בית המשפט העליון

בית המשפט העליון הוא המשכו של בית המשפט העליון המנדטורי, ופועל לפי חוק יסוד: השפיטה שקובע את סמכויותיו. 

בבית המשפט העליון יכולים לכהן במקביל עד 15 שופטים. שופטי בית-המשפט העליון, ככל שופט, נבחרים על-ידי הוועדה לבחירת שופטים. מאז ינואר 2025 מכהנים בבית המשפט העליון 12 שופטים במינוי קבע ושתי רשמות, ובספטמבר 2025 ירד מספר השופטים ל-11. כהונת שופט בבית המשפט העליון נמשכת עד פרישתו בגיל 70, אלא אם חדל לכהן קודם לכן. נשיא בית המשפט העליון הנוכחי הוא השופט יצחק עמית. מספר התיקים שבהם דנים שופטי בית המשפט העליון נע בין 9,500 ל-11,500 מדי שנה לערך.

משכנו של בית המשפט העליון בירושלים. תחום שיפוטו הוא כל שטח מדינת ישראל. בנוסף הוא מוסמך לדון בחלק מהעניינים הפליליים והאזרחיים (בעיקר של אזרחים ישראלים) הקשורים לשטחי יהודה ושומרון (במסגרת ערעור על פסקי דין של בתי משפט מחוזיים), וכן בפעולות המדינה.

חוק יסוד: השפיטה קובע כי פסיקת בית המשפט העליון יוצרת תקדים מחייב לכל בית משפט בישראל, זולת בית המשפט העליון עצמו.

 סמכויות בית המשפט העליון 
לבית המשפט העליון ארבע סמכויות עיקריות:
 בית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ), כלומר כבית משפט העוסק בעתירות נגד המדינה ונגד גופים ציבוריים ובנוסף רשאי לדון בכל עניין אשר הוא רואה צורך לתת בו סעד למען הצדק ואשר אינו בסמכותו של בית משפט או של בית דין אחר.
 ערכאת ערעור על פסקי דין והחלטות המתקבלות בבית המשפט המחוזי. ערעורים על פסקי דין שניתנו בבית המשפט המחוזי כערכאה ראשונה, הם ערעור בזכות. ערעורים על פסקי דין שנתן בית המשפט המחוזי כאשר הוא עצמו היה ערכאת הערעור (כלומר תיקים שהחלו בבית משפט השלום), וכן החלטות ביניים שניתנו בבית המשפט המחוזי – הם ערעורים ברשות בלבד, ויש לבקש את הרשות, בדרך של "בקשת רשות ערעור". בסמכות בית המשפט העליון לקבוע שאין הצדקה לדון בערעור ב"גלגול שלישי", וכך לדחותו על הסף ללא דיון בנוכחות הצדדים.
 החלטה על קיומו של משפט חוזר, בבית המשפט העליון או בבית משפט מחוזי, בעניין פלילי שנפסק בו סופית, אם התברר כי ראיה שנתקבלה יסודה בשקר או בזיוף או אם נתגלו עובדות חדשות או התעורר חשש של ממש כי נגרם עיוות דין.

 דיון נוסף על פסקי דין שניתנו בבית המשפט העליון. כל בעל דין רשאי לבקש דיון נוסף אך הבקשה מתקבלת באופן נדיר למדי. דיון נוסף יתקיים באחד מהמצבים הבאים:
עניין שפסק בו בית המשפט העליון בשלושה, רשאי הוא להחליט עם מתן פסק דינו שיתקיים בו דיון נוסף בחמישה או יותר.
ההלכה שנפסקה עומדת בסתירה להלכה קודמת של בית המשפט העליון.
יש בפסיקה חשיבות, קושי או חידוש מהותיים ומשמעותיים.

הסמכות להורות על העברת מקום דיון לבית משפט אחר (למשל: העברת תיק תעבורה הנדון בבית המשפט לתעבורה בנצרת לבית משפט לתעבורה בת"א) – נתונה בידי נשיא בית המשפט העליון.

עתירה נגד החלטות בתי דין אחרים
בישראל מספר מערכות שיפוט נוספות, ובכללם בתי הדין הרבניים, בתי הדין לעבודה, ובתי הדין הצבאיים. בראש כל מערכת כזו עומד בית-דין ראשי המהווה רשות לערעורים. בשנת 1986 נקבע ב לחוק השיפוט הצבאי שניתן לערער לבית המשפט העליון על פסק דין של בית הדין הצבאי לערעורים. בית המשפט העליון אינו מהווה ערכאת ערעור על פסיקות של יתר בתי הדין, אך במהלך השנים קבע בית המשפט העליון שניתן לעתור לבג"ץ נגד החלטות בתי הדין האלה, ורק במקרים חריגים תהיה התערבות של בג"ץ בהחלטות אלו (במקרים שאינם חריגים העתירה נדחית על הסף). מספר דוגמאות לכך:
 בפסק הדין בעניין בבלי הפך בג"ץ את החלטת בית הדין הרבני הגדול ביחס לשיתוף הנכסים בין בני זוג שהתגרשו, וקבע כי גם בית הדין הרבני מחויב לדין האזרחי, בכל הקשור לחלוקת הרכוש.
 בפסק הדין בעניין דנילוביץ, אישר בג"ץ את פסיקת בית הדין הארצי לעבודה, שקבע שהחלטת אל על לא להעניק כרטיס טיסה חינם לבן זוגו של דנילוביץ, שעבד כדייל באל-על, הייתה החלטה מפלה.

 תקדים 
, קובע את עקרון התקדים המחייב, באומרו:
(א) הלכה שנפסקה בבית משפט תנחה בית משפט של דרגה נמוכה ממנו.
(ב) הלכה שנפסקה בבית המשפט העליון מחייבת כל בית משפט, זולת בית המשפט העליון.
משמעותו של עיקרון זה היא שפסקי הדין של בית המשפט העליון משפיעים לא רק על המחלוקת הספציפית שהובאה להכרעתו, אלא גם על הנורמה הכללית בנושא זה. פסקי הדין מהווים לפיכך דרך שלישית (בנוסף לחקיקה ראשית וחקיקת משנה), לעיצוב הדין – תקדים מחייב.

ממוזער|שמאל|300px|נשיאי בית המשפט העליון מאיר שמגר, משה לנדוי ואהרן ברק באירוע לכבוד השופט לנדוי

 קביעת הרכבי השופטים בדיונים בבית המשפט העליון 
רוב הדיונים בבית המשפט מתקיימים לפני הרכב של שלושה שופטים. צווי מניעה זמניים (בערעורים), עיכוב ביצוע פסקי דין, מעצרים, וצווי ביניים של בית המשפט בשבתו כבג"ץ, ניתנים על ידי שופט יחיד. במקרים מסוימים, רשאי הרכב השופטים הדן בתיק להחליט על הרחבת ההרכב. גם לנשיא בית המשפט סמכות להרחיב את ההרכב. בדיון נוסף ההרכב יהיה של חמישה שופטים לפחות. ככל שהנושא הנדון חדש ועקרוני יותר, ההרכב רחב יותר. בכל מקרה, ההרכב יכיל מספר אי-זוגי של שופטים.

