טור דה פראנס

הטור דה פראנס (בצרפתית: Tour de France) הוא מרוץ אופני כביש היוקרתי ביותר בעולם, המתקיים מאז 1903. התחרות נערכת פעם בשנה ברחבי צרפת בחודש יולי. ב"טור" משתתפים מיטב הרוכבים מכל רחבי העולם. המרוץ זוכה לפופולריות ובעקבות כך גם לחשיפה תקשורתית גדולה.

שערוריות השימוש בסמים, המתפרסמות מפעם לפעם בהקשר למרוץ, מטילות, לדעת חלק מאוהדי הספורט, צל כבד על ה"טור" כולו.

המסלול
המרוץ הוא מרוץ קטעים הנמשך כשלושה שבועות. אורכו של מסלול המרוץ, החל מ-2001, הוא כ-3,400 קילומטרים. בתחילת דרכו של המרוץ היה אורכו רק 2,428 ק"מ, אך לאחר כמה שנים, המרחק גדל והגיע לשיא של 5,745 ק"מ ב-1926. הרוכבים גומאים מרחק זה ב-22–23 ימים, בקצב של קטע אחד ביום (21 קטעים או 20 קטעים ופרולוג). במשך המרוץ יש שני ימי מנוחה נפרדים. באורך הכללי של המרוץ ובאורך קטעי המרוץ חלו שינויים לאורך ההיסטוריה. במרוץ הראשון היו רק 6 קטעים בני כ-400 ק"מ כל אחד. בהמשך גדל מספר הקטעים ולשיאו הגיע בשנים 1971 ו-1987 עת המרוץ כלל 25 קטעים יומיים. במרבית הקטעים מוזנקים כל הרוכבים יחד, ובמספר ימים נערכים מרוצים נגד השעון, בהם מוזנקים הרוכבים בזה אחר זה. לרוב, קיים גם קטע אחד של מרוץ קבוצתי נגד השעון בו מוזנקת כל קבוצה לחוד ורוכבת במבנה קבוצתי את כל הקטע. בסך הכול מתחרות בטור 22 קבוצות בנות 9 רוכבים כל אחת. בשנת 2013 הגיע הטור למירוץ ה-100, שכן בשל שתי מלחמות העולם (1914–1918, 1939–1945) הצטברו 10 שנים שבהן הטור לא הוזנק.

עד שנת 1950 הוזנק תמיד המרוץ בפריז וגם הסתיים בה. מאז, המרוץ מסתיים תמיד בשדרות האליזה שבפריז, אך מוזנק בכל שנה בעיר אחרת. לעיתים, אף מחוץ לצרפת. הזינוק למרוץ נחשב כאירוע יוקרתי מאוד וערים רבות באירופה כולה, ואף מחוץ לאירופה, מנסות את מזלן בהתמודדות על הכבוד.

ב-2024 הסתיים המירוץ לראשונה מחוץ לפריז, בעיר ניס, בעקבות המשחקים הפראלימפיים וההכנות למשחקים האולימפיים שנערכו בבירה הצרפתית.

ב-2014 הוזנק המירוץ באנגליה.

גם הערים והעיירות בהן נקבעות נקודות היציאה והסיום של הקטעים השונים במרוץ זוכות לפרסום. מקומות אלה צפויים להשבחה כלכלית כיוון שהמרוץ מושך אליו אוהדים ותיירים רבים. לכן גם כאן קיימת התמודדות על הזכות לארח את ה"טור". בהתאם, מסלול המרוץ נקבע כמעט שנה מראש, כדי לאפשר לערים הנבחרות להתכונן לאירוע.

