סליחות

שמאל|ממוזער|250px|רחבת הכותל המערבי מלאה במעמד אמירת סליחות בערב יום הכיפורים תשע"א 2010
ממוזער|שלט באשדוד על אירוע הסליחות המרכזי בעיר

סליחות הן קטעי פסוקים, תפילות ופיוטים, שנאמרים ביום הכיפורים ובתקופה המקדימה אותו (בחודש אלול ובעשרת ימי תשובה), ובתעניות ציבור. במרכז אמירת הסליחות עומדת הזכרת י"ג מידות הרחמים, ותוכנן העיקרי הוא הבעת חרטה ובקשה לסליחה ולמחילה על העוונות. בנוסף לכך, חלק מפיוטי הסליחות הם קינות על החורבן ועל הגלות, ותפילה לשיבה לארץ ישראל ולגאולה. בדרך כלל, נושאות הסליחות הספרדיות אופי אישי ותוכנן הוא אפסות האדם מול בוראו ובקשת מחילה פרטית. לסליחות האשכנזיות, לעומתן, אופי לאומי יותר והן עוסקות לא מעט בזיקה שבין כפרתו הכללית של עם ישראל לגאולה.

השימוש במילה "סליחות" ללא פרוט, מכוון לקטעים הנאמרים בחודש אלול, ובעשרת ימי תשובה. ראו פירוט על סליחות נוספות תחת הכותרת סליחות במועדים אחרים.

התפתחות מנהג הסליחות
דרך היווצרות הסליחות אינה ידועה. ייתכן שמעמדים מיוחדים של בקשת רחמים התקיימו כבר בתקופת בית שני ובתקופת התלמוד, אך אין עדויות מתקופות אלה על מעמדי סליחות בצורה המוכרת כיום. גם מפייטני ארץ ישראל הקלאסיים (יניי, אלעזר בירבי קליר) לא ידועות כל עדויות על אמירת סליחות או כתיבת פיוטי סליחות. כתיבת סליחות מתועדת לראשונה אצל פייטני איטליה במאה התשיעית (שפטיה בן אמיתי, סילנו, אמיתי בן שפטיה) ואצל חכמי בבל במאה העשירית, כרב סעדיה גאון. אולם בתקופה זאת כבר מופיעות הסליחות כדבר מובן מאליו, ובסדר רב עמרם גאון וסידור רב סעדיה גאון סליחות הן חלק מרכזי בתפילות יום הכיפורים ושאר התעניות, ואף מוגדרות על ידם כ"חובת היום".

אמנם, בתקופת הגאונים היו שני מעמדי תפילה שונים ונפרדים, ועקב התערבותם במנהג המאוחר, לעיתים מכנים את שניהם בטעות "סליחות". האחד, המכונה "סליחות" היה מבוסס על אמירת י"ג מידות הרחמים שוב ושוב (תמיד עם הקדמה מתאימה), כאשר נאמרו פיוטי סליחות מיוחדים בין אמירה אחת למשנה. בסוף המעמד נאמר וידוי. מעמד זה נערך רק ביום הכיפורים ובתעניות ציבור, והוא נאמר בתוך חזרת הש"ץ (ביום הכיפורים בברכת קדושת היום, ובתעניות בברכת סלח לנו). בחודש אלול ובעשרת ימי תשובה נערכו מעמדי תפילה אחרים באשמורת הבוקר, שכונו "רחמין" או "אשמורות". מעמדים אלה, בניגוד לסליחות, אינם משולבים בתפילת החובה. במעמדים אלה לא נאמרו י"ג מידות שוב ושוב, ועיקרם היה אמירת פסוקים ותחינות פשוטות, ולעיתים גם פיוטים בתבניות בסיסיות (בעיקר ליטניות), אך ללא פיוטים מורכבים.

