מרואן ברגותי

מרוואן חסיב אבראהים ברגותי (בערבית: مروان حسيب ابراهيم البرغوثي, תעתיק מדויק: מרואן אלברע'ות'י; נולד ב-6 ביוני 1959) הוא טרוריסט ופוליטיקאי פלסטיני, חבר הוועד המרכזי של פת"ח.

ברגותי הנהיג את התנזים, והוציא מעשי טרור בהם נרצחו חמישה ישראלים ונפצעו רבים. בעקבות זאת בשנת 2004 נידון לחמישה מאסרי עולם מצטברים ול־40 שנות מאסר על ידי בית משפט ישראלי. הוא זוכה מ-33 פעולות טרור נוספות על ידי אותו בית משפט. הוא מרצה את עונשו בבית המעצר הדרים באגף המיועד לאסירים ביטחוניים.

ביוגרפיה
פעילות פוליטית ופעילות טרור
ברגותי נולד בכפר כובאר, השוכן צפונית-מערבית לרמאללה, והפך לפעיל בתנועת הפת"ח בגיל 15. בשנת 1976, כשהיה בן 18, נעצר לראשונה על ידי ישראל בשל פעילות עוינת, ובכלא למד את השפה העברית. לאחר שחרורו שב ל והפך לנשיא התאחדות הסטודנטים באוניברסיטת ביר זית, שם קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה, ותואר שני ביחסים בין-לאומיים.

 האינתיפאדה הראשונה 
ברגותי היה אחד ממנהיגי האינתיפאדה הראשונה ב־1987, והוביל עצרות ענק נגד השלטון הישראלי ביהודה ושומרון. במהלך ההתקוממות נעצר על ידי ישראל וגורש לירדן, שם שהה שבע שנים עד שהותרה חזרתו במסגרת הסכמי אוסלו בשנת 1994. ב-1996 נבחר ל, ושם תמך בשלום עם ישראל, ולעיתים הגיע לקונפליקט עם יאסר ערפאת. תפקידו הרשמי של ברגותי היה המזכיר הכללי של ארגון הפת"ח בגדה, על אף שהפסיד בבחירות לתפקיד בשנת 2000.

 האינתיפאדה השנייה 
בקיץ שנת 2000 חלה התדרדרות נוספת ביחסים בין יו"ר אש"ף, יאסר ערפאת, לבין ברגותי. ברגותי האשים את ערפאת בשחיתות ובהפרת זכויות האדם על ידי מערכת הביטחון הפלסטינית, ואילו ערפאת תכנן לפטרו מתפקידו. עם פרוץ האינתיפאדה השנייה בספטמבר 2000, הפך ברגותי לדמות פופולרית בכך שהוביל את ארגון התנזים, ששימש למעשה כזרוע הצבאית של הפת"ח. התנזים, בהנהגתו של ברגותי, הפך לאחראי לביצוע פיגועים רבים נגד ישראלים. אופי פעילותו של הארגון נעשה דומה לזה של ארגוני טרור דוגמת חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, והוא התמקד בירי ממארבים על כלי רכב ישראליים. בנוסף, הארגון ביצע פיגועי התאבדות תחת השם גדודי חללי אל-אקצא.

ראשי השב"כ עמי אילון ויובל דיסקין, קבעו על בסיס מסמכים שנתפסו במבצע חומת מגן, כי איש לא יזם את האינתיפאדה, אלא שהיא הייתה מהלך עממי שהפתיע הן את ערפאת והן את ברגותי וצעירי הפת"ח. אילון ציין כי שבוע לאחר תחילת האירועים, השתתף ברגותי בפגישה עם בכירים פלסטינים שניסו להבין את התופעה. עם זאת, מיד לאחר פגישה זו, ברגותי כבר עמד מאחורי רוב הפעילות האלימה והיה ל"רוח החיה" של האינתיפאדה, הרבה לפני ערפאת. ערפאת עצמו ראה בברגותי כמי ששולט באנשי השטח, ולכן נהג לנזוף בו כאשר בוצע פיגוע שלא היה על דעתו.

מעצר ומשפט
ממוזער|מעצרו של ברגותי בזמן מבצע חומת מגן ב-2002
תפקידו כמנהיג גדודי חללי אל-אקצא הפך את ברגותי למבוקש בכיר. הוא התחמק מניסיון לערוך בו סיכול ממוקד בשנת 2001. ב-15 באפריל 2002, במהלך מבצע חומת מגן, נתפס בשכונת אל-טירה ברמאללה על ידי כוח צה"ל, במבצע שכלל חיילים מפלס"ר 500 וחיילי חי"ר מגדוד דוכיפת, יחידת אגוז ויחידת דובדבן.