על פי חוק בתי המשפט, הרכב השופטים נקבע על פי החלטת נשיא בית המשפט העליון. על פי מחקר של מירון גרוס ויורם שחר משנת 1999, שמתבסס על ניתוח נתונים, הרכב השופטים בדיונים לא נקבע באקראיות בשנים שנבחנו (1954–1958, 1969–1973, 1984–1988).מירון גרוס ויורם שחר "לשאלת דרכי השיבוץ של מותבי בית המשפט העליון – ניתוחים כמותיים" משפטים כט 567 (1999) לפי עדותה של נשיאת בית המשפט העליון מרים נאור בנאומה בכנס לשכת עורכי הדין, תיקים רגישים מועברים על ידי צוות היומן ללשכת הנשיאה שמעבירה הנחיה שקובעת את זהותו של ראש ההרכב שישב בדין; יתרה מכך, בתיקים שבהם נערך דיון נוסף ההרכבים נקבעים באופן בלעדי על ידי הנשיאה, ולפי עדותה היא בוחרת אותם בדרך כלל משיקולי ותק ואילוצי לוח זמנים. התוצאה מהדברים היא שנשיא בית המשפט יכול לקבוע ששופט מסוים לא ישב בתיק ספציפי גם בלי לתת הנחיה מפורשת וזאת על ידי קביעת ראש הרכב עם ותק נמוך יותר. בנוסף, כיוון שלנשיא בית המשפט העליון יש סמכות להרחיב את המותב (חבר השופטים היושבים בדין במשפט מסוים) או לאשר קיומו של דיון נוסף, בפועל יש לו השפעה רבה על הפסיקה בכלל ההרכבים בבית המשפט העליון.

מעת לעת נשמעות טענות על כך שנשיא בית המשפט מעורב בקביעת ההרכבים. הדבר מעלה ביקורת על מתן כוח מופרז בידי נשיא בית המשפט העליון:שמואל שילה, "הארץ" 29 במרץ 1996 לטענת שמואל שילה, "הרכב השופטים הוא עניין חשוב ביותר, במיוחד כשמדובר בשאלות ציבוריות עקרוניות. הנוהג אצלינו הוא שנשיא ביהמ"ש העליון קובע מי ישב בדין. כוחו של אדם אחד, עם כל הכבוד למעמדו, גדול ביותר. לעיתים קרובות הבחירה בהרכב השופטים יכולה לחרוץ את גורל העתירה או הערעור. קביעה סוביקטיבית, הנוטה להעדיף שופט פלוני על שופט אלמוני, אינה עולה, לדעתי, בקנה אחד עם האובייקטיביות הדרושה בהכרעת סכסוכים. באירופה נוהג זה של בחירה אישית של הרכב שופטים אינו קיים. שם מקפידים שחלוקת התיקים תהיה אקראית, והרכב השופטים נקבע קודם שיודעים באיזה משפט יישבו."

 תורנות שופטים 
בבית המשפט העליון קיימת תורנות בין השופטים המכהנים, כאשר הנשיא והמשנה לנשיא פטורים ממנה. במסגרת התורנות מקבל השופט התורן עתירות לבג"ץ הנשמעות בפני "דן יחיד", והוא מטפל בתיק בשלביו המוקדמים עד להחלטה אם לדחות את התיק על הסף או להעבירו לדיון בפני הרכב שופטים. על-פי הנוהג, יש סיכוי רב יותר שהשופט שמלכתחילה קיבל את התיק יהיה אחד משלושת חברי ההרכב, בשל היכרותו המקדמית עם התיק.

 קביעת ההרכב בדחיית עתירות על הסף 
כאשר מוגשת עתירה לשופט התורן והוא מחליט לדחותה על הסף, עליו לצרף שני שופטים נוספים לפסק הדין. ב-2017 נמתחה ביקורת על ההסדר לפיו השופט התורן קובע את זהות חבריו להרכב ועם כניסתה של אסתר חיות לתפקיד נשיאת בית המשפט העליון - נקבע נוהל לפיו השופטים הנוספים ישובצו לפי סדר רשימת השופטים התורנים.

היסטוריה
 הקמת בית המשפט העליון וההיסטוריה המוקדמת שלו 
ממוזער|אולם ג' – האולם הראשי של בית המשפט העליון

300px|שמאל|ממוזער|שופטי בית המשפט העליון על גג משכנו הישן של בית המשפט במגרש הרוסים, 1992
300px|ממוזער|שמאל|טקס לציון 50 שנה למערכת בתי המשפט בישראל שנערך בבית המשפט העליון בנוכחות נשיא המדינה, עזר ויצמן וראש הממשלה בנימין נתניהו
ממוזער|300px|שמאל|נשיא המדינה ראובן ריבלין, ראש הממשלה בנימין נתניהו ושופטי בית המשפט העליון בטקס השבעתה של מרים נאור לנשיאת בית המשפט העליון, ינואר 2015
ממוזער|300px|שמאל|שרת המשפטים איילת שקד, נשיא המדינה ראובן ריבלין ושופטי בית המשפט העליון בטקס השבעתה של אסתר חיות לנשיאת בית המשפט העליון, אוקטובר 2017
בתקופת המנדט הבריטי פעל בית המשפט העליון המנדטורי ב"מגרש הרוסים" בירושלים וכלל שישה-שבעה שופטים קבועים. בתחילה היו שני שופטים מוסלמים, שני שופטים יהודים, שופט נוצרי ושופט בריטי ומשנת 1944 בית המשפט כלל ארבעה שופטים בריטים, שופט מוסלמי ושופט יהודי.

בית המשפט העליון הישראלי הוקם ב-22 ביולי 1948, בהצבעה חשאית של מועצת המדינה הזמנית שאישרה את חמשת השופטים שהוצעו על ידי שר המשפטים והממשלה הזמנית. בית המשפט העליון הישראלי נפתח בטקס חגיגי ב-14 בספטמבר 1948 במקום מושבו של בית המשפט העליון המנדטורי.

חמשת השופטים שנבחרו היו משה זמורה, שנבחר לנשיא, שהיה שותפו של שר המשפטים, פנחס רוזן, במשרד עורכי דין בעבר. כן נבחרו ד"ר יצחק אולשן, לימים מחליפו של זמורה בכהונת הנשיא, מנחם דונקלבלום, שניאור זלמן חשין שהיה שופט מחוזי בתל אביב בימי המנדט הבריטי והרב פרופ' שמחה אסף. השופט גד פרומקין, ששימש כשופט בבית המשפט העליון בתקופת המנדט הבריטי במשך 28 שנים לא נכלל במועמדים לבית המשפט העליון, למרות היותו מועמד טבעי לתפקיד והיות מרבית ההרכב חסר ניסיון שיפוטי. הרב אסף, שהיה קודם למינויו רקטור האוניברסיטה העברית, היה חסר השכלה משפטית פורמלית, אך נבחר כדי לתת ייצוג גם לחוגים הדתיים, וכפי הנראה לא נמצא ביניהם משפטן בדרגה ראויה באותה תקופה.

