אהרן אהרנסון

אהרן אהרנסון (21 במאי 1876 – 15 במאי 1919) היה בוטנאי, אגרונום וגאולוג, ראשון לאנשי המדע היהודים בארץ ישראל וראש מחתרת הריגול ניל"י. אהרן הוא אחיהם של שרה אהרנסון ושל אלכסנדר אהרנסון שהיו אף הם חברים במחתרת ניל"י.

 ביוגרפיה 
נולד בבקאו שברומניה, בנם הבכור של אפרים-פישל ומלכה אהרנסון. אביו נולד בעיירה מנוביץ' ליד פולטיציני שברומניה ועסק בסחר בתבואה. אימו הייתה בתו של הרב שמואל גלאצאנו, ראש הקהילה בבקאו. לאחר נישואיהם עבר הזוג הצעיר לעיר זו, ושם נולד אהרן.

בשנת 1882 עלה לארץ ישראל יחד עם הוריו, שהיו ממייסדי זכרון יעקב ומראשוני העלייה הראשונה, ועם אחיו הצעיר ממנו, צבי. הוא התחנך בבית הספר בזכרון יעקב, ובהמשך נשלח ללימודי אגרונומיה בבית הספר הגבוה לחקלאות בגריניון שבצרפת. עם סיום לימודיו בשנת 1896, שימש כמדריך החקלאי הראשון של המושבה מטולה שזה-עתה נוסדה, אולם בשל סכסוך מקצועי בינו לבין פקידי הברון רוטשילד וחלק מהאיכרים, עזב את המקום, ונסע לטורקיה. שם ניהל חווה חקלאית גדולה, ממנה חזר ב-1900 לארץ ישראל.

מאחר שלמרות מאמציו לא הצליח לקבל עבודה אצל הברון, בחברת יק"א או במסגרת אחרת ההולמת את השכלתו וכישוריו, החליט לפנות לעסקים פרטיים. בין השאר, הקים עם דוד חיים סוכנות לייבוא כלי עבודה חקלאיים מתקדמים (כגון משאבות וקומביינים) ועם עמיתיו ד"ר זליג סוסקין ויוסף טריידל את 'המשרד האגרו-טכני'.

בעת מלחמת העולם הראשונה, הקים ועמד בראש מחתרת ניל"י, שפעלה לסיום השלטון הטורקי-עות'מאני בארץ-ישראל ולכיבושה בידי הבריטים, על-מנת לקדם את הקמת בית יהודי לאומי בארץ ישראל. מחתרת ניל"י תרמה לכיבוש הארץ על ידי הבריטים, זאת באמצעות השפע הרב של המידע שהעבירו אנשי הארגון מתוך הארץ, ובזכות הידע העצום של אהרן יחד עם אישיותו המיוחדת, שבשהותו במצרים, הפך לאחד מן היועצים הדומיננטיים לגופי המודיעין הבריטי. במושבה הצבאית הבריטית שבמצרים נפוצה האמרה ש"אהרנסון מנהל את המטכ"ל".

בנוסף, סייעו אהרן אהרנסון וחבריו בניל"י להטבת מצבם הקשה של יהודי הארץ בזמן המלחמה, על ידי העברה בחשאי של כספי עזרה מיהדות ארצות הברית באמצעות ספינת ריגול שהעמידו לרשותם האנגלים. בזכות קשריו המסועפים זכה אהרנסון להיות גם מן המשפיעים על מתן הצהרת בלפור. טיוטה של ההצהרה הועברה לעיונם שלו ושל אחיו שמואל אהרנסון, כפי שנתגלה עם חשיפת הארכיונים של שירות הריגול הבריטי.