מסלול המרוץ הוא השמרני והקבוע ביותר מבין שלושת הגרנד טורים. בדרך כלל, השבוע הראשון של המרוץ מתרחש במרכז ובצפון צרפת והוא מאופיין בקטעים מישוריים. זוהי ההזדמנות של הרוכבים הזוטרים לנסות את מזלם בבריחות. מצד שני, נמצאות הקבוצות של המאיצים המפורסמים אשר דואגות לרוב להשיג את הבורחים על מנת לאפשר לכוכביהם להתמודד במרוץ המוני אל קו הסיום. קטעים אלו נערכים לעיתים על כבישים כפריים וצרים, דבר שגורם לעצבנות רבה בקרב הרוכבים, למאבקים על מיקום בתוך דבוקת הרוכבים ולנפילות רבות.

חלקו השני של המרוץ כולל בתוכו את שני המכשולים העיקריים: הרי האלפים והרי הפירנאים. בחלק מהשנים האלפים קודמים לפירנאים ובחלק מהשנים הסדר הוא הפוך. בכל אחד מגושי ההרים הללו קיימות מספר פסגות מפורסמות אשר קנו את שמן עת מרוצים הוכרעו בהן. בכל שנה מקפידים המארגנים כי המסלול יכלול חלק מאותן פסגות מפורסמות. בעת הגעת הרוכבים לפסגות אלו יש עליהן לעיתים מאות אלפי צופים ואוהדים אשר באים לעודד את אליליהם בנקודת השיא של המרוץ. בקטעים ההרריים נקבע מי יהיו הרוכבים שיתמודדו על הבכורה בדירוג הכללי.

בין המפורסמות שבפסגות נמנות:
אלפ ד'ואז (Alpe d'Huez) (אלפים)
קול דו גאליבייה (Col du Galibier) (אלפים)
מון וונטו (Mont Ventoux) (פרובאנס)
אוטקם (Hautacam) (פירנאים)
קול דו טורמאלה (Col du Tourmalet) (פירנאים)

בין הקטעים ההרריים ישנם קטעים אשר נקראים קטעי מעבר. אלו הם קטעים מישוריים או גבעיים אשר בהם ניתנת לרוב הזדמנות לרוכבים אשר נמצאים כבר בפיגור ניכר בדירוג הכללי, לברוח מהדבוקה ולהילחם על הניצחון בקטע, בזמן שהדבוקה נהנית מיום רכיבה רגוע יותר שיאפשר לרוכבים הבכירים לאגור כח לקראת הקטעים הקשים העומדים בפניהם.

הקטע הנערך לפני הקטע האחרון הוא לרוב מרוץ אישי נגד השעון במרחק של 40–70 ק"מ. בדרך כלל, זהו הקטע המכריע שכן אחריו, למעשה, כבר לא ניתן לשנות את תוצאות המרוץ. הקטע האחרון הוא מעין מצעד ניצחון לרוכבים אשר הצליחו לעבור את המבחן המפרך ולהשלים את המרוץ. בחלקו הראשון של הקטע מצטלמים הרוכבים כאשר הם מברכים איש את יריבו וחברי קבוצת הרוכב המנצח לוגמים כוסיות שמפניה תוך כדי רכיבה. המחצית השנייה של הקטע כוללת שבעה סיבובים בשדרות האליזה בפריז לעיני מאות אלפי צופים. הקטע מוכרע לרוב במאוץ המוני אל קו הסיום והניצחון בקטע זה נחשב כיוקרתי במיוחד.
מרכז|ממוזער|500px|טור דה פראנס 2004 בזמן הנסיעה בשדרות אליזה בפריז