ממוזער|300px|טקס פרידה של נשיא המדינה ראובן ריבלין מבית המשפט העליון. עומדים: שופטי בית המשפט העליון. יושבים: המשנה לנשיאת בית המשפט העליון לשעבר חנן מלצר, נשיאי בית המשפט העליון בדימוס דורית ביניש ואהרן ברק, נשיא המדינה ריבלין, נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות, ונשיאי בית המשפט העליון בדימוס אשר גרוניס ומרים נאור, יוני 2021

בעת הקמת המדינה ההנחה הרווחת הייתה שבית המשפט העליון יתמקם בתל אביב, מאחר שטרם הוכרה ירושלים כחלק ממדינת ישראל. תזכיר של מנחם דונקלבלום הציע למקם את בית המשפט העליון בתל אביב או בחיפה. בעקבות בעיות במציאת מבנה הולם ודיור לשופטים בתל אביב, הוצע במשרד המשפטים לשכן את בית המשפט העליון בנתניה. אולם הדרישה לקבוע את משכנו בירושלים הייתה על העליונה ונקבע שבית המשפט העליון ישכון בירושלים. בכך הוא היה אחד מהמוסדות הראשונים במדינת ישראל שקבעו מושבם בירושלים. שנים רבות היה משכנו במגרש הרוסים, עד שעבר בתחילת שנות ה-90 למשכנו החדש בקריית הממשלה בגבעת רם.

המשפט הראשון שבו דנו שופטי בית המשפט העליון היה ע"פ 1/48 סילבסטר נ. היועץ המשפטי פ"ד א, 19 עניין זה היה עניינו של אדם, עובד חברת החשמל, שהורשע בריגול. בית המשפט זיכה אותו מחמת הספק, בפסק דין המהווה עד היום תקדים בדיני הדיון הפלילי.

 שנות החמישים 
בשנים 1953–1954 חל מפנה בבית המשפט העליון, הן מבחינה מוסדית והן מבחינה פרסונלית. במישור המוסדי, הונהג הליך מינוי שהעניק לשופטים דומיננטיות ועצמאות מנהלית גדולה מבעבר. הליך מינוי זה עוגן בחוק השופטים שנחקק באוגוסט 1953, בו נקבע כי השופטים בכל הערכאות ימונו על ידי ועדה שבה יש רוב למשפטנים על פני פוליטיקאים: שלושה שופטי בית המשפט העליון (ובהם נשיאו), שני שרים (ובהם שר המשפטים), שני חברי כנסת ושני עורכי דין. בכך בוטלה המעורבות הישירה שהייתה לכנסת ולממשלה במינוי השופטים עד לאותה עת.

במישור הפרסונלי, זמן קצר לאחר חקיקת חוק השופטים מונו לבית המשפט העליון ארבעה שופטים חדשים במינוי קבוע: יואל זוסמן, משה לנדוי, צבי ברנזון ודוד גויטיין. זאת, במקביל לסיום כהונתם של שניים מחמשת השופטים הראשונים (דונקלבלום נפטר ב-1951, ואסף נפטר ב-1953). באוגוסט 1954 פרש משה זמורה ובמקומו מונה אלפרד ויתקון. השינויים הללו השלימו את החילופים המקיפים הראשונים בהרכב בית המשפט העליון. גרעין השופטים שהתגבש בבית המשפט העליון בשנים 1953–1954 כיהן ללא תוספת או גריעה עד שנת 1960. שישה מביניהם הוסיפו לכהן עד שנות ה-70, והנשיאים השני עד החמישי (אולשן, אגרנט, זוסמן ולנדוי) צמחו מתוך גרעין זה וכיהנו ברצף עד שנת 1982.

מבנה בית המשפט העליון
על פי חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל, ועל פי , מושבו של בית המשפט העליון הוא בירושלים.

בבית המשפט העליון מכהנים שופטים במינוי של קבע, כשבראשם נשיא בית המשפט העליון (כיום הנשיא הוא השופט יצחק עמית), ולצדו משנה לנשיא. בנוסף, לעיתים כיהנו בבית המשפט העליון שופטים מעטים במינוי זמני. בעבר היה זה תנאי לקבלת מינוי של קבע בעליון אך מאז שנת 2007, אז מינה שר המשפטים דניאל פרידמן את עורכי הדין מהשוק הפרטי חנן מלצר ויורם דנציגר לשופטים בבית המשפט העליון מבלי שכיהנו קודם לכן במינוי זמני ואף לא כיהנו כשופטים כלל, הופסק הנוהג של מינוי זמני לעליון.

 קובע כי כהונת שופט תסתיים בגיל 70.  קובע כי בתום תקופת כהונתו מוקצבים לשופט שלושה חודשים נוספים כדי להשלים את פסקי הדין שהחל לכתוב לפני מועד יציאתו לגמלאות.

מספר השופטים
 קובע כי:  כיום התקן למספר השופטים הקבוע עומד על 15, אך בפועל מכהנים רק 11 שופטים.

בעת הקמת בית המשפט העליון עמד מספר השופטים על שבעה, כאשר רק חמישה אוישו בפועל. בשנת 1950 עלה מספר השופטים ל-7 עם מינויים של שמעון אגרנט ומשה זילברג. בשנת 1953 הועלה מספר השופטים ל-9. כבר בשנת 1958 בקשו שר המשפטים ונשיא בית המשפט העליון להרחיב את מספר השופטים ל-11 בגלל עומס העבודה על השופטים, אולם מספר השופטים הוגדל ל-10 רק בתחילת 1963. באמצע שנות השבעים הורחב מספר השופטים בבית המשפט העליון מ-10 ל-11 עם מינויו של מאיר שמגר. בית המשפט הורחב שוב ב־1978 ל־12 שופטים, והתמלא עם מינויו של משה בייסקי ב־1979. בשנת 1994 הורחב מספר השופטים ל-14 עם מינויים של צבי טל ודליה דורנר. ובשנת 2009 הועלה מספר השופטים ל-15.

לא תמיד היו כל תקני השופטים בבית המשפט העליון מאוישים. כך למשל בשנים 1996–1999 מונה רק שופט אחד לבית המשפט העליון, אף על פי שבשנים 1997–1998 פרשו שלושה שופטים, וכך ירד מספר השופטים ל-12. בשנת 2004 חזר מספר השופטים להיות 14, אולם לאחר פרישת ארבעה שופטים בשנים 2004–2006 ירד מספר השופטים ל-10 מכיוון שהוועדה לבחירת שופטים לא הגיעה להסכמה על מינוי שופטים.

בשנת 2023 נמנע שר המשפטים, יריב לוין, מלכנס את הוועדה לבחירת שופטים, אף שהיה ידוע על פרישתם הצפויה של שופטים. כתוצאה מכך ירד במהלך השנה מספר שופטי בית המשפט העליון ל-13, עם פרישתן לגמלאות של השופטות ענת ברון ואסתר חיות. בשנת 2024 כונסה הוועדה אך לא בחרה שופטים לבית המשפט העליון, ומספר השופטים בו ירד ל-12 עם פרישתו לגמלאות של השופט עוזי פוגלמן. עם פרישתו לגמלאות של השופט יוסף אלרון בספטמבר 2025 ירד מספר השופטים ל-11.  