ברבות השנים התערבו שני המעמדים. אל הסליחות נוספו קטעים מהרחמין, ומאידך החלו באמירת י"ג מידות ופיוטי סליחות גם במעמדי התפילה באשמורת הבוקר בימי אלול ובעשרת ימי תשובה. גם לאחר תערובת זו, עדיין ניתן היה להפריד בין החלקים כל עוד נאמרו הסליחות של התעניות בחזרת הש"ץ, שכן את קטעי התחנונים והרחמין לא שילבו בחזרת הש"ץ אלא אמרו אותן במסגרת התחנון שלאחר תפילת העמידה. אולם, לאחר שבמרבית הקהילות העבירו גם את הסליחות לאחר תפילת העמידה, הלך והטשטש ההבדל בין שני החלקים. במנהגי הספרדים לחודש אלול, משולבים קטעי רחמין וקטעי סליחות עד לבלי היכר, אך במנהגי האשכנזים (וכן בסליחות הספרדיות לתעניות ציבור) ניתן עדין להבחין בין שני החלקים: בתחילה נאמרות סליחות, ולאחר הווידוי עוברים לקטעי הרחמין. בהזדמנויות שונות נוהגים האשכנזים לומר רק את חלק הסליחות ולהשמיט את חלק הרחמין, כך לפי דעות שונות משמיטים את הרחמין אם יש ברית מילה, או ביום הכיפורים שחל בשבת.

זמני אמירת הסליחות באלול ותשרי
שמאל|ממוזער|250px|סדרי תפילות ליום הכיפורים ה'תרס"ט בבית הכנסת אוהל יעקב הישן במינכן, עם רשימת הסליחות שנבחרה לאותה השנה

הימים בהם מתחילים לומר סליחות
בימי הגאונים נהגו לומר רחמין רק בעשרת ימי תשובה, וכך נהגו במרכזים הרוחניים בבבל; לעומתם, היו מקומות מעטים בהם נהגו לומר רחמין מתחילת חודש אלול. מנהג הגאונים היה לומר רחמין גם בימי ראש השנה ובשבת שובה.

בתקופת הראשונים היו מנהגים שונים: חלק התחילו לומר מראש חודש אלול, חלק מיום ט"ו באלול, שהוא מחציתו של החודש, או מכ"ה באלול יום שבו על פי המסורת נברא העולם.

בסוף תקופת הראשונים נתקבל המנהג בקהילות הספרדים וביהדות תימן לומר סליחות מתחילת חודש אלול וכן בעשרת ימי תשובה. בראש חודש אלול עצמו לא אומרים סליחות. ככל שמתקרבים לראש השנה, כך רבים יותר נזהרים לקום לסליחות, ויש המקפידים במיוחד בעשרת ימי תשובה.

מנהג האשכנזים, להתחיל לומר סליחות במוצאי שבת שלפני ראש השנה, ובתנאי שיספיקו לומר סליחות ארבעה ימים לפני ראש השנה. כלומר, אם ראש השנה חל ביום חמישי או בשבת, מתחילים לומר סליחות במוצאי שבת הסמוך לראש השנה. אבל אם ראש השנה חל ביום שני או שלישי, מתחילים לומר סליחות במוצאי שבת שלפני כן.
המנהג לומר סליחות בראש השנה ובשבת שובה נתבטל כמעט לגמרי.

מנהג יהודי איטליה להתחיל סליחות תמיד ביום ב' או ה' לפני ראש השנה. אם חל ראש השנה ביום שני בשבת, מתחילים בשני שלפניו. חל ר"ה בג' בשבת, מתחילים ביום ב' שבוע וחצי לפניו. חל ר"ה בה' בשבת, מתחילים בחמישי שלפניו. חל ר"ה בשבת, מתחילים ביום שני.

 ליל סליחות 
ליל הסליחות (ביידיש סליחות נאכט, מבוטא: סלִיחֶס נַאכט) הוא שמו של המועד וכינוס התפילה במוצאי שבת שלפני ראש השנה, כמנהג יהדות אשכנז כולל החסידים, אף שנוסח הפיוטים שונה במקצת בין הקהילות. לעומת מנהגי הספרדים ויהדות תימן, האