס ויליאמס  ז'סטין הנין 6–1, 3–6, 6–02002  סרינה ויליאמס  ונוס ויליאמס 7–6(7–4), 6–32003  סרינה ויליאמס  ונוס ויליאמס 4–6, 6–4, 6–22004  מריה שרפובה  סרינה ויליאמס 6–1, 6–42005  ונוס ויליאמס  לינדזי דבנפורט 4–6, 7–6(7–4), 9–72006  אמלי מורסמו  ז'וסטין הנין 2–6, 6–3, 6–42007  ונוס ויליאמס  מריון ברטולי 6–4, 6–12008  ונוס ויליאמס  סרינה ויליאמס 7–5, 6–42009  סרינה ויליאמס  ונוס ויליאמס 7–6(7–3), 6–22010  סרינה ויליאמס  ורה זבונרבה 6–3, 6–22011  פטרה קביטובה  מריה שרפובה 6–3, 6–42012  סרינה ויליאמס  אגניישקה רדוונסקה 6–1, 5–7, 6–22013  מריון ברטולי  סבינה ליזיקי 6–1, 6–42014  פטרה קביטובה  יוג'יני בושאר 6–3, 6–02015  סרינה ויליאמס  גרביניה מוגורוסה 6–4, 6–42016  סרינה ויליאמס  אנג'ליק קרבר 7–5, 6–32017  גרביניה מוגורוסה  ונוס ויליאמס 7–5, 6–02018  אנג'ליק קרבר  סרינה ויליאמס 6–3, 6–32019  סימונה האלפ  סרינה ויליאמס 6–2, 6–2 2020 התחרות בוטלה עקב מגפת הקורונה2021  אשלי ברטי  קרולינה פלישקובה 6–3, 6–7(4–7), 6–32022  ילנה ריבאקינה  אונס ג'אבור 3–6, 6–2, 6–22023  מרקטה וונדרואושובה  אונס ג'אבור 6–4, 6–42024 ברבורה קרייצ'יקובה ג'סמין פאוליני6–2, 2–6, 6–42025 איגה שוויונטק אמנדה אניסימובה0-6, 0-6

זכיות לפי שחקנית
להלן השחקניות שזכו לפחות פעמיים:
שחקניתהעידן הפתוחהעידן החובבניסך הכלשנים  מרטינה נברטילובה 9 0 9 1978, 1979, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1990  הלן וילס 0 8 8 1927, 1928, 1929, 1930, 1932, 1933, 1935, 1938  דורותי דאגלס צ'יימברס 0 7 7 1903, 1904, 1906, 1910, 1911, 1913, 1914  שטפי גראף 7 0 7 1988, 1989, 1991, 1992, 1993, 1995, 1996  סרינה ויליאמס 7 0 7 2002, 2003, 2009, 2010, 2012, 2015, 2016  בלאנש בינגלי 0 6 6 1886, 1889, 1894, 1897, 1899, 1900  סוזאן לנגלן 0 6 6 1919, 1920, 1921, 1922, 1923, 1925  בילי ג'ין קינג 4 2 6 1966, 1967, 1968, 1972, 1973, 1975  שארלוט קופר 0 5 5 1895, 1896, 1898, 1901, 1908  לוטי דוד 0 5 5 1887, 1888, 1891, 1892, 1893  ונוס ויליאמס 5 0 5 2000, 2001, 2005, 2007, 2008  לואיז ברו 0 4 4 1948, 1949, 1950, 1955  מורין קונולי 0 3 3 1952, 1953, 1954  מריה בואנו 0 3 3 1959, 1960, 1964  מרגרט קורט 1 2 3 1963, 1965, 1970  כריס אוורט 3 0 3 1974, 1976, 1981  אלתיאה גיבסון 0 2 2 1957, 1958  דורותי ראונד 0 2 2 1934, 1937  קתלין מקיין גוגפרי 0 2 2 1924, 1926  מאי סאטון 0 2 2 1905, 1907  מוד ווטסון 0 2 2 1884, 1885  איבון גולגונג 2 0 2 1971, 1980  פטרה קביטובה 2 0 2 2011, 2014