 שופטי בית המשפט העליון 
הכשרה
ככלל, שופטי בית המשפט העליון הם עורכי דין מוסמכים. יוצא דופן היה שמחה אסף שלא היה עורך דין. לשם הכשרת מינויו נחקק חוק לאישור מינויי שופטים של בית המשפט העליון, שנתן תוקף למפרע למינוי זה, וזכה לכינוי "חוק הרב אסף". בשנת 1953 נקבע בחוק השופטים כי לכהונת שופט בית המשפט העליון יכול להיבחר גם אדם שהוא "משפטאי מובהק", כדוגמת הרב אסף. מאז מינויו של אסף לא נעשה שימוש בסעיף זה, אך בשנת 1994 הציע השופט אהרן ברק לרב הדיין שלמה דיכובסקי להתמנות לשופט בבית המשפט העליון, אולם הרב דיכובסקי סירב לאחר ששאל בעצתו של הרב יוסף שלום אלישיב.

מרבית שופטי בית המשפט העליון מגיעים לתפקיד לאחר שכיהנו שנים רבות בבתי משפט מחוזיים. בנוסף, רבים מאלו שכיהנו בתפקיד פרקליט המדינה או היועץ המשפטי לממשלה מונו ישירות כשופטים בבית המשפט העליון, בהם חיים כהן, מאיר שמגר, גבריאל בך, פרופ' אהרן ברק, פרופ' יצחק זמיר, אליקים רובינשטיין, דורית ביניש ועדנה ארבל. החוק תוקן וישנה תקופת צינון בת 18 חודשים על מינוי של היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה לבית המשפט העליון. מינוי עורכי-דין מהמגזר הפרטי ישירות לכהונת שופט בבית המשפט העליון הוא נדיר. ביוזמת שר המשפטים דניאל פרידמן מונו בשנת 2007 לבית המשפט העליון השופטים חנן מלצר ויורם דנציגר, שהיו עורכי דין במגזר הפרטי. כמו כן בשנת 2022 מונה לבית המשפט העליון השופט יחיאל כשר, אף הוא מהמגזר הפרטי.

 בחירת שופטים לבית המשפט העליון 
שופטי בית המשפט העליון נבחרים בידי הוועדה לבחירת שופטים. לפי תיקון בחוק משנת 2008, שיזם חבר הכנסת גדעון סער, שופטי בית המשפט העליון נבחרים על ידי רוב מיוחס של חברי הוועדה לבחירת שופטים – כלומר, לפחות שבעה מבין תשעת חברי הוועדה. לפני הקמת הוועדה לבחירת שופטים בשנת 1953, שופטי בית המשפט העליון מונו על ידי שר המשפטים, באישור ממשלת ישראל והכנסת.

מינוי נשיא בית המשפט העליון
נשיא בית המשפט העליון מתמנה על ידי הוועדה לבחירת שופטים מבין שופטי בית המשפט העליון המציעים את מועמדותם. כאשר נשיא מסיים את תפקידו, הנוהג בין השופטים הוא כי רק השופט הוותיק ביותר מציע את מועמדותו ("שיטת הסניוריטי"), וזאת כדי למנוע סכסוכים בין השופטים, להפחית את התלות בחברי הרשות המחוקקת והמבצעת, ולמנוע פגיעה במעמד בית המשפט שעלולה להיווצר בגין העלאת טענות נגד המועמדים במסגרת ההשוואה ביניהם. התוצאה היא ששופט שבעת מינויו לבית המשפט העליון הוא צעיר יותר מכל שופטי העליון המכהנים צפוי להפוך, בסופו של דבר, לנשיא.

תיקון בחוק משנת 2007, ביוזמת שר המשפטים דניאל פרידמן, קצב את כהונת נשיא בית המשפט העליון והמשנה לנשיא, לתקופה מרבית של שבע שנים.

 הדמוגרפיה של בית המשפט העליון 

להרכבו של בית המשפט העליון נודעת לא רק משמעות משפטית, אלא גם משמעות ציבורית וחברתית, משום חשיבות הנושאים הנדונים בבית המשפט ובגלל עקרון התקדים. לפי גישת הריאליזם המשפטי, ביושבו על כס השיפוט, מביא איתו השופט לא רק את כישוריו המשפטיים, אלא גם את השקפת עולמו. על כן, לפי גישה זו, יש חשיבות לניתוח דמוגרפי של בית המשפט העליון.

עם הקמתו בשנת 1948 היה בית המשפט העליון מורכב משופטים גברים יהודים אשכנזים בלבד, שאחד מהם דתי. במהלך העשור הראשון למדינת ישראל לא כלל בית המשפט העליון אישה, איש עדות המזרח או ערבי. בתקופה זו אף לא התמנו לבית המשפט העליון שופטים שזוהו עם מפלגות שחרגו מהמרכז הפוליטי, כגון מפ"ם, "חרות", "אגודת ישראל", "פועלי אגודת ישראל" ומק"י.

כעבור 14 שנה מונה שופט ספרדי ראשון, אליהו מני. בהרכב הנוכחי (נכון לאוגוסט 2023) נכללים 11 שופטים ממוצא אשכנזי (בהם שניים שגדלו בברית המועצות ובאנגליה ועלו לישראל ואחד ממוצא הולנדי), שלושה שופטים ממוצא מזרחי-ספרדי ושופט אחד ערבי. עד לשנת 2012 כיהנו בבית המשפט העליון 5 שופטים מזרחים מתוך 82 שופטים (מתוכם 64 קבועים ו-18 זמניים).

אישה ראשונה, מרים בן-פורת, מונתה לבית המשפט העליון בשנת 1977, 29 שנים לאחר הקמתו, ובשנת 1982 הצטרפה אליה שושנה נתניהו. לאחר פרישתה של נתניהו בשנת 1993 שב בית המשפט העליון להיות ללא ייצוג נשי, אולם בשנת 1994 מונו שתי שופטות חדשות – דליה דורנר וטובה שטרסברג כהן. לאחר מינוין של דורית ביניש (1995) ואילה פרוקצ'יה (2001) הגיע מספר השופטות המכהנות לארבע. בשנים 2003–2004 פרשו שטרסברג כהן ודורנר, ותחתיהן מונו מרים נאור, עדנה ארבל ואסתר חיות, כך שבין השנים 2004–2011 כיהנו בבית המשפט העליון חמש שופטות. בשנת 2011 פרשה פרוקצ'יה, בשנת 2012 פרשה ביניש, באותה השנה מונתה דפנה ברק-ארז. בשנת 2014 פרשה ארבל וב-2015 מונתה ענת ברון. בשנת 2017 פרשה נאור ומונתה יעל וילנר. ב-2022 מונו גילה כנפי-שטייניץ ורות רונן.

נכון לאוקטובר 2023 מכהנות ארבע שופטות בבית המשפט העליון: דפנה ברק-ארז, יעל וילנר, גילה כנפי-שטייניץ ורות רונן. הגידול במספר הנשים משקף לא רק את השינוי במעמד האישה, אלא גם את הגידול המשמעותי במספר הנשים במערכת המשפטית, בפרט בשירות המדינה. כהונה ראשונה של אישה בתפקיד נשיאת בית המשפט העליון החלה בספטמבר 2006, לאחר פרישתו של נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק. במועד זה התמנתה לתפקיד דורית ביניש, שהייתה השופטת הוותיקה ביותר בבית המשפט העליון באותה עת.