אחרי המלחמה, נכנס לפוליטיקה: תחילה צורף ל'ועד הצירים' שניהל את ענייני היישוב היהודי בארץ ישראל בתחילת הכיבוש הבריטי, ואחר כך פעל לצד חיים ויצמן במשלחת הציונית לוועידת השלום בפריז (1919), שם הועיל רבות בזכות קשריו עם אישים רמי דרג מכל רחבי העולם. בזכות מומחיותו, כתב אהרנסון בין השאר את תזכיר הגבולות העתידיים של ארץ ישראל, אותם דרשה המשלחת הציונית בהידיינות על חלוקת הממלכה העות'מאנית המובסת, ויצירת המפה הפוליטית החדשה של המזרח התיכון.

ב-15 במאי 1919, תוך כדי הדיונים של ועידת פריז, באחת מטיסותיו בין לונדון לפריז, נעלם המטוס הצבאי הקטן בו טס מעל תעלת למאנש, והוא בן 43.

התזכיר "פרו ארמניה"
על פי יומנו, נתבקש אהרנסון לכתוב דוח למשרד המלחמה הבריטי "על מעשי האכזריות בארמנים". ב-16 בנובמבר 1916 הגיש למשרד המלחמה תזכיר באנגלית, שכותרתו "פרו ארמניה", בו כתב:  אהרנסון מדגיש בתזכיר, כי  והמידע שהשיג  הוא מספר כי ביקר בעצמו בכמה מחנות של ארמנים, ביניהם בחורן, מחוז עג'לון ודרום-מזרח ים המלח. הוא מתאר סחר בבני אדם ב"שוק עבדים" ומציין שנכח בעצמו במכירות של נערות ארמניות בדמשק. לאחר מכן הוא מתאר כיצד מתנהל האיסוף והגירוש מקונסטנטינופול של הארמנים שאינם ילידי העיר. הוא מעיד כי ראה בעצמו, ב"צפייה לילית משך שבועות", עשרות קבוצות של 8–12 ארמנים המובלות למטה המשטרה ולאחר מכן "נעלמות בלא להותיר שריד". אהרנסון עושה השוואה עם חורבן בית שני: .

אהרנסון מטיל על הגרמנים אחריות לטבח ואף מביע חשש שגורל היהודים עלול להיות כגורל הארמנים, אולם את שני הנושאים השמיטו הבריטים בעריכתם.
שמו המקורי של הדוח בן 20 העמודים לא נשמר על ידי הבריטים ובעריכתם אותו נתנו לו את השם "הטיפול הטורקי בארמנים" (Turkish Treatment of Armenians). באותו חודש כתב אהרונסון דוח נוסף המיועד למשרד המלחמה, שכותרתו: "על הטבח הארמני" (On the Armenian Massacres). הדוח השני כולל בעיקר התייחסויות לשוד הרכוש הארמני וחלוקתו לטורקים בעלי השפעה, וכן ולנזק שייגרם למבנה האימפריה הטורקית בשל הטבח בארמנים. פעולות השוד המאורגן נקראו "קולוניזציה פנימית" ולדברי אהרונסון הוצעו לראשונה על ידי הגרמנים.

עבודתו המקצועית והמחקרית
כבר בילדותו התעניין אהרנסון בחקלאות, ובשנת 1891, כשהיה כבן 15 בלבד, התמנה לעוזר-מתמחה בצוות המדריכים החקלאים של פקידות הברון רוטשילד בזכרון יעקב. בזכות כישרונו, נשלח על ידי הברון רוטשילד ובמימונו ללימודי אגרונומיה בבית הספר הגבוה לחקלאות בגריניון שבצרפת. עם סיום לימודיו בשנת 1896, שימש כמדריך החקלאי הראשון של המושבה מטולה בהמשך, ניהל בטורקיה חווה חקלאית גדולה, ממנה חזר ב-1900 לארץ ישראל.

הקים עם דוד חיים סוכנות לייבוא כלי עבודה חקלאיים מתקדמים (כגון משאבות וקומביינים) ועם עמיתיו ד"ר זליג סוסקין ויוסף טריידל את 'המשרד האגרו-טכני'; עסק ייחודי זה התמחה במתן שירותים מקצועיים (כמו סקרי היתכנות חקלאית והערכות הידרולוגיות, מדידה ומיפוי), בעיקר לטובת הפעילות היישובית של שלוחות ההסתדרות הציונית בארץ ישראל. במהלך השנים הבאות המשיך ועסק בתחומים רבים הקשורים לחקלאות ולפיתוח אגרו-טכני בארץ ישראל, פרסם מאמרים מקצועיים על במות מדעיות אירופיות, והיה לאישיות ידועה.