הוא הועמד לדין בבית המשפט המחוזי בתל אביב והואשם ברציחות שבוצעו על ידי אנשיו. העמדה לדין בפני בית משפט רגיל, ולא בית משפט צבאי, היא צעד נדיר ביחס לחשודים פלסטינים בפעולות טרור מיהודה ושומרון וחבל עזה. במהלך משפטו טען ברגותי כי מדובר במשפט פוליטי וכי אין לבית המשפט סמכות לשפוט אותו, וכן כי הוא שבוי מלחמה. טענות אלו נדחו על ידי בית המשפט. ברגותי נקט אמצעים כגון סירוב להתגלח או להתרחץ לתקופה ארוכה, אך משפטו נמשך כאשר הוא אינו מביא כל הגנה לגופו של עניין.

ב-20 במאי 2004 הוא הורשע בחמישה מעשי רצח של ישראלים ובניסיון רצח אחד, וכן במעורבות ואחריות לארבע פעולות טרור מתוך 21 שיוחסו לו בכתב אישום. השופטים קבעו כי ברגותי הנהיג את חוליות הטרור של ארגון התנזים וגדודי חללי אל-אקצא, סייע למפקדי החוליות באספקת מימון ואמצעי לחימה ובמספר מקרים אף אישר מראש את ביצוע הפיגועים נגד ישראל. בפסק הדין ציינו השופטים כי אף על פי שברגותי תמך באופן עקרוני רק ברצח של חיילים ומתנחלים, כולל נשים וילדים, בפועל הוא לא נמנע מלתמוך באנשיו ולספק להם אמצעי לחימה גם כאשר נוכח שוב ושוב שהם מבצעים פיגועים בתוך תחומי הקו הירוק. "בכך הוא הביע את הסכמתו לכל סוגי הפיגועים שביצעו אנשי השטח של הפתח ועודד את פעילי הפתח לבצע פיגועים כנגד ישראל ואף שיבח את מבצעי הפיגועים כולל אלו שבוצעו בתוך ישראל". בנוסף, ציינו השופטים כי לברגותי לא עומדת חסינות משפטית, גם אם כיהן כחבר בפרלמנט הפלסטיני, כיוון שהמשפט הבין-לאומי לא מכיר בחסינות כזאת.

לצד הרשעתו זוכה ברגותי מרצח 32 בני אדם נוספים בהם הואשם. השופטים נימקו את החלטתם בנימוק שהמצב החוקי במדינת ישראל לא מאפשר להרשיע מנהיג ארגון בפעולות שביצעו אנשיו, גם כשברור כי אותו מנהיג מעודד ביצוע פעולות אלו ונותן לאנשיו סיוע כללי, שלא לצורך ביצוע עבירה מסוימת.

ב-6 ביוני 2004 נידון ברגותי לחמישה מאסרי עולם מצטברים על חמש הרציחות שהורשע בהן, ול-40 שנות מאסר בגין הניסיון לרצח.

 תקופת המאסר 
במהלך מאסרו השלים תואר דוקטור בנושא תפקוד המועצה המחוקקת הפלסטינית מטעם אוניברסיטת קהיר.

באפריל 2017 יזם ברגותי שביתת רעב של אסירים ביטחוניים. את השביתה התחילו כ-1,300 אסירים, ומספרם פחת עם הזמן. כשלושה שבועות לאחר תחילת שביתת הרעב פרסם שירות בתי הסוהר סרטונים שבהם ברגותי אוכל עוגיות, חטיף "טורטית" ומלח בשירותים שבתאו, בשני מועדים בתקופת השביתה. הסרטון הושם ללעג ואף הוצג ב"ארץ נהדרת". בתגובה לפרסומים כינסה פדואה ברגותי, אשתו המשמשת גם כדוברת שלו, מסיבת עיתונאים בה טענה שהסרטון מזויף.

ב-27 במרץ 2024 דיווח עיתון "הוושינגטון פוסט" כי משפחתו של ברגותי טענה שעבר התעללות מידי שב"ס בבית הסוהר, ובין השאר שהה בתא בידוד חשוך כשהוא נאלץ לשמוע ברציפות את "התקווה" במשך 12 ימים. בתגובה הגיב שב"ס כי הוא ארגון שומר חוק ואינו יודע דבר אודות הטענות הללו.

חמאס דרש לשחרר את ברגותי בשתי עסקאות החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל (בינואר ובאוקטובר 2025), אך ישראל סירבה לדרישה זו.

במהלך מאסרו, ביקרו מספר אישים ישראלים את ברגותי, ובהם חיים אורון, עמוס עוז, רון פונדק, עמיר פרץ, יוסי ביילין, בנימין בן אליעזר, ציפי לבני, איימן עודה, אחמד טיבי ואיתמר בן גביר.