 הרוכבים והקבוצות 
נכון ל-2018, במרוץ משתתפות 22–23 קבוצות, שבכל אחת 8 רוכבים בעלי כישורים שונים ושאיפות שונות, בדרך כלל בכל קבוצה ישנו מוביל, לעיתים שנים או שלושה מובילים ותפקיד שאר הרוכבים הנקראים דומסטיקים, הוא לסייע למובילים. הקבוצות שהשתתפותן במרוץ מובטחת מראש הן 18–19 הקבוצות שמרכיבות את ה-UCI World Tour. כ-5–6 חודשים לפני המרוץ מודיעים המארגנים על 4–5 קבוצות נוספות המקבלות "כרטיס כניסה מיוחד" (Wild Card) המקנה להן את זכות ההשתתפות במרוץ. בבחירה זו מעדיפים המארגנים, בדרך כלל, קבוצות צרפתיות (גם כאשר ישנן קבוצות אחרות שרמתן גבוהה יותר) כדי לשמור על הנופך הצרפתי של המרוץ וכדי לעודד את ספורט אופני הכביש בצרפת. בנוסף, נבחרות קבוצות על פי הישגיהן בחודשים הקודמים לבחירה ועל פי רוכבים כוכבים הנמצאים בשורותיהן.

ואלו כינויי הרוכבים
 אול אראונדר: (רב גוני) רוכב המצטיין בכל סוגי הקטעים: קטעי הרים, מיאוצים ונגד השעון. רוכבים אלה הם המועמדים לנצח בטור כולו – בחולצה הצהובה.
 מאיץ: נקרא גם ספרינטר רוכב המתמחה במיאוצים. בעלי שריר ארבע ראשי מפותח, בדרך כלל גדולי גוף, ישיגו את ניצחונותיהם במיאוצים המוניים, שהם בדרך כלל בקטעי מישור. רוכבים אלו שואפים להשיג את החולצה הירוקה.
 מטפס: רוכב המתמחה בקטעי הרים. בדרך כלל קטני גוף וחזקים מאוד. ישיגו את ניצחונותיהם בעליות בהרים. רוכבים אלו מועמדים לזכות בחולצה המנוקדת.
 שען: רוכב המתמחה במרוץ נגד השעון, רכיבה לבד ללא עזרת הקבוצה, ישיגו את ניצחונותיהם בקטעי נגד שעון.
 פועל: נקרא גם דומסטיק. (domestique) רוכב בקבוצה, שתפקידו להביא את המוביל לניצחון. חוסם עבורו את הרוח, מגיש לו בקבוקי שתייה ואף נותן לו גלגל או מחליף איתו אופניים במקרה של תקלה.

המנצח והחולצות
במהלך המרוץ מוענק פרס למנצח בכל קטע יומי. ניצחון בקטע יומי בטור דה פראנס הוא משאת נפשו של כל רוכב מקצועני ונחשב להישג בפני עצמו. למעשה, חלק מהקבוצות מכוונות את מאמציהן אך ורק לזכייה בקטעים בודדים. המנצח ב"טור" כולו הוא הרוכב בעל הזמן המצטבר הקצר ביותר. המנצח בטור דה פראנס נחשב לרוב כרוכב האופניים הטוב בעולם. כדי לזכות במרוץ, על המנצח לגלות עליונות בשני התחומים העיקריים במרוץ: טיפוס בהרים ורכיבה נגד השעון.

החולצות אותן לובשים הרוכבים במהלך המרוץ הן:

 החולצה הצהובה – הרוכב המוביל בדירוג הכללי (בעל הזמן המצטבר הקצר ביותר) לובש חולצה צהובה על מנת לזהותו.

 החולצה המנוקדת – חולצה לבנה בעלת נקודות אדומות – הרוכב המוביל בצבירת נקודות המוענקות לרוכבים אשר חוצים ראשונים את הפסגות השונות במהלך המרוץ בקטעים ההרריים, כשחלוקת הנקודות נקבעת לפי קטגוריות-הקושי של הטיפוס: 1–4 (4 הקל ביותר ו-1 הקשה ביותר) ו-HC ("מעבר לדירוג", הגבוהה ביותר). חולצה זו נקראת גם חולצת "מלך ההרים".

 החולצה הירוקה – הרוכב אשר צבר את מרב הנקודות המוענקות במרוצי ביניים במהלך המרוץ ובמאוץ אל קו הסיום.

 החולצה הלבנה – הרוכב הצעיר, אשר גילו אינו עולה על 25 שנים (ב-1 בינואר של שנת המרוץ), בעל הזמן המצטבר הקצר ביותר.