גילוי אם החיטה
אהרנסון ערך מסעות מחקר רבים ברחבי הלבנט (ארץ ישראל, עבר הירדן, סוריה והלבנון - כולם אז חלק מהאימפריה העות'מאנית). במסגרת מסעותיו בגליל ובחרמון גילה בשנת 1906 את 'אם החיטה'. תגלית זו הביאה לאהרנסון תהילה עולמית, ובין השאר - הזמנה של משרד החקלאות של ארצות הברית לביקורים ארוכים באמריקה. במסעו הגדול לאירופה, צפון אפריקה וארצות הברית (1908–1910) התקבל בכבוד רב ובהערצה בכל מקום. בארצות הברית נערכו כנסים רבים בהשתתפותו, ובאוניברסיטת ברקלי רצו למנותו לראש החוג לחקלאות במעמד של פרופסור, וזאת על אף שלא היה לו כל תואר אקדמי.

בעזרת הקשרים שיצר בארצות הברית עם פעילים ואילי-הון יהודים, הקים אהרנסון בשנת 1910 חוות ניסיונות חקלאית בעתלית, הראשונה מסוגה במזרח התיכון. במסגרת מחקריו המגוונים בחווה ניסה, בין השאר, להשביח ולזווג בין חיטה תרבותית לאם החיטה. מצד אחד גילה צמחים ארצישראלים מקומיים אחדים שלא היו ידועים קודם למדע, ומצד שני הביא לראשונה מחו"ל צמחים אחרים (כגון דקל הוושינגטוניה) שהתאקלמו בארץ ישראל. באותה תקופה הביא לארץ ישראל מכונית, שהייתה המכונית הפרטית הראשונה בבעלות תושב הארץ.

לאחר מותו והנצחתו
שמאל|200px|ממוזער|אהרונסונית פקטורובסקי
לאחר מותו היה צורך לטפל באוסף הצמחים הגדול שהשאיר ולהמשיך להגדיר את הצמחים שבאוסף, ולסדרו. פרופסור הלל אופנהיימר נענה לבקשתה של משפחת אהרנסון למנותו למטפל באוסף הצמחים, ופרסם את רשימת צמחיית עבר הירדן שאסף אהרן אהרנסון בספר "צמח עבר הירדן" שיצא לאור בז'נבה, בשנת 1930, ותורגם אחר כך לעברית.

על שמו של אהרנסון נקראה המושבה כפר אהרון (אחר כך מושב, כיום שכונה של נס ציונה), שהוקמה בידי בני בנימין בשנת 1929. כן נקראו על שמו בניינה הראשון של הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות (הקיים עד היום ליד כניסה הראשית לקמפוס) ורחובות בערים שונות ברחבי ישראל.

בשנת 1927 קרא הבוטנאי אלכסנדר איג את הצמח אהרונסונית פקטורובסקי, הגדל ליד ים המלח, על שמם של אהרנסון ושל עמיתו אליעזר פקטורובסקי.

אהרן אהרנסון לא התחתן ולא היו לו ילדים. אולם צאצאיהם של שניים מאחיו, צבי ושמואל (סם) אהרנסון, חיים ופועלים בארץ.

מיצירותיו
מאמרים
 אהרן אהרנסון, שֵׁמוֹת הֲמוֹנִיִּים לִצְמָחִים, זכרונות ועד הלשון, מחברת ה (תרפ"א), באתר האקדמיה ללשון העברית
 אהרן אהרנסון, המלחמה בארבה: הרצאה שנקראה באולם המדרשה בתל אביב, פסח תרע"ה

ראו גם
 משפחת אהרנסון
 ניל"י

לקריאה נוספת
 'אהרונסון, אהרון', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 517. 
 אלכסנדר אהרנסון (בשם העט "חיל פשוט"), אהרן אהרנסון: גאון האדמה (21 במאי 1876 - 15 במאי 1919), הוצאת מלכה, תש"י. 
 יעקב יערי-פולסקין, אהרן אהרנסון: סוד הלה-מאנש, הוצאת אישים ומאורעות, תש"א. 
 . 
 אורי קיסרי, דברים על אהרן אהרנסון: 25 שנים לפטירתו (תרע"ט - תש"ד), הוצאת אחיאסף, 1944. 



מאמרים
 מיכאל אבן-ארי, "אהרן אהרונסון כאיש-מדע", מדע כ"א, 1977, עמ' 14–17
 רן אהרנסון, "האיש, החיטה והחידה", עת־מול, שנה 24 (4), 1999, עמ' 22–23
 רן אהרנסון, "מבט חדש על מטולה: אהרן אהרנסון והקמתה של המושבה, 1897-1896", מרחבים בשינוי - תמורות גאוגרפיות בארץ ישראל וסביבתה, תל אביב 2016, עמ' 75–101
 אליעזר ליבנה, אהרן אהרונסון וגורל ארץ-ישראל בוועידת השלום 1919, האומה, גיליון ה' (17), 1966, עמ' 26–40
 שמעון רובינשטין, מותו הטרגי של אהרן אהרונסון, האומה, גיליון ט"ו (50), 1977, עמ' 275
 עמרם שיר, לורנס איש ערב ואהרונסון איש ניל"י נפגשים, עת־מול, שנה 2 (3), 1977, עמ' 16–17

מקורות
 יורם אפרתי (עורך), יומן אהרון אהרנסון 1919-1916, הוצאת קרני, תל אביב, 1970
 יאיר אורון, הבנאליות של האדישות - יחס היישוב והתנועה הציונית לרצח־העם הארמני; הוצאת דביר, 1995; נספחים: אהרון אהרונסון, פרו ארמניה (תזכיר למשרד ההגנה הבריטי, 16.11.1916), עמ' 336–349
 שמואל כץ, הרשת: ההגדה לבית אהרנסון; תרגום - ברוך קורות, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ס 2000
ספרות יפה
גבריאלה אביגור-רותם, אדום עתיק, הוצאת כנרת זמורה ביתן, תל אביב, 2007
 נאוה מקמל-עתיר, אות מאבשלום, הוצאת ידיעות ספרים, 2009

קישורים חיצוניים

 , באתר "יזכור" של משרד הביטחון
 חוקר מהאוניברסיטה התחקה אחר מסעותיו של המדען הארץ-ישראלי הראשון, המחלקה לדוברות, האוניברסיטה העברית בירושלים, 13 ביולי 2008

  (קטע בפרסום מוקדם)



 מאה שנה להיעלמותו של אהרון אהרנסון, אתר הארכיון הציוני, יוני 2019
 יעקב עציון, מאמרו של אהרנסון על שמות הצמחים בארץ, באתר האקדמיה ללשון העברית, יוני 2019





 הערות שוליים 

קטגוריה:חברי הכנסייה הארצישראלית
קטגוריה:אנשי ניל"י
קטגוריה:מרגלים יהודים
קטגוריה:מרגלים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:בוטנאים ביישוב
קטגוריה:אגרונומים ביישוב
קטגוריה:משפחת אהרנסון
קטגוריה:חיטה
קטגוריה:חקלאות: חוקרים
קטגוריה:ביולוגים ביישוב
קטגוריה:גאולוגים יהודים
קטגוריה:רצח העם הארמני: אישים
קטגוריה:ארץ ישראל: חוקרי טבע
קטגוריה:אנשי היישוב שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל
קטגוריה:אנשי היישוב שמקום קבורתם לא נודע
קטגוריה:אישים המונצחים בגן הנעדרים בהר הרצל
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:בקאו: אישים
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:פקידי הברון רוטשילד
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי רומניה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1919