סאפפו

פסל ראשה של סאפפו|ממוזער
אגרטל מהמאה ה-5 לפנה"ס ועליו ציור של סאפפו היישובה ומקריאה משירתה לשלוש תלמידות, כאשר היא מלווה בכלי הנגינה לירה. (מהמוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה)|ממוזער

סַאפְּפוֹ (ביוונית: Σαπφώ, בניב האַיְאוֹלִי שדובר באזורה, נהגה: "פְּסַאפְּפו", Ψάπφω) הייתה משוררת לירית בת המאה השביעית לפני הספירה, תקופת יוון הארכאית, שחייתה באי לסבוס אשר ביוון, ככל הנראה בפוליס מִיטִילֶנֶה, שהיווה את המרכז התרבותי של המאה השביעית לפנה"ס. השפעתה הייתה רבה. סאפפו נודעה בכל רחבי העולם היווני הודות לשירתה והייתה כה מפורסמת שבסירקוסאי הוקם פסל בדמותה כדי לכבדה בהגיעה לעיר. רק חלקים מעטים מתוך מכלול שירתה של סאפפו שרדו עד ימינו.

אין בנמצא מקורות היסטוריים אמינים על חייה של סאפפו, למעט שירתה. ייתכן שבשירתה יש קווי דמיון בין קורותיה של המשוררת לבין דמותה בשיר, אך חוקרים דחו פרשנות כאילו יש בהם אלמנטים ביוגרפיים. אמיתות הפרטים הביוגרפיים המקובלים על אודותיה, המובאים בהמשך, מוטלת בספק.

חייה
מאמינים כי הוריה של סאפפו היו סְקַמָנְדֶר וקְלֵאיס. היא נולדה בסביבות שנת 630 לפנה"ס, באי לסבוס שביוון, ככל הנראה בפוליס מִיטִילֶנֶה. על פי קומדיה יוונית ידועה, היא נישאה לסוחר עשיר מהאי אנדרוס, ולפי פירושים מסוימים של אחד משיריה, ילדה בת שנקראה אף היא קלאיס, על שם סבתה. משפחתה של סאפפו הייתה חלק מהאריסטוקרטיה של האי, ועל כך מעיד התחכום הלשוני בשיריה. בסברה כי סאפפו גורשה עם מספר אריסטוקרטים אחרים לסיציליה יש כנראה אמת, אך היא בילתה את מרבית חייה במיטיליני.

באותה תקופה נהגו נשים ממעמד גבוה להתאסף ולבלות את הימים בכתיבת שירה. סאפפו שהייתה המובילה בחברתה קיבצה סביבה חבורת מעריצים ופתחה לימים אסכולה יוונית לנשים. נושאי מרבית השירים היו תלמידותיה של סאפפו. המפורסמות בהן היו דמויות כמו ארינה מטלוס ודמופילה מפמפיליה. סאפפו פיתחה צורת שירה המיוחדת לה, שיטה שנודעה לימים כמטר הסאפפי או הדגם המיקסו-לידי.

בעבר זקפו מבקרי ספרות לזכות סאפפו גם הובלת תנועה אסתטית שהתמקדה יותר ביחידים האנושיים ופחות באלים, מושא האמנות הקלאסי. עם זאת, כיום הסברה השולטת היא כי שירתה היוותה המשך לדרך שהתוו אחרים לפניה, אך שירתה היא מן הראשונות אשר נשמרו בכתב.

שני מקורות ביוגרפיים מאוחרים יש בידינו כיום, האחד מקורו בפפירוס מצרי מסוף המאה השנייה או תחילת המאה השלישית לספירה, והשני הוא בחיבור משלהי המאה העשירית לספירה, "סוּדָה", הכולל אוסף רב של ביוגרפיות.