 פרס הרוכב ההתקפי בטור דה פראנס  – נקבע בסיום כל קטע (למעט בקטעי מרוץ נגד השעון), לרוכב שצוות שיפוט מיוחד קבע כי היה ההתקפי ביותר (ללא ציונו בטקס הענקת החולצות). בדרך כלל מוענק לרוכב שיזם בריחה מוצלחת או כזה שנשאר אחרון בבריחה לפני שנתפסה על ידי דבוקת הרוכבים. בקטע העוקב, רוכב "הרוכב ההתקפי" כשהמספר על גבו הוא שחור על רקע זהב (במקום שחור על גבי רקע לבן אצל שאר הרוכבים). החל מ-1953, מוענק בסיום הטור דה פראנס פרס לרוכב ההתקפי של המרוץ כולו. נכון ל-2017 ערך הפרס הכספי לתואר זה הוא 20 אלף אירו.

מתקיימת תחרות בין הקבוצות על תואר הקבוצה הטובה ביותר . בתחרות זו נמדדים לכל קבוצה בכל קטע, זמניהם של שלושת רוכביה המהירים באותו קטע. הזמן המצטבר המינימלי בכל הקטעים מזכה את הקבוצה בתואר. הקבוצה המובילה בדירוג תרכב ביום המחרת עם מספר שחור על רקע צהוב.

לנטרן רוז' (בצרפתית: הפנס האדום)  – כינוי שניתן לרוכב המדורג אחרון בדירוג הכללי. מקור הכינוי הוא מהתקופה בה פנס אדום היה מורכב בקרון האחרון של הרכבת כדי להבטיח שהרכבת שלמה ולא נפרדו ממנה קרונות. כיום זהו תואר בלתי רשמי, אך בעל ייחוד ויש עליו לעיתים מאבקים המובילים לרכיבה איטית מכוונת.

היסטוריה
250px|ממוזער|שמאל|סיום הטור הראשון. מוריס גארן, המנצח, עומד וידיו משולבות.
הטור דה פראנס נוצר כאירוע של קידום מכירות על ידי אנרי דגראנז' שהיה אחד המייסדים והעורך של העיתון "ל'אוטו" (העיתון שקדם לעיתון ל'אקיפ). דגראנז' רצה לתת תשובה למרוצי האופניים "פריז-ברסט" ו"פריז-בורדו" שהיו בחסותו של עיתון מתחרה. הרעיון למרוץ סביב צרפת הועלה בפגישה בבית קפה בפריז בנובמבר 1902.

הטור הראשון יצא לדרכו בשנת 1903 ואומנם, הרעיון הצדיק את עצמו והעיתון שתפוצתו הייתה עד אז – 25,000 עותקים, הגיע ל-65,000 עותקים לאחר המרוץ. ב-1908 הגיע העיתון כבר לתפוצה של רבע מיליון עותקים. דגראנז' ניסה ליצור תחרות שתבליט את ספורטאי העל שמסוגל לעמוד בתנאים לא אנושיים. בשנים הראשונות של המרוץ קטעי המרוץ היומיים היו לרוב באורך של מעל 400 ק"מ ונדרשו לרוכבים 17–20 שעות כדי לסיימם. רוב הדרכים היו דרכי עפר והרוכבים נדרשו לספק לעצמם אוכל, משקה ותמיכה טכנית. באופן טבעי, חלק גדול מהמתחרים בשנים הראשונות היו כורי פחם שהיו מורגלים בעבודה פיזית קשה לאורך שעות רבות ואשר חיפשו מוצא מעיסוקם הקודם.

מלאת מאה שנה לקיום המרוץ צוינו בטקס חגיגי בפריז בשנת 2003.

במהלך שנים אלו זכו בטור רוכבים אגדיים כז'אק אנקטיל וברנאר אינו הצרפתים, אדי מרקס הבלגי ומיגל אינדוראין הספרדי, שניצחו ב"טור" חמש פעמים כל אחד.