מבין 12 נשיאי בית המשפט העליון לאורך השנים, כיהנו שלוש נשים (דורית ביניש, מרים נאור ואסתר חיות).

בשנת 2004 מונה לראשונה שופט ערבי, סלים ג'ובראן, למינוי של קבע בבית המשפט העליון (השופט ג'ובראן השתתף בהרכבו של בית המשפט העליון גם קודם לכן, במינוי זמני. לפני כן כיהן במינוי זמני גם השופט הערבי עבד א-רחמן זועבי).

נכון לפברואר 2026 מכהנים בבית המשפט העליון שלושה שופטים דתיים: נעם סולברג, דוד מינץ ויעל וילנר. נשיא בית המשפט העליון הוא בוגר החינוך הממלכתי-דתי.

בית המשפט העליון בישראל הוא אחד מבתי המשפט העליונים העמוסים בעולם. בשנת 2024 עלה העומס מאוד.

 ההרכב הנוכחי של בית המשפט העליון 
 תפקיד דיוקן שם (שנת לידה) תחילת הכהונה מועד פרישה צפוי תפקידים קודמים הערותנשיא בית המשפט העליוןמרכז|105x105 פיקסליםיצחק עמית  (1958)2009 2028 (20 באוקטובר) שופט בית משפט מחוזיכיהן כיו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-25
חבר הוועדה לבחירת שופטיםמשנה לנשיא בית המשפט העליוןמרכז|105x105 פיקסליםנעם סולברג  (1962) 2012 2032 (22 בינואר) שופט בית משפט מחוזיצפוי להתמנות לנשיא בית המשפט העליון בשנת 2028
יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-26
חבר הוועדה לבחירת שופטיםשופטתמרכז|105x105 פיקסליםדפנה ברק-ארז  (1965) 2035 (2 בינואר)דיקאן הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביבצפויה להתמנות לנשיאת בית המשפט העליון בשנת 2032
חברת הוועדה לבחירת שופטיםשופטמרכז|105x105 פיקסליםדוד מינץ  (1959)2017 2029 (8 במאי)שופט בית משפט מחוזישופטתמרכז|105x105 פיקסליםיעל וילנר  (1959) 2029 (22 בספטמבר)שופטת בית משפט מחוזישופטמרכז|101x101 פיקסליםעופר גרוסקופף  (1969) 2018 2039 (12 באוקטובר)פרופסור למשפטים, שופט בית משפט מחוזיצפוי להתמנות לנשיא בית המשפט העליון בשנת 2035שופטמרכז|100x100 פיקסליםאלכס שטיין  (1957) 2027 (27 באוקטובר)פרופסור למשפטיםשופטתמרכז|104x104pxגילה כנפי-שטייניץ
(1958)20222028 (אוקטובר)סגנית נשיא בית משפט מחוזישופטמרכז|105x105 פיקסליםח'אלד כבוב
(1958)2028 (3 במרץ)שופט בית משפט מחוזישופטמרכז|100x100 פיקסליםיחיאל כשר
(1961)2031 (9 ביוני)עורך דין פרטישופטתמרכז|105x105 פיקסליםרות רונן
(1962)2032 (נובמבר)שופטת בית משפט מחוזי

לכל שופט צוות ובו שני עוזרים משפטיים (בכיר וזוטר) – שניהם עורכי דין בהסמכתם, וכן שני מתמחים לתקופה של שנה (כאשר לרוב החלפתם היא לסירוגין – אחד בכל חצי שנה) ומנהלת לשכה.

כרשמת בבית המשפט העליון מכהנת (החל מחודש יוני 2024) מורן יהב, המכהנת גם כשופטת בבית-משפט שלום.