מסורת אחת טענה שסאפפו גורשה מלסבוס בסביבות שנת 600 לפני הספירה. המקור העתיק היחיד לסיפור זה הוא כרוניקת פארוס, שמתעדת את גלותה לסיציליה בתקופה שבין השנים 604 ל-595. ייתכן שגלותה נבעה מהמעורבות של משפחתה בסכסוכים בין האליטות הפוליטיות בלסבוס באותה תקופה. לא ידוע באיזו צד עמדה משפחתה של סאפפו במאבקים אלה, אך רוב החוקרים סבורים שהם היו באותו המחנה כמו אלקאיוס, בן דור שלה, שהוגלה כאשר מירסילוס עלה לשלטון.

מסורת שנמשכת לפחות עד מנאנדר (פרגמנט 258 ק), הציעה שסאפפו התאבדה בקפיצה מצוקי לפקדה בגלל אהבתה שלא נענתה לפאון, מעביר סירות. סיפור זה קשור לשני מיתוסים על האלה אפרודיטה. באחד מהם, אפרודיטה העניקה לפאון, המעביר הזקן, נעורים ומראה נאה כפרס על כך שלקח אותה בסירתו מבלי לבקש תשלום; ובאחר, אפרודיטה מרפאה את צערה על מות אהובה אדוניס בכך שקפצה מצוקי לפקדה, לפי עצת אפולו. סיפור הקפיצה של סאפפו נחשב לבלתי היסטורי על ידי חוקרים מודרניים, ואולי נוצר על ידי המשוררים הקומיים או נובע מקריאה שגויה של אזכור בגוף ראשון בשיר שאינו ביוגרפי. סיפור זה שימש להרגיע את הקהל העתיק בנוגע להטרוסקסואליות של סאפפו, והפך חשוב במיוחד במאה התשע-עשרה עבור סופרים שראו בהומוסקסואליות דבר בלתי מוסרי ולכן הציגו את סאפפו כהטרוסקסואלית.

שירתה
שמאל|ממוזער|250px|סאפפו, בציור של גוסטב קלימט מ-1888–1890
נאמר על סאפפו כי התעלתה על כל המשוררים היוונים מלבד לארכילוכוס ואלכאויס. אוצר המילים הרחב שלה, משפטיה הקצרים, הישרים והפסטורליים, יחד עם שיפוטה האובייקטיבי את רגשותיה ורצונותיה, זיכו אותה במקום נכבד בשירה היוונית והאוניברסלית כאחד.

אפלטון כינה את סאפפו "המוזה העשירית" וכתיבתה אתגרה אפילו את זו של הומרוס, היא נודעה כ"המשוררת" והוא כ"המשורר", אחרים קראו לה "הפרח", "היפה" או "הנס". ברם, תיאורים אלו אינם תואמים את אישיותה האפלה והמסוגרת.

חלק נכבד משירי האהבה שכתבה מוקדשים לנשים, ולכן נחשבה לעיתים ללסבית ויצירתה הוחרמה בימי הביניים על ידי הכנסייה. חלק אחר של שיריה פנה אף לאחיה כארקסוס.
המושג "לסבית" מקושר אף הוא לסאפפו שגרה באי לסבוס שביוון. המילה "סאפפית" היא לעיתים בשימוש כמילה נרדפת ל"לסבית", אך גם נמצאת בשימוש כהתייחסות לנשים ביסקסואליות, מכיוון שסאפפו כתבה שירה ארוטית על נשים וגם על גברים, ואין ראיות היסטוריות לגבי העדפותיה למגדר אחד בלבד.

הכנסייה הקתולית דחתה את עבודותיה של סאפפו בגלל התוכן ההומוסקסואלי של שיריה והארוטיקה שבהם. כתוצאה מכך הוזנחו כתביה ולא הועתקו. מתוך שיריה הרבים שרד במלואו רק שיר אחד שלם בן 28 שורות, הקטע השני באורכו ששרד הוא בן 16 שורות, ומכל שאר עבודותיה נותרו חלקים, רובם באים מציטוטים של שיריה או פיסות פפירוס שיריה חולקו לתשעה ספרים, אך לא ידוע היום לפי איזה סדר או שיטה.

