ישראל רוגוזין

ישראל רוגוזין (באנגלית: Israel Rogosin; 15 במרץ 1887 – 29 באפריל 1971) היה תעשיין אמריקאי-יהודי ונדבן ציוני יליד בלארוס.

קורות חיים
ישראל רוגוזין נולד לשלום (שמואל) אליעזר ולחנה רשה לבית מלצר בוולוז'ין שבבלארוס (אז באימפריה הרוסית). אביו נסע ב-1890 על פי הוראת הרב הנצי"ב לשמש כשד"ר הקהילה (לאסוף כסף לישיבה) בארצות הברית. לפני שעזב, הוא קנה מכונת תפירה כדי שהמשפחה תוכל להתפרנס. ב-1895 הקים שלום רוגוזין מפעל טקסטיל קטן בניו יורק וב-1896 הצטרפה האם וארבעת ילדיה לאבי המשפחה.

האב החליט לשמש כרב וב-1904 הפך לראש ישיבת יעקב יוסף והעביר את ניהול המפעל לידי בנו, כאשר היה זה רק בן 16. בשנת 1912 עבדו במפעל 200 עובדים; ישראל רוגוזין הצליח בעסקיו והרחיבם, כך שבשנת 1920 כבר היו בבעלותו חמישה מפעלים, שבהם עבדו כ-1,000 עובדים.

ב-1950 היו בבעלותו 18 מפעלים, שבהם עבדו כ-5,000 עובדים. כ-50 עובדים מתו במפעליו השונים של רוגוזין בשל תנאי תעסוקה ירודים ומסוכנים. בשנת 1951 הגיע בפעם הראשונה לביקור בישראל, בעת שהיה בדרכו חזרה מהודו לארצות הברית. רוגוזין היה בהודו לחנוך מפעל שהקים שם ובעת שהיה בישראל טען שהרגיש מחויבות להשקיע גם בישראל.

הקמת מפעלי רוגוזין
ממוזער|250x250 פיקסלים|רוגוזין מבקר באשדוד ים, 1957
בשנת 1956, החליט להקים בישראל מפעל לסיבי זהורית (וִיסְקוֹזָה), חומר גלם לצמיגים ובדים, כשלוחה של החברה האמריקאית שלו. במאי 1957 הגיע רוגוזין לישראל במטרה לאתר שטח למפעל, לקבל את האישורים הדרושים ולחתום על הסכם ההשקעה עם המדינה. הוא הגיע להסכם על פיו הממשלה תשקיע 7 מיליון דולר במפעל ורוגוזין, ומשקיעים נוספים, ישקיעו 13 מיליון דולר. באוקטובר 1957 הונחה אבן הפינה למפעל בעיר אשדוד (שהייתה אז בשלבי הקמה), על שטח של 800 דונם שנמסר לו על ידי המדינה, כדי לספק תעסוקה לתושבי העיר. אשדוד נבחרה גם עקב הנמל החדש שהיה בתכנון וזמינות חשמל מתחנת הכוח החדשה באשדוד. בפברואר 1958 הודיע במפתיע שהוא מבטל את התוכנית להקמת המפעל, לאחר שלא הצליח לגייס משקיעים בארצות הברית. עיתון הארץ דיווח שסיבה נוספת הייתה ירידה עולמית בביקוש לסיבי זהורית ועלייה בביקוש לסיבי ניילון, שהיו תחליף עודף. רוגוזין גם התלונן על הבירוקרטיה ועליות הייצור הגבוהות בישראל.

בעקבות בקשתו של שר האוצר לוי אשכול, חזר בו והחליט בכל זאת להקים את המפעל. כחלק ממאמצי השכנוע, סוכם עם רוגוזין, שהמדינה תממן הזמנה ניסיונית של סיבי זהורית ממפעליו בארצות הברית, עבור מפעלי הצמיגים אליאנס וג'נרל בישראל.