שערוריות השימוש בסמים שהגיעו לשיא ב-1998 במה שכונה פרשת פסטינה, הטילו צל כבד על ה"טור" ועוררו שאלות קשות לגבי המשך המפעל בשנים הבאות. למרות זאת, המרוץ המשיך וצבר פופולריות ופרסום, בין היתר, בעקבות רצף ניצחונותיו של לאנס ארמסטרונג במרוץ, שנפסלו כולם עקב שימוש בסמים. לאחר פרישת ארמסטרונג, בשנת 2006, התפוצצה פרשת מבצע פוארטו שבעקבותיה הושעו רוכבים רבים מהשתתפות בטור. לאחר סיום המרוץ, התברר כי הזוכה פלויד לאנדיס השתמש גם הוא בסמים, והתואר נשלל ממנו. ב-2007 הודח המוביל מיכאל רסמוסן שהיה קרוב לזכייה, לאחר שהתברר כי נעדר ממספר בדיקות סמים. בעקבות כך נטל במקומו אלברטו קונטדור את ההובלה והמשיך לזכייה במרוץ.

טענות על שימוש בחומרים אסורים
טענות קשות נשמעות על שימוש רב בסמים אסורים וחומרים ממריצים על ידי רוכבים ב"טור". בשנים האחרונות הוחמר הפיקוח על כך ורוכבים הודחו וסולקו מה"טור" בגין שימוש בחומרים כאלו. במיוחד התפרסמה בהקשר זה "פרשת פסטינה" שהתרחשה בשנת 1998 כאשר במהלך המרוץ, נתגלתה כמות גדולה של חומרים ממריצים אסורים ברכב הקבוצה הצרפתית פסטינה, שנחשבה אז לאחת מהקבוצות הבכירות ביותר בספורט. כל רוכבי הקבוצה סולקו מהמרוץ. רוכבים אחרים פרשו מהמרוץ כמחאה על טיפול המשטרה והתקשורת בפרשה והיה ספק אם המרוץ יימשך.

בשנת 2006, לאחר שאיבד זמן רב למועמדים האחרים לניצחון בקטע ה-16 במרוץ, התאושש האמריקאי פלויד לאנדיס בצורה מפליאה וניצח בקטע ה-17 של המרוץ בפער גדול. לאחר שניצח בדירוג הכללי במרוץ כולו, פורסם כי בבדיקות השתן שנלקחו ממנו אחר ניצחונו הגדול באלפים, נמצאה כמות טסטוסטרון גבוהה מהרמה המותרת, ולאחר מאבק משפטי ארוך נשלל ממנו התואר והוענק לאוסקר פריירו.

ביוני 2012 הרשות לפיקוח על שימוש בסמים בספורט האמריקני (ה-USADA) האשימה את לאנס ארמסטרונג בשימוש בסמים, ועקב כך הוא הושעה מתחרויות רכיבה על אופניים. באוגוסט באותה שנה החליטה הרשות על השעייתו לכל החיים מכל תחרויות רכיבה על אופניים, ושלילת כל התארים בהם ארמסטרונג זכה לאחר ה-1 באוגוסט 1998.