 שופטי בית המשפט העליון בעבר 
 שנת לידה  שם  תחילת כהונה בעליון  סיום כהונתונשיא תפקידים קודמים  סיבת סיום1888  משה זמורה 1948  19541948 - 1954עורך דין פרטי, יו"ר בית הדין של ההסתדרות הציונית  פרש עקב מחלה1889  שמחה אסף 1953  פרופסור באוניברסיטה העברית בירושליםנפטרו1889 מנחם דונקלבלום  1951 1895  יצחק אולשן 19651954 - 1965עורך דין פרטיהגיע לגיל פרישה1903  שניאור זלמן חשין 1959  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביבנפטר1906  שמעון אגרנט 1950 (השלמת ההרכב שנקבע) 19761965 - 1976 נשיא בית המשפט המחוזי בחיפההגיעו לגיל פרישה1900  משה זילברג 1970  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב1900  דוד גויטיין1953 (החליפו את דונקנבלום ואסף)1961  עורך דין פרטי, שגריר נפטר1910  יואל זוסמן  19801976 - 1980 שופט בבית המשפט המחוזי פרש עקב מחלה1907  צבי ברנזון1953 (הגדלת מספר השופטים) 1977  עורך דין, תפקידים בשירות המדינההגיעו לגיל פרישה1912  משה לנדוי 19821980 - 1982 שופט בית המשפט המחוזי בחיפה1910  אלפרד ויתקון  1954 (החליף את זמורה)  1980  שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים1911 חיים כהן  1960 (החליף את חשין) 1981  היועץ המשפטי לממשלה1907אליהו מני 1962 (החליף את גויטיין) 1977  נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים1910בנימין הלוי 1963 (הגדלת מספר השופטים)1969  שופט בבית המשפט המחוזי  פרש1905 יצחק קיסטר 1965 (החליף את אולשן) 1975  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב  הגיעו לגיל פרישה1913 יצחק כהן 1970 (החליפו את זילברג והלוי) 19831982 - 1983 שופט בבית המשפט המחוזי בחיפה1908 משה עציוני  1978  נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה1925 מאיר שמגר 1975 (הגדלת מספר השופטים) 19951983 - 1995 הפרקליט הצבאי הראשי, היועץ המשפטי לממשלה1907 בן ציון שרשבסקי 1975 (החליף את קיסטר)  1977  נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים1910 שלמה אשר1977 (החליפו את אגרנט וברנזון)1980  שופט בבית המשפט המחוזי1918 מרים בן-פורת1988  נשיאת בית המשפט המחוזי בירושלים1923 מנחם אלון1977 (החליף את שרשבסקי)1993  פרופסור למשפט עברי1910 דוד בכור 1978 (החליף את מני) 1980  שופט בבית המשפט המחוזי1936 אהרן ברק1978 (החליף את עציוני)20061995 - 2006 היועץ המשפטי לממשלה1921 משה בייסקי 1979 (הגדלת מספר השופטים) 1991  שופטים בבית המשפט המחוזי1933 שלמה לוין 1980 (החליף את זוסמן) 20031919 משה כהן 1981 (החליף את אשר) 1982  נפטר1925 דב לוין 1982 (החליפו את בכור, משה כהן, חיים כהן, ולנדוי בהתאמה)1995הגיעו לגיל פרישה1914 יהודה כהן1984 1927 גבריאל בך1997  פרקליט המדינה1923 שושנה נתניהו1993  שופטים בבית המשפט המחוזי1919 אברהם חלימה 1984 (החליפו את יהודה ויצחק כהן)19891931 אליעזר גולדברג1998  התמנה למבקר המדינה1923 יעקב מלץ 1988 (החליף את בן-פורת) 1993  שופט בבית המשפט המחוזי, מבקר המדינה  הגיעו לגיל פרישה1934 תיאודור אור 1989 (החליף את ויתקון) 2004  שופטים בבית המשפט המחוזי1935 אליהו מצא 1991 (החליף את חלימה)20051936 מישאל חשין 1992 (החליף את בייסקי) 2006  משנה ליועץ המשפטי לממשלה, עורך דין פרטי1930 יעקב קדמי1994 (החליפו את מלץ, נתניהו ואלון בהתאמה)20001933 טובה שטרסברג-כהן20031931 יצחק זמיר2001  היועץ המשפטי לממשלה1927 צבי טל1994 (הגדלת מספר השופטים)19971934 דליה דורנר2004  שופטים בבית המשפט המחוזי1935 יעקב טירקל 1995 (החליפו את דוב לוין ושמגר בהתאמה)  2005  נשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע1942  דורית ביניש  20122006 - 2012 פרקליטת המדינה1933 יצחק אנגלרד 1997 (החליף את טל) 2003  פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים1942  אליעזר ריבלין 2000 (החליף את קדמי)  2012  שופט בבית המשפט המחוזי1941 אילה פרוקצ'יה 2001 החליפו את גולדברג ובך בהתאמה) 2011  שופטת בבית המשפט המחוזיאדמונד לוי  שופט צבאי, שופט בבית המשפט המחוזי1945  אשר דן גרוניס  2003 (החליפו את זמיר ושלמה לוין)  20152012 - 2015 שופט בבית המשפט המחוזי1947מרים נאור20172015 - 2017סגן בכיר לפרקליט המדינה, שופטת מחוזי, סגנית נשיא לבית משפט לעניינים מנהליים1944  עדנה ארבל2004 (החליפו את אנגלרד, שטרסברג כהן, דורנר ואור בהתאמה)  2014  שופטת בבית המשפט המחוזי, פרקליטת המדינה1947 אליקים רובינשטיין2017  מזכיר הממשלה, שופט בבית המשפט המחוזי, היועץ המשפטי לממשלה1947סלים ג'ובראןשופט בבית המשפט המחוזי1953אסתר חיות20232017 - 2023שופטת בית המשפט המחוזי1951  חנן מלצר 2007 (החליף את מצא) 2021  עורך דין פרטיהגיע לגיל פרישה1953יורם דנציגר2007 (החליף את טירקל)2018עורך דין פרטי, מרצה למשפטיםפרש1952ניל הנדל2009 (החליף את מישאל חשין)2022סגן נשיא בית משפט מחוזיהגיעו לגיל פרישה 1954עוזי פוגלמן 2009 (החליף את ברק)2024מנהל מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה, שופט בית משפט מחוזי1952 צבי זילברטל  2012 (החליף את פרוקצ'יה) 2017  סגן נשיא בבית משפט מחוזי  פרש1948 אורי שהם  2012 (החליף את ריבלין)2018  שופט בבית המשפט המחוזי, הפרקליט הצבאי הראשי הגיע לגיל פרישה1955  מני מזוז  2014 (החליף את ארבל)2021  היועץ המשפטי לממשלה  פרש1953ענת ברון2015 (החליפה את גרוניס)2023שופטת בית המשפט המחוזיהגיעו לגיל פרישה1952ג'ורג' קרא2017 (החליף את רובינשטיין)2022סגן נשיא בית משפט מחוזי1955יוסף אלרון2017 (החליף את נאור)2025נשיא בית משפט מחוזי הגיע לגיל פרישה

 שופטים שכיהנו במינוי זמני בבית המשפט העליון
ראו הערה:
 שנת לידה  שם  תחילת כהונה בעליון  סיום כהונה זמנית  תפקידים קודמים  הערות1906  שמעון אגרנט  1948  1950  נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה מונו במינוי קבע מיד אחר סיום המינוי הזמני1900  משה זילברג  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב1908  צבי עלי בקר  1950  1952  משנה ליועץ המשפטי לממשלה ושופט בבית המשפט המחוזי בירושלים לא מונו במינוי קבע1905  בנימין זהר  1951  שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים ובחיפה1910  יואל זוסמן  1953  שופט בבית המשפט המחוזי כיהנו שנתיים במינוי זמני ומייד אחר כך מונו במינוי קבע1912  משה לנדוי  שופט בית המשפט המחוזי בחיפה1904 ישראל לוין  1952  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב לא מונה במינוי קבע1910  אלפרד ויתקון  שופטים בבית המשפט המחוזי בירושלים לאחר כשנתיים מונה במינוי קבע1907 בן ציון שרשבסקי לאחר 23 שנה מונה במינוי קבע1909  זאב צלטנר  1952  1953  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב לא מונה במינוי קבע1910בנימין הלוי שופטים בבית המשפט המחוזי  לאחר 10 שנים מונה במינוי קבע1913  בנימין כהן  1966  1966  לא מונה במינוי קבע1908 משה עציוני  1967  נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה לאחר שלוש שנים מונה במינוי קבע1913 יצחק כהן 1967  1970   כיהן מספר קדנציות במינוי זמני שבסיומן מונה במינוי קבע1910 שלמה אשר 1974 1975  שופטים בבית המשפט המחוזי  לאחר שנתיים מונה במינוי קבע1921 משה בייסקי 1975 1976  לאחר 3 שנים מונה במינוי קבע1918 מרים בן-פורת 1976 1977  נשיאת בית המשפט המחוזי בירושלים מונו במינוי קבע מייד לאחר סיום המינוי הזמני1910 דוד בכור 1977 1978  שופטים בבית המשפט המחוזי1933 שלמה לויןלאחר שנתיים מונה במינוי קבע1935 יעקב טירקל 1980  1981  שופט בבית המשפט המחוזי בבאר שבע  שימש בכהונה זמנית נוספת בין 1983 - 1984 ולאחר 10 שנים מונה במינוי קבע1926  הדסה בן-עתו שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב לא מונתה במינוי קבע1925 דב לוין 1981 1982  שופט בבית המשפט המחוזי  מונה במינוי קבע מייד לאחר סיום המינוי הזמני1913  יצחק שמשון שילה  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב לא מונה במינוי קבע1914 יהודה כהן שופטים בבית המשפט המחוזי  מונו במינוי קבע מיד לאחר סיום המינוי הזמני1923 שושנה נתניהו אלישע שינבוים  1982  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב לא מונה במינוי קבע1919 אברהם חלימה1983  שופטים בבית המשפט המחוזי  לאחר שנה מונה במינוי קבע1934 תיאודור אור לאחר 6 שנים מונה במינוי קבע1931 אליעזר גולדברג 1983 1984  מונה במינוי קבע מייד לאחר סיום המינוי הזמני1919  חנה אבנור  1983  שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב לא מונו במינוי קבע  יהודה וייס 1984  1984  שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים1933 טובה שטרסברג-כהן שופטת בבית המשפט המחוזי  לאחר 10 שנים מונתה במינוי קבע1925  מרדכי בן דרור  1985  1985  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב  לא מונה במינוי קבע1923 יעקב מלץ 1986 1987  שופט בבית המשפט המחוזי  מייד לאחר המינוי הזמני מונה למבקר המדינה ושנה לאחר מכן מונה במינוי קבע1926  אליהו וינוגרד  1987  שופטים בבית המשפט המחוזי בתל אביב לא מונו במינוי קבע1925  שולמית ולנשטיין  1988  19891929  חנוך אריאל  שופט בבית המשפט המחוזי בחיפה לא מונה במינוי קבע אך 10 שנים אחר כך ב-1998 מונה שוב לכהונה זמנית עד 1999 שאול אלוני  1989  1990  שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב לא מונה במינוי קבע1935 אליהו מצא שופטים בבית המשפט המחוזי  לאחר שנה מונה במינוי קבע1930 יעקב קדמי 1989  לאחר חצי שנה מונה למנהל בתי המשפט. החל משנת 1994 מונה במינוי קבע1942  מיכאל בן יאיר  1990  1990  שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים לא מונה במינוי קבע1927 צבי טל 1993 1994  שופטים בבית המשפט המחוזי  מונו במינוי קבע מייד לאחר סיום המינוי הזמני1934 דליה דורנר1936  יוסף גולדברג  1997  1998  החליף את בך. לא מונה במינוי קבע1951  יוסף אלון  2007  2008  שופט בבית המשפט המחוזי בבאר שבע לא מונו במינוי קבע1931  מנחם אילן  1998  1999  נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב1932  עבד א-רחמן זועבי  1999  1999  סגן נשיא בית המשפט המחוזי בנצרת1942  אליעזר ריבלין  2000  שופטים בבית המשפט המחוזי  מונו במינוי קבע מייד לאחר סיום המינוי הזמני1941 אילה פרוקצ'יה 2000 2001אדמונד לוי שופט צבאי, שופט בבית המשפט המחוזי1947  מרים נאור  2001  2002  שופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים  לאחר כשנה מסיום הכהונה הזמנית מונתה במינוי קבע1945  אשר דן גרוניס  2002  2003  שופט בבית המשפט המחוזי מונה במינוי קבע מייד לאחר סיום המינוי הזמני1946  דבורה ברלינר  2006  2007  סגנית נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב  לא מונתה במינוי קבע1947 סלים ג'ובראן  2003  2004  שופט בבית המשפט המחוזי  מונו במינוי קבע מייד לאחר סיום המינוי הזמני1953  אסתר חיות  שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב1942  יהונתן עדיאל  2004  2005  שופטים בבית המשפט המחוזי בירושלים  לא מונו במינוי קבע1948  דוד חשין  2006  20071954  עוזי פוגלמן  2007  2008 שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב לאחר שנה מונה במינוי קבע1955שאול שוחט20212022סגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביבלא מונה במינוי קבע