יחידים גברים
העידן החובבני

עידן התחרות הפתוחה
ממוזער|שמאל|זוכה 9 פעמים באליפות|ביורן בורג זכה חמש פעמים ברציפות בשנים 1976–1980.
ממוזער|שמאל|זוכה 9 פעמים באליפות|alt=A man, with a modern racket in his right hand and a tennis ball in his left hand, prepares to serve|פיט סמפראס זכה שבע פעמים בשמונה שנים (1993–2000).
ממוזער|שמאל|זוכה 9 פעמים באליפות|רוג'ר פדרר זכה שמונה פעמים, שיא של כל הזמנים.
שנהזוכהסגןתוצאת הגמר1968   רוד לייבר   טוני רוץ'  6–3, 6–4, 6–21969   רוד לייבר   ג'ון ניוקומב  6–4, 5–7, 6–4, 6–41970   ג'ון ניוקומב   קן רוזוול  5–7, 6–3, 6–2, 3–6, 6–11971   ג'ון ניוקומב   סטן סמית'  6–3, 5–7, 2–6, 6–4, 6–41972   סטן סמית'  איליה נסטסה  4–6, 6–3, 6–3, 4–6, 7–51973   יאן קודש   אלכס מטרוולי  6–1, 9–8(7–5), 6–31974   ג'ימי קונורס   קן רוזוול  6–1, 6–1, 6–41975   ארתור אש   ג'ימי קונורס  6–1, 6–1, 5–7, 6–41976   ביורן בורג   איליה נסטסה  6–4, 6–2, 9–71977   ביורן בורג  ג'ימי קונורס  3–6, 6–2, 6–1, 5–7, 6–41978   ביורן בורג   ג'ימי קונורס  6–2, 6–2, 6–31979   ביורן בורג  רוסקו טאנר  6–7(4–7), 6–1, 3–6, 6–3, 6–41980   ביורן בורג   ג'ון מקנרו  1–6, 7–5, 6–3, 6–7(16–18), 8–61981   ג'ון מקנרו   ביורן בורג  4–6, 7–6(7–1), 7–6(7–4), 6–41982   ג'ימי קונורס  ג'ון מקנרו  3–6, 6–3, 6–7(2–7), 7–6(7–5), 6–41983   ג'ון מקנרו  כריס לואיס  6–2, 6–2, 6–21984   ג'ון מקנרו   ג'ימי קונורס  6–1, 6–1, 6–21985   בוריס בקר   קווין קארן  6–3, 6–7(4–7), 7–6(7–3), 6–41986   בוריס בקר   איוואן לנדל  6–4, 6–3, 7–51987   פט קאש   איוואן לנדל  7–6(7–5), 6–2, 7–51988   סטפן אדברג   בוריס בקר  4–6, 7–6(7–2), 6–4, 6–21989   בוריס בקר  סטפן אדברג  6–0, 7–6(7–1), 6–41990   סטפן אדברג   בוריס בקר  6–2, 6–2, 3–6, 3–6, 6–41991   מיכאל שטיך   בוריס בקר  6–4, 7–6(7–4), 6–41992   אנדרה אגאסי   גוראן איוואנישביץ'  6–7(8–10), 6–4, 6–4, 1–6, 6–41993   פיט סמפראס   ג'ים קורייר  7–6(7–3), 7–6(8–6), 3–6, 6–31994   פיט סמפראס   גוראן איוואנישביץ'  7–6(7–2), 7–6(7–5), 6–01995   פיט סמפראס   בוריס בקר  6–7(5–7), 6–2, 6–4, 6–21996   רישרד קרייצ'ק   מליבאי וושינגטון  6–3, 6–4, 6–31997   פיט סמפראס  סדריק פיולין  6–4, 6–2, 6–41998   פיט סמפראס   גוראן איוואנישביץ'  6–7(2–7), 7–6(11–9), 6–4, 3–6, 6–21999   פיט סמפראס   אנדרה אגאסי  6–3, 6–4, 7–52000   פיט סמפראס   פטריק ראפטר  6–7(10–12), 7–6(7–5), 6–4, 6–22001   גוראן איוואנישביץ'  פטריק ראפטר  6–3, 3–6, 6–3, 2–6, 9–72002   לייטון יואיט   דוד נלבנדיאן  6–1, 6–3, 6–22003   רוג'ר פדרר  מארק פיליפוסיס  7–6(7–5), 6–2, 7–6(7–3)2004   רוג'ר פדרר   אנדי רודיק  4–6, 7–5, 7–6(7–3), 6–42005   רוג'ר פדרר   אנדי רודיק  6–2, 7–6(7–2), 6–42006   רוג'ר פדרר  רפאל נדאל  6–0, 7–6(7–5), 6–7(2–7), 6–32007   רוג'ר פדרר   רפאל נדאל  7–6(9–7), 4–6, 7–6(7–3), 2–6, 6–22008   רפאל נדאל  רוג'ר פדרר  6–4, 6–4, 6–7(5–7), 6–7(8–10), 9–72009   רוג'ר פדרר   אנדי רודיק  5–7, 7–6(8–6), 7–6(7–5), 3–6, 16–142010   רפאל נדאל   תומאש ברדיך  6–3, 7–5, 6–42011   נובאק ג'וקוביץ'   רפאל נדאל  6–4, 6–1, 1–6, 6–32012   רוג'ר פדרר   אנדי מארי  4–6, 7–5, 6–3, 6–42013  אנדי מארי   נובאק ג'וקוביץ'  6–4, 7–5, 6–42014   נובאק ג'וקוביץ'   רוג'ר פדרר  6–7(7–9), 6–4, 7–6(7–4), 5–7, 6–42015  נובאק ג'וקוביץ'   רוג'ר פדרר  7–6(7–1), 6–7(10–12), 6–4, 6–32016  אנדי מארי   מילוש ראוניץ'  6–4, 7–6(7–3), 7–6(7–2)2017   רוג'ר פדרר   מרין צ'יליץ'  6–3, 6–1, 6–42018  נובאק ג'וקוביץ'   קווין אנדרסון  6–2, 6–2, 7–6(7–3)2019  נובאק ג'וקוביץ'   רוג'ר פדרר  7–6(7–5), 1–6, 7–6(7–4), 4–6, 13–12(7–3) 2020 התחרות בוטלה עקב מגפת הקורונה2021   נובאק ג'וקוביץ'   מתאו ברטיני  6–7(4–7), 6–4, 6–4, 6–32022   נובאק ג'וקוביץ'   ניק קיריוס  4–6, 6–3, 6–4, 7–6(7–3)2023   קרלוס אלקרס   נובאק ג'וקוביץ'  1–6, 7–6(8–6), 6–1, 3–6, 6–42024 קרלוס אלקרס נובאק ג'וקוביץ'6–2, 6–2, 7–6(7–4)2025 יאניק סינר קרלוס אלקרס4–6, 6–4, 6–4, 6–4