מנצחים בדירוג הכללי

הדירוג הכללי (החולצה הצהובה)
שנהרוכב1903 מוריס גארן1904 הנרי קורנט1905 לואי טרוסלייר1906 רנה פוטייר1907 לוסיאן פטי-ברטון1908 לוסיאן פטי-ברטון1909 פרנסואה פאבר1910 אוקטב לפיזה1911 גוסטב גריגו1912 אודיל דפריי1913 פיליפ תיס1914 פיליפ תיס1915–1918התחרות לא התקיימה בגלל מלחמת העולם הראשונה1919 פירמין למבו1920 פיליפ תיס1921 לאון סקיאור1922 פירמין למבו1923 הנרי פליסיה1924 אוטביו בוטקיה1925 אוטביו בוטקיה1926 לוסיאן בויסה1927 ניקולס פרנץ1928 ניקולס פרנץ1929 מוריס דה וואלה1930 אנדרה לדוק1931 אנטונין מגנה1932 אנדרה לדוק1933 ג'ורג' ספישר1934 אנטונין מגנה1935 רומן מאס1936 סילבר מאס1937 רוג'ר לפבי1938 ג'ינו ברטלי1939 סילבר מאס1940–1946התחרות לא התקיימה בגלל מלחמת העולם השנייה1947 ז'אן רוביק1948 ג'ינו ברטלי1949 פאוסטו קופי1950 פרדיננד קובלר1951 הוגו קובלט1952 פאוסטו קופי1953 לואיזו בובה1954 לואיזו בובה1955 לואיזו בובה1956 רוז'ה ווקוביאק1957 ז'אק אנקטיל1958 שארלי גול1959 פדריקו בהמונטס1960 גאסטונה נאנצ'יני1961 ז'אק אנקטיל1962 ז'אק אנקטיל1963 ז'אק אנקטיל1964 ז'אק אנקטיל1965 פליצ'ה ג'ימונדי1966 לוסיאן אימאר1967 רוז'ה פיניון1968 יאן ינסן1969 אדי מרקס1970 אדי מרקס1971 אדי מרקס1972 אדי מרקס1973 לואיס אוקניה1974 אדי מרקס1975 ברנאר תבנה1976 לוסיין ואן אימפה1977 ברנאר תבנה1978 ברנאר אינו1979 ברנאר אינו1980 יופ זואטמלק1981 ברנאר אינו1982 ברנאר אינו1983 לורן פיניון1984 לורן פיניון1985 ברנאר אינו1986 גרג למונד1987 סטיבן רוש1988 פדרו דלגדו1989 גרג למונד1990 גרג למונד1991 מיגל אינדוראין1992 מיגל אינדוראין1993 מיגל אינדוראין1994 מיגל אינדוראין1995 מיגל אינדוראין1996 ביארנה ריס1997 יאן אולריך1998 מרקו פנטאני1999–2005אין2006 אוסקר פריירה2007 אלברטו קונטדור2008 קרלוס ססטרה2009 אלברטו קונטדור2010 אנדי שלק2011 קאדל אוונס2012 בראדלי ויגינס2013 כריסטופר פרום2014 וינצ'נצו ניבאלי2015 כריסטופר פרום2016 כריסטופר פרום2017 כריסטופר פרום2018 גריינט תומאס2019 איגן ברנל2020 טאדיי פוגאצ'אר2021 טאדיי פוגאצ'אר2022 יונאס וינגגור2023 יונאס וינגגור2024 טאדיי פוגאצ'אר2025 טאדיי פוגאצ'אר

קטגוריית הנקודות (החולצה הירוקה)

שמאל|ממוזער|תור הוסהובד רוכב בחולצה הירוקה (טור דה פראנס 2009). הוסהובד ניצח פעמיים בקטגוריה, בשנת 2009 ובשנת 2005.