 מעמדו הציבורי של בית המשפט העליון 

תקדימים אחדים של בית המשפט העליון עוררו מחלוקת בקהילה המשפטית, ולעיתים הביאה פסיקה, שלא מצאה חן בעיני המחוקק, לתיקונו של החוק. דוגמאות:
 פסק דין אפרופים, שניתן בשנת 1995 ושינה את ההלכה הנוהגת בפרשנות החוזה. מבקריו של פסק הדין טענו שהוא פוגע בעקרונות של ודאות מסחרית ומשפטית בהקשר לפרשנות חוזים. בינואר 2011 התקבל בכנסת תיקון לחוק החוזים שנועד לשנות את הלכת אפרופים ולהגביר את הוודאות המשפטית, אולם עד שבית המשפט יפסוק בעניין זה, קשה להעריך אם מטרה זו הושגה.
 פסק דין ורד פרי, שניתן בשנת 2009, הביא להכרה בהוצאות של אם עובדת להשגחה על ילדיה. תוצאת הפסיקה לא הייתה לרוחה של רשות המסים בישראל, לא רק בשל השפעתה הישירה על גביית מס הכנסה מהורים עובדים (להערכת האוצר התרת הוצאות השגחה על ילדים כרוכה באובדן הכנסות ממיסים בסך 2.5 מיליארד ש"ח בשנה), אלא גם בהשפעתה על הכרה בהוצאות נוספות בעלות אופי דומה (כגון הוצאות נסיעה למקום העבודה וחזרה). עקב כך תוקנה פקודת מס הכנסה, ונקבע בה במפורש שהוצאה כזו לא תוכר.

חשיבותו של בית המשפט העליון בהוויה הציבורית בישראל רבה. לפי הסקרים אמון הציבור בבית המשפט העליון גבוה בהרבה מאמון הציבור בגופים אחרים (הכנסת, הממשלה, המפלגות) וגם נמצא בשחיקה מתמדת. לפי סקר "המרכז לחקר פשיעה, משפט וחברה" שנערך בשנת 2008 ירד האמון בבית המשפט מתחת ל-50%. לפי סקר "מדד שלטון החוק" שערך הפרופסור אריה רטנר, אמון הציבור בבית המשפט העליון ירד מאמון של 80% בשנת 2000 ל-60% בשנת 2014 ול-49% בשנת 2017. לפי סקר של המכון הישראלי לדמוקרטיה לשנת 2020 ירד אמון הציבור היהודי לרמה של 52% ואילו אמון הציבור הערבי עלה ל-60%.

לפתחו של בית המשפט העליון, בשבתו כבג"ץ, מגיעות פעמים רבות עתירות בעלות משמעות פוליטית, העוסקות בנושאים השנויים במחלוקת בציבור. על פסיקתו של בג"ץ בעתירות כאלה נמתחת ביקורת הן מהמתנגדים לעצם התערבותו בנושאים אלו, הן על ידי מי שהפסיקה אינה לרוחו.

בשנת 2011, במסגרת דיון בכנסת בחוקים שנועדו לשנות את פני בית המשפט העליון, מתח השר עוזי לנדאו ביקורת חריפה על בית המשפט העליון: "אין בהרכב שופטי בית המשפט העליון פלורליזם, אלא יש בו אליטיסטיות אשכנזית. הוא שמאלני, פוליטי, מנותק מיהדות ולעיתים מהמציאות ומרשה לעצמו לפלוש לתחומים לא לו". בנאום יוצא דופן שנשאה נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש, כשבועיים לאחר מכן, אמרה כי "משך מספר שנים מתנהל מסע התופס תאוצה משנה לשנה, במטרה להחליש את מערכת המשפט ובראשה בית המשפט העליון. זהו מסע של דה-לגיטימציה שבראשו עומדים מספר פוליטיקאים, חברי כנסת ואף שרי ממשלה, שמנצלים את חסינותם ומוסרים לציבור הרחב מידע מוטעה ומטעה שהידרדר להסתה המופנית נגד בית המשפט, נגד חבר שופטיו ונגד עבודתו השיפוטית".

לעיתים, מי שהוגדרו כתומכי צמצום מעורבות בית המשפט העליון תמכו בפסקי דין שהתערבו בעבודת הממשלה.