זכיות לפי שחקן
ממוזער|200px|alt=A black board featuring the year of every next to the name of its winner|רשימת הזוכים עד 2008 במוזיאון הטניס של וימבלדון.
להלן השחקנים שזכו לפחות פעמיים:
שחקןהעידן הפתוחהעידן החובבניסך הכלשנים  רוג'ר פדרר  8  0  8  2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009, 2012, 2017  נובאק ג'וקוביץ'  7  0  7  2011, 2014, 2015, 2018, 2019, 2021, 2022  ויליאם רנשו  0  7  7  1881, 1882, 1883, 1884, 1885, 1886, 1889  פיט סמפראס  7  0  7  1993, 1994, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000  לורנס דוהרטי  0  5  5  1902, 1903, 1904, 1905, 1906  ביורן בורג  5  0  5  1976, 1977, 1978, 1979, 1980  רג'ינלד דוהרטי  0  4  4  1897, 1898, 1899, 1900  אנתוני וילדינג  0  4  4  1910, 1911, 1912, 1913  רוד לייבר  2  2  4  1961, 1962, 1968, 1969  וילפרד בדלי  0  3  3  1891, 1892, 1895  ארתור גור  0  3  3  1901, 1908, 1909  ביל טילדן  0  3  3  1920, 1921, 1930  פרד פרי  0  3  3  1934, 1935, 1936  ג'ון ניוקומב  2  1  3  1967, 1970, 1971  ג'ון מקנרו  3  0  3  1981, 1983, 1984  בוריס בקר  3  0  3  1985, 1986, 1989  ג'ון הארטלי  0  2  2  1879, 1880  ג'ושוע פים  0  2  2  1893, 1894  נורמן ברוקס  0  2  2  1907, 1914  ג'רלד פטרסון  0  2  2  1919, 1922  ז'אן בורוטרה  0  2  2  1924, 1926  רנה לקוסט  0  2  2  1925, 1928  אנרי קושה  0  2  2  1927, 1929  דון בדג'  0  2  2  1937, 1938  לו הוד  0  2  2  1956, 1957  רוי אמרסון  0  2  2  1964, 1965  ג'ימי קונורס  2  0  2  1974, 1982  סטפן אדברג  2  0  2  1988, 1990  רפאל נדאל  2  0  2  2008, 2010  אנדי מארי  2  0  2  2013, 2016 קרלוס אלקרס 2 0 22023, 2024

זכיות לפי מדינה
מדינההעידן החובבניהעידן הפתוחסך הכלזכייה ראשונהזכייה אחרונה  35 2 37  1877  2016  18 15 33  1920  2000  15 6 21  1907  2002  0 8 8  2003  2017  7 0 7  1924  1946  0 7 7  1976  1990  0 7 7  2011  2022  1 4 5  1966  2024  0 4 4  1985  1991  4 0 4  1910  1913  0 1 1  2001  2001  0 1 1  1973  1973  1 0 1  1954  1954  0 1 1  1996  1996

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

*
קטגוריה:לונדון: תחרויות טניס