שנהרוכבניקוד1953 פריץ שאר2711954 פרדיננד קובלר215.51955 סטן אוקרס3221956 סטן אוקרס2801957 ז'אן פורסייה3011958 ז'אן גרקזיק3471959 אנדרה דאריגאד6131960 ז'אן גרקזיק741961 אנדרה דאריגאד1741962 רודי אלטיג1731963 ריק ואן לואי2751964 יאן ינסן2081965 יאן ינסן1441966 ווילי פלנקיירט2111967 יאן ינסן1441968 פרנקו ביטוסי2411969 אדי מרקס2441970 וולטר גודפורט2121971 אדי מרקס2021972 אדי מרקס1961973 הרמן ואן שפרינגל1871974 פטריק סרקו2831975 ריק ואן לינדן3421976 פרדי מרטנס2931977 ז'אק אסקלסא2361978 פרדי מרטנס2421979 ברנאר אינו2531980 רודי פוונאייג'1941981 פרדי מרטנס4281982 שון קלי4291983 שון קלי3601984 פרנק הוסט3221985 שון קלי4341986 אריק ואנדראיירדן2771987 ז'אן-פול ואן פופל2631988 אדי פלנקיירט2781989 שון קלי2771990 אולף לודוויג2561991 דיאמולידין אבדוז'אפארוב3161992 לורן ז'אלאבר2931993 דיאמולידין אבדוז'אפארוב2981994 דיאמולידין אבדוז'אפארוב3221995 לורן ז'אלאבר3331996 אריק צאבל3351997 אריק צאבל3501998 אריק צאבל3271999 אריק צאבל3232000 אריק צאבל3212001 אריק צאבל2522002 רובי מקיוואן2802003 ביידן קוק2162004 רובי מקיוואן2722005 תור הוסהובד1942006 רובי מקיוואן2882007 תום בונן2562008 אוסקר פריירה2702009 תור הוסהובד2802010 אלסנדרו פטאקי2432011 מרק קוונדיש3342012 פטר סאגאן4212013 פטר סאגאן4092014 פטר סאגאן4312015 פטר סאגאן4322016 פטר סאגאן4702017 מייקל מת'יוס3702018 פטר סאגאן4772019 פטר סאגאן3162020 סם בנט3802021 מרק קוונדיש3372022 ווט ואן ארט4802023 יספר פיליפסן3772024 ביניאם גירמאי3872025 ג'ונתן מילן372

קטגוריית מלך ההר (החולצה המנוקדת)

שנהרוכב1933 ויסנטה טרובה1934 רנה ויטו1935 פליסיין ורוייקה1936 ז'וליאן ברנדרו1937 פליסיין ורוייקה1938 ג'ינו ברטלי1939 סילבר מאס1947 פייר ברמבילה1948 ג'ינו ברטלי1949 פאוסטו קופי1950 לואיזו בובה1951 רפאל ג'מיניאני1952 פאוסטו קופי1953 ז'סוס לורנו1954 פדריקו באהאמונטס1955 שארלי גול1956 שארלי גול1957 גאסטונה נאנצ'יני1958 פדריקו באהאמונטס1959 פדריקו באהאמונטס1960 אימריו מאסינאנן1961 אימריו מאסינאנן1962 פדריקו באהאמונטס1963 פדריקו באהאמונטס1964 פדריקו באהאמונטס1965 חוליו חימנז1966 חוליו חימנז1967 חוליו חימנז1968 אורליו גונזאלס1969 אדי מרקס1970 אדי מרקס1971 לוסיין ואן אימפה1972 לוסיין ואן אימפה1973 פדרו טורס1974 דומינגו פרוננה1975 לוסיין ואן אימפה1976 ג'יאנקרלו בליני1977 לוסיין ואן אימפה1978 מריאנו מרטינז1979 ג'ובאני באטאגלין1980 ריימונד מרטין1981 לוסיין ואן אימפה1982 ברנארד ואלה1983 לוסיין ואן אימפה1984 רוברט מילר1985 לואיס הרדה1986 ברנאר אינו1987 לואיס הרדה1988 סטיבן רוקס1989 חרט יאן-טיוניסן1990 תיירי קלאווירולה1991 קלאודיו קיאפוצ'י1992 קלאודיו קיאפוצ'י1993 טוני רומינגר1994 רישאר וירנק 1995 רישאר וירנק 1996 רישאר וירנק 1997 רישאר וירנק 1998 כריסטוף רינרו1999 רישאר וירנק 2000 סנטיאגו בוטרו2001 לורן ז'אלאבר2002 לורן ז'אלאבר2003 רישאר וירנק 2004 רישאר וירנק 2005 מיכאל רסמוסן2006 מיכאל רסמוסן2007 מאוריציו סולר2008 קרלוס ססטרה2009 אגוי מרטינז2010 אנטוני שארטו2011 סמואל סאנצ'ס2012 תומא ווקלר2013 נאירו קינטנה2014 רפא מייקה2015 כריס פרום2016 רפא מייקה2017 וורן ברגיל2018 ז'וליאן אלאפיליפ2019 רומן בארדה2020 טאדיי פוגאצ'אר2021 טאדיי פוגאצ'אר2022 יונאס וינגגור2023 ג'וליו צ'יקונה2024 ריצ'רד קאראפאס2025 טאדיי פוגאצ'אר
שמאל|ממוזער|כריסטוף ריבלו, רוכב בחולצה המנוקדת (נקראת במקור: "פולקה דוט") במהלך טור דה פראנס 2013