אמנם כיום מזוהה סאפפו עם שיריה הרבים, אך בימי הביניים היא נודעה בכך שזרקה עצמה מצוק בגלל אהבה נכזבת לספן בשם פאון. שורשי האגדה הם עוד בימי רומא העתיקים, ולכן אין לראות את האגדה כמזימה של הכנסייה להטעיית הקוראים.

הצגת דמויות היסטוריות מפורסמות פעם כהטרוסקסואליות ופעם אחרת כהומוסקסואליות היא תופעה שכיחה, הקשורה בין היתר לתופעת ההעלמה הביסקסואלית. יש הטוענים כי מקורה בתרבות היוונית, שלא ייחסה קיטוב מיני כלשהו לבני האדם, וראתה את הפדרסטיה כחלק בלתי נפרד מהתרבות.

השפעות
לורד ביירון מזכיר את סאפפו באחד משיריו.
בודלר כתב על סאפפו בפרחי הרוע.
הילדה דוליטל, המשוררת האימג'יסטית, כתבה מסה פואטית המוקדשת לשירתה של סאפפו.
לורנס דארל כתב מחזה בחרוזים ושמו סאפפו, המתרחש בלסבוס במאה ה-7 לפנה"ס
נטאלי קליפורד בארני כתבה בשנת 1902 על סאפפו דברי הלל בספרה "חמישה דיאלוגים יוונים קטנים" וערכה יחד עם בת זוגה מסע לאי לסבוס בכוונה לייסד במקום בית ספר לשירה על פי המודל של סאפפו.
ב-1894 פרסם המשורר הצרפתי פייר לואי ספרון שירה אירוטית-לסבית בשם "שירי ביליטיס". הספרון נכתב כביכול בידי ביליטיס, בת דמותה ותקופתה של סאפפו, סגנונו הזכיר את כתיבתה של סאפפו והוא אף כלל בתוכו מספר פיוטים משירתה. מספר שנים לאחר צאתו הודה לואי כי הוא כותב השירים וביליטיס היא דמות בדיונית.
האסטרואיד 80 Sappho  שהתגלה במאי 1864 על ידי רוברט פוגסון  נקרא על שמה.

תרגומים לעברית
 אמיר אור, בתוך תשוקה מתירת איברים - אנתולוגיה לשירה ארוטית יוונית, הוצאת ביתן/המפעל לתרגומי מופת, 1993
 שמעון בוזגלו, מישהי, אני אומרת, תזכור אותנו, כל שירי ספפו בתרגום חדש ומוער בתוספת מבוא והערות; הוצאת אבן חושן, 2009.  ()
 יורם ברונובסקי שירים/סאפפו, ספרית פועלים, 1978

קישורים חיצוניים




 סאפפו הולכת למות שיר של סאפפו בתרגום אמיר אור ומאמר על השיר
 סאפפו מציצה מתחת לשמלה שירים של סאפפו בתרגום אמיר אור ומאמר על השירים
  - שיר של סאפפו, בתרגום אהרן שבתאי
  - שירי סאפפו בתרגום אמיר אור

 שיר של סאפפו, בתרגום יהודה ליבס 

 אלי הירש, על "מישהי, אני אומרת, תזכור אותנו", ידיעות אחרונות, 11 בדצמבר 2009


 מאמר על סאפפו 
 פרגמנט חדש מאת ספפו בתרגום שמעון בוזגלו, מרץ 2014
 , באתר של שמעון בוזגלו




הערות שוליים

קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:משוררות להט"ביות
קטגוריה:תרבות להט"ב
קטגוריה:ביסקסואליות
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררות יוון העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-6 לפנה"ס
קטגוריה:נשים במאה ה-7 לפנה"ס
קטגוריה:מלחינות
קטגוריה:מלחינים יוונים