שלב א' של המפעל נחנך ב-1 בדצמבר 1958, בטקס בנוכחות שר המסחר והתעשייה פנחס ספיר, נשיא התאחדות התעשיינים אריה שנקר וראש העירייה עובד בן עמי. לכבוד האירוע נקרא רחוב באשדוד של שמו של רוגוזין. במרץ 1959, הודיע רוגוזין שירחיב את המפעל, לאחר שהגיע להסכם עם שני מפעלי הצמיגים בישראל לאספקת זהורית, למרות שמחירו היה מעט יקר יותר מיבוא מאירופה. המפעל החל גם לייצר זהורית לתעשיית הטקסטיל בישראל.

בשנות השישים
ב-1960 הכריז רוגוזין על הקמתו של קו ייצור חדש לפוליפרופילן, ועל הקמת מפעל נוסף לעיבוד תאית. לצורך אספקת תאית למפעל החדש הודיעה הקרן הקיימת על נטיעת מאה אלף עצי אקליפטוס בנגב, ביער שיקרא על שמו של רוגוזין.

בפברואר 1961 ביקר שוב בישראל, ובמהלך ארוחת ערב חגיגת שערך לכבודו שר האוצר אשכול, במלון המלך דוד בירושלים, הכריז שהוא מבטל את כל השקעותיו בישראל. רוגוזין התלונן שוב על הבירוקרטיה ועלויות השכר בישראל. במפעל לא בוצעו השקעות נוספות, ויחסי העבודה בו היו מעורערים ופרצו בו לעיתים שביתות. ב-1965 אף פרצה בו שרפה. בשנת 1964, נחשף כי המפעל קיבל את 800 הדונם שלו במחיר אפסי, אך הם נרשמו בספרי החברה בשווי של מיליוני ל"י ורוב השטח לא נוצל מאחר שהמפעל הוקם על שטח של 100 דונם בלבד. רוגוזין גם הפסיק להיות מעורב במפעל. הוא העביר 70% מהמניות שהחזיק לחברה לנאמנות שהייתה בשליטת מדינת ישראל, 10% למוסדות מדע ו-20% הנותרים היו בידי קבוצת משקיעים מארצות הברית בראשות איש העסקים ארווין מלצר. בשנת 1969 נעשה ניסיון למכור את המניות שהיו בידי הממשלה ורוגוזין הודיע שאינו מתנגד.

בשנת 1965 פרש רוגוזין מ"בוניט" (Beaunit Corporation), התאגיד הרב-לאומי שהקים, העסיק 10,000 איש ושיווק סחורה בהיקף שנתי של 150 מיליון דולר. מאז הקדיש את זמנו לצדקה.
ממוזער|250x250 פיקסלים|רחוב רוגוזין באשדוד, 2025 – הרחוב נחנך ב-27 בנובמבר 1958 בטקס בנוכחותו. שלושה ימים מאוחר יותר נחנך מפעל הזהורית שלו בעיר.
ב-1963 תרם מיליון וחצי ל"י להקמתם של שלושה בתי ספר בארץ. בשנה שלאחר מכן תרם 2.5 מיליון דולר לקרן החינוך בישראל. כמו כן הקים קרנות חינוך שסייעו לבניית בתי ספר ומוסדות נוספים. בישראל הוקמו שמונה בתי ספר תיכוניים על שמו — באשדוד (שניים), בקריית-גת, בתל אביב, במגדל-העמק, באור-יהודה, בקריית-אתא ובראש-העין. בית הספר הראשון על שמו היה בית הספר אורט ימי באשדוד ונחנך בנוכחותו. סכום תרומותיו לחינוך בישראל ובארצות הברית נאמד ב-50 מיליון דולר.

בפברואר 1967 ביקר בישראל לכבוד יום הולדתו ה-80, אך שוב התלונן על הכלכלה הישראלית ומוסר העבודה הירוד והודיע שזה ביקורו האחרון.