קטגוריית הרוכב הצעיר המצטיין (החולצה הלבנה)

שמאל|ממוזער|איגן ברנל, מנצח טור דה פראנס 2019, לובש את החולצה הלבנה במהלך המרוץ בשנת 2019.
שנהרוכב1975 פרנצ'סקו מוזר1976 הנריק מרטינז הרדיה1977 דיטריך טוראו1978 הנק לוברדינג1979 ז'אן רנה ברנדו1980 יוהאן ואן דר ולדה1981 פטר וויננן1982 פיל אנדרסון1983 לורן פיניון1984 גרג למונד1985 פאביו פארה1986 אנדרו המפסטן1987 ראול אלקאלה1988 אריק ברוקינק1989 פבריס פיליפו1990 ז'יל דיליו1991 אלברו מייה1992 אדי בוומנס1993 אנטוניו מרטין1994 מרקו פנטאני1995 מרקו פנטאני1996 יאן אולריך1997 יאן אולריך1998 יאן אולריך1999 בנואה סלמו2000 פרנצ'יסקו מנצ'בו2001 אוסקר סביליה2002 איוון באסו2003 דניס מנצ'וב2004 ולדימיר קרפטס2005 ירוסלב פופוביץ'2006 דמיאנו קונגו2007 אלברטו קונטדור2008 אנדי שלק2009 אנדי שלק2010 אנדי שלק2011 פייר רולאן2012 טיג'יי ואן גארדרן2013 נאירו קינטנה2014 טיבו פינו2015 נאירו קינטנה2016 אדם ייטס2017 סיימון ייטס2018 פייר לאטור2019 איגן ברנל2020 טאדיי פוגאצ'אר2021 טאדיי פוגאצ'אר2022 טאדיי פוגאצ'אר2023 טאדיי פוגאצ'אר2024 רמקו אוונפול2025 פלוריאן ליפוביץ

דירוג הניצחונות בטור דה פראנס
 זכיות  רוכב  שנים
 5  ז'אק אנקטיל  1957, 1961, 1962, 1963, 1964  אדי מרקס  1969, 1970, 1971, 1972, 1974  ברנאר אינו  1978, 1979, 1981, 1982, 1985  מיגל אינדוראין  1991, 1992, 1993, 1994, 19954  כריס פרום  2013, 2015, 2016, 2017  טאדיי פוגאצ'אר  2020, 2021, 2024, 20253  פיליפ תייס  1913, 1914, 1920  לואיזון בובה  1953, 1954, 1955  גרג למונד  1986, 1989, 1990
 שם מודגש מסמל רוכב אופניים שעדיין פעיל כמקצוען

 ראו גם 
 מרוץ אופני כביש

קישורים חיצוניים



 סוכנות הצילומים מגנום – מצגת של צילומים מההיסטוריה של המרוץ


  טור דה פראנס 1955, יומני כרמל, אוגוסט 1955 (התחלה 7:22)



הערות שוליים

*
*
קטגוריה:צרפת: מרוצי אופניים
קטגוריה:אירועים בחודש יולי
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לספורט
קטגוריה:מרוצי וורלד טור