תדמית ומעמד
ברגותי נחשב לאחד מחשובי המנהיגים הפלסטינים, והתעמולה הפלסטינית משווה אותו לנלסון מנדלה. מנדלה אף הוזמן על ידי פרקליטיו של ברגותי לבוא למשפטו ולהשתתף בו כמשקיף, אך הוא הבהיר שלא יגיע. סמכותו של ברגותי כלפי הארגונים והאסירים הביטחוניים היא רבה, וכאשר שבתו האסירים הביטחוניים שביתת רעב בחודש אוגוסט 2004, היה אחד האמצעים שהשתמש בהם השב"ס על מנת לדכא את השביתה, פרסום תמונתו של ברגותי כשהוא אוכל בגנבה.

שמו של ברגותי הועלה כמועמד להנהגה הפלסטינית פעמיים מאז מעצרו, בפעם הראשונה בספטמבר-אוקטובר 2002, אז הוזכר שמו על ידי גדודי חללי אל-אקצא כמי שמינויו לראש הממשלה הפלסטינית יביך את ישראל; ובדצמבר 2004 – ינואר 2005, אז הוזכר על ידי התנזים כמי שיורץ מול אבו מאזן בבחירות ליושב ראש הרשות במקרה שלא יענו דרישותיהם. בדצמבר 2005 הודיע ברגותי על פרישתו מהפת"ח והקמת מפלגה חדשה בשם "העתיד", אך ויתר ובסופו של דבר כן התמודד במסגרת הפת"ח, לאחר שאף ניצח בפריימריז לקביעת הרשימה. באוגוסט 2009 נבחר לכהן כחבר הוועד המרכזי של פת"ח. בשנת 2021 ברגותי התמודד על משרת הנשיאות בבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית.

מאז מאסרו, ברגותי השתמש מספר פעמים במעמדו הציבורי למינוף יוזמות שונות להפסקת אש, הן מול ישראל והן בזירה הפלסטינית הפנימית. הוא היה מעורב במגעים מול חמאס להסכמתה ל"הודנה" ב־2003, מקורביו תיווכו בין מוחמד דחלאן ויאסר ערפאת בסכסוך האישי שהתפרץ בין שניהם ביולי 2004, והוא אף השתמש בסמכותו האישית על מנת לתמוך במאמצים לכינון "הרגעה" לאחר בחירתו של אבו מאזן לנשיאות. ב־2006, בעת שהחריף המתח בין חמאס לפת"ח, והתבטא גם במהומות אלימות, יזם ברגותי את מסמך האסירים, שנועד לקדם הסכמה פנימית פלסטינית. במסמך המקורי אותו יזם נכללה אף הכרה בישראל, אך ניסוחו שונה לשם השגת הסכמה רחבה סביבו.

במרץ 2012, מספר ימים לפני יום האדמה, פרסם ברגותי הודעה מתוך הכלא בה קרא לפלסטינים להפסיק כל יחסי נורמליזציה, קשרים ותיאומים עם ישראל, להחרים את מוצריה וליצור פיוס פנים-פלסטיני שישרת אותם.

לפי סקר שנערך בשנת 2012, אם ייערכו בחירות נוספות לנשיאות הרשות הפלסטינית, ייבחר ברגותי עם 60 אחוזי תמיכה, וינצח גם את אסמעיל הנייה וגם את מחמוד עבאס. הדבר כך גם לפי סקר "המרכז הפלסטיני לחקר מדיניות וסקרים" משנת 2024, לפיו ברגותי מנצח עם כ-40% מהקולות, הנייה מקבל 23%, ועבאס 8%.

ב-11 בנובמבר 2014 פרסם ברגותי מהכלא איגרת לציון יום השנה העשירי למותו של יאסר ערפאת. באיגרת קרא להמשך ההתנגדות לישראל ואף ציין כי "עימות חמוש ומתמשך נאמן למורשת ערפאת, לרעיונותיו ולעקרונות שעל בסיסם מתו כבר אלפי שהידים. על הרשות לבחון את זכויותיה ולהפסיק לאלתר את שיתוף הפעולה הביטחוני עם ישראל, שרק מחזק את הכובש". בתגובה לפרסום הוחלט בבית הכלא הדרים לקנוס את ברגותי במאות שקלים ולהעבירו לבידוד.

בריאיון למגזין טיים באוקטובר 2025 אמר נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי הוא שוקל לתמוך בשחרור ברגותי מהכלא.

קישורים חיצוניים







הערות שוליים

קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:מורשעים ברצח בישראל
קטגוריה:מחבלים שנהרגו או שנלכדו במבצע חומת מגן
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית
קטגוריה:מגורשים ממולדתם
מרואן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קהיר
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1959