רוגוזין נפטר באלנהרסט  שבניו ג'רזי. הוא הותיר אחריו בן יחיד, ליונל רוגוזין, במאי קולנוע.

לאחר מותו
לאחר מותו, מדינת ישראל החליטה למכור את המפעל לאיש העסקים האמריקאי ארווין מלצר, שכבר החזיק בחלק מהמניות. מלצר שילם 28 מיליון ל"י עבור מניות המדינה וקרקע המפעל בשטח של 400 דונם. המפעל הוחזק בידי חברה ציבורית בשם "תעשיות רוגוזין בע"מ" שמניותיה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1984 היה המפעל על סף סגירה עקב עלויות העבודה הגבוהות, לעומת מפעלים דומים בעולם. מלצר מינה את עצמו למנכ"ל (בנוסף לתפקיד היושב ראש בו כבר החזיק), קיצץ את מספר העובדים ל-175 בלבד והמפעל חזר להרוויח.

המפעל לבסוף נסגר בשנת 1990, לאחר שהעובדים לא הסכימו לקיצוץ נוסף בשכרם. מניות החברה הציבורית "תעשיות רוגוזין" המשיכו להיסחר בבורסה, והחברה הודיעה שהיא מתכוונת להמשיך בעסקיה כחברת שיווק של חומרי גלם שתרכוש מחוץ לישראל. בנוסף ביקשה לפתח פרויקטים של נדל"ן על הקרקע שהחזיקה סמוך לנמל אשדוד. בשנת 1993 נמכרה "תעשיות רוגוזין" לאנשי העסקים עזרא הראל ומנחם עצמון. הפעילות במפעל חודשה, אך בשנת 1995, הם מכרו את קרקעות המפעל, הנמצאות בסמוך לתחנת הכוח אשכול, לחברת החשמל תמורת 62.5 מיליון דולר (בעסקה שקיבלה את השם "פרשת רוגוזין"). הקרקע עברה לחזקת חברת החשמל בשנת 1998 והמפעל נסגר סופית.

בשנת 2009 הוגש כתב אישום באשמת שוחד נגד השופט לשעבר דן כהן שהיה דירקטור ויו"ר ועדת הנכסים של החברה. כהן הואשם שפעל לביצוע העסקה במחיר מופקע, לקרקע שלחברת החשמל לא היה צורך בה, תמורת שוחד. בשנת 2013 הורשע, במסגרת עסקת טיעון, במרמה והפרת אמונים (במקום בשוחד) בגין "פרשת רוגוזין", על כך שלא דיווח לדירקטוריון על הקשרים שיש לו עם בעלי "תעשיות רוגוזין", עזרא הראל.

בשנת 2002 נמחקו מניות חברת "תעשיות רוגוזין" מהבורסה, לאחר שנכנסה להליכי פירוק עקב חובות למחזיקי איגרות החוב שלה.

ביולי 2020, לאחר שעמד נטוש למעלה מ-20 שנה, נהרס המפעל באשדוד.

הנצחה והוקרה
שמו הונצח ברחובות ובבתי ספר רבים בארץ; בין השאר קרויים על שמו בית ספר בקריית גת, בבאר שבע, באשקלון ובמגדל העמק, מספר מוסדות חינוך בקריית אתא ורחוב ראשי באשדוד לצד שני בתי ספר תיכוניים.

כמו כן נקרא על שמו מכון מחקר בתחום מחלות הכליות של המרכז הרפואי קורנל (Cornell Medical Center) בניו יורק.

 קישורים חיצוניים 


  ישראל רוגוזין בפגישה עם פנחס ספיר, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 2:21)
  יריית אבן הפינה לתעשיות רוגוזין באשדוד, במעמד ישראל רוגוזין, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 5:12)

הערות שוליים

קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:תעשיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1877
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1971
קטגוריה:אזרחי כבוד של אשדוד