בקרב חלק מחוגי הימין ישנה תחושה כי בית המשפט העליון מקדם אידאולוגיה שמאלנית וכי מבחינה פוליטית חסר בו ייצוג מאוזן של חלקי העם. מנגד, חלק מחוגי השמאל סבורים שבית המשפט העליון מאמץ יותר מדי את עמדות מערכת הביטחון.

אישי ציבור חרדים נמנעים באופן מסורתי מלעתור לבית המשפט העליון נגד עוולות הפוגעות בציבור החרדי, בשל אי הכרה בסמכותו של בית המשפט (המבוססת על תפיסה שהסמכות העליונה היא הלכתית ולא אזרחית-ממלכתית) ועקב חוסר אמון בבית המשפט. אפילו במרבית העתירות בנושאי חרדים (שהגישו גורמים לא חרדים), נמנעו אישי ציבור מלהציג את תשובתם בפני בית המשפט, ומתוך הנחה ש"המשחק מכור מראש".

בתקופת כהונתה של ממשלת ישראל השלושים ושבע גברה ההסתה של שרי הממשלה וחברי הקואליציה נגד בית המשפט העליון ובפרט נגד נשיאו, יצחק עמית. דוגמה לכך היא דבריו של שר האוצר בצלאל סמוטריץ', לפיהם עמית הוא "מגלומן אלים ודורסני שגונב את הדמוקרטיה הישראלית, התוצאה תהיה שנדרוס אותו, לא תהיה ברירה", ודברי שר התקשורת שלמה קרעי שהצטרף לסמוטריץ' באומרו "את הדברים צריך להוציא מן הכוח אל הפועל. כבר מזמן הגיעה העת לפעול. אומרים 'לא' לצווים בלתי חוקיים של בג"ץ ומצילים את הדמוקרטיה הישראלית". ראש האופוזיציה יאיר לפיד ואנשי אופוזיציה נוספים גינו את דבריו של סמוטריץ'. 142 שופטים בדימוס, בהם כל נשיאי בית המשפט העליון בדימוס, גינו את השיסוי נגד עמית ובית המשפט העליון.

 בניין בית המשפט העליון 
שמאל|ממוזער|250px|מבנה בית המשפט העליון בקריית הממשלה, מבט על

בית המשפט העליון שוכן בגבעת רם שבירושלים, על אדמות הכפר שייח' באדר. המבנה הוקם בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, בתכנונם של האדריכלים עדה כרמי-מלמד ואחיה רם כרמי שזכו בו בתחרות אדריכלים בשנת 1986. עד להקמת בניין זה, שכן בית המשפט במשך עשרות שנים בבניין ותיק במגרש הרוסים שבעיר. קרן יד הנדיב הציעה לממן בניין חדש בקריית הממשלה, כדי להשלים את "המשולש הדמוקרטי" בגבעה: הרשות המחוקקת (הכנסת), הרשות המבצעת (הממשלה) והרשות השופטת (בית המשפט העליון); וכן בשל הרצון לשכן את הגוף השיפוטי הגבוה ביותר במדינת ישראל במבנה שהוקם במיוחד לצורך מטרותיו (המבנה במגרש הרוסים שימש בעברו כאכסניית צליינים נוצרים).

הבניין הושלם ונחנך בשנת 1992. חמשת אולמות המשפט, השונים זה מזה בגודלם בהתאם לצרכים, מתאפיינים בעיצוב זהה ובשימוש רב באור שמש טבעי. המבנה כולל גם את לשכות השופטים, 'חצר הקשתות', הספרייה וחלון פנורמי המשקיף לעבר העיר.

 ראו גם 
 בתי המשפט בישראל
 אקטיביזם שיפוטי
 בית המשפט העליון של ארצות הברית
 בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת

 לקריאה נוספת 
 יצחק זמיר, בית המשפט העליון, הוצאת שוקן, 2022

 גד ברזילי, אפרים יער-יוכטמן, זאב סגל, בית המשפט העליון בעין החברה הישראלית, הוצאת פפירוס, 1994
 אליקים רובינשטיין, שופטי-ארץ: לראשיתו ולדמותו של בית המשפט העליון בישראל, הוצאת שוקן, תשמ"א 1980
 פניה עוז-זלצברגר ועלי זלצברגר, "מקורותיו הגרמניים של בית המשפט העליון בישראל", עיוני משפט 21, 1998
 פנינה להב, העוז והמשרה: בית-המשפט העליון בעשור הראשון לקיומו עיוני משפט, י"ד, תשמ"ט, ע’ 479-501
 נעמי לויצקי, העליונים: בתוככי בית המשפט העליון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006
 דניאל פרידמן, הארנק והחרב: המהפכה המשפטית ושִברה, הוצאת ידיעות ספרים, 2013.
 שלמה מזרחי ואסף מידני, מדיניות ציבורית בין חברה למשפט, הוצאת כרמל, 2006
 מנחם מאוטנר, משפט ותרבות בישראל בפתח המאה ה-21, הוצאת עם עובד, 2008
 משה לנדוי, "מגמות בפסיקתו של בית המשפט העליון", עיוני משפט ח, (תשמ"א-תשמ"ב)
 מחברים שונים, ללא גלימה - שיחות עם שופטי בית המשפט העליון, הוצאת ידיעות ספרים, 2017
 דוד גליקסברג, כיצד שופטים מחליטים? : עיונים אמפיריים בפסיקת בית המשפט העליון, הוצאת נבו, 2021

 קישורים חיצוניים 



פרסומים רשמיים על בית המשפט העליון



פרסומים כלליים על בית המשפט העליון
 מה במשפט - גיליון חגיגי לכבוד 60 שנה למערכת השיפוט, מרץ 2009
 אורן חייקין, "בג"ץ בשידור חי - רקע והיסטוריה" משפט ועסקים (2014).

מדיה
 פורטל תמונות של ירושלים בית המשפט העליון
  בית המשפט העליון ותפקידו בחברה הישראלית, מרצים: איל בנבנישתי, ידידיה שטרן, מנחם מאוטנר, שמעון שטרית, עלי זלצברגר, יום עיון באוניברסיטת תל אביב, מאי 2008


מאמרים אקדמיים על בית המשפט העליון


 יורם שחר, "מרחב הסמך של בית המשפט העליון, 2004–1950, הפרקליט נ(1) (2008), עמ' 29–69
 מנחם מאוטנר, בית המשפט העליון – שלוש תקופות: "זרות", "עימות", "הכלה", משפט ועסקים י (2009), עמ' 585–598
 רון חריס, העבר המדומיין של בית המשפט העליון: השימוש בנרטיבים היסטוריים על ידי מבקרי בית המשפט, "עיוני משפט"

 שאול שארף, "שופט פוליטי בחברה דמוקרטית", מאזני משפט יד (2021).

כתבות על בית המשפט העליון





  שופטים בשר ודם - פרקים מלאים לצפייה ישירה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי

מאמרי דעה על בית המשפט העליון



 הערות שוליים 

*
קטגוריה:ישראל: ארגונים ממשלתיים
עליון
ישראל
קטגוריה:קריית הממשלה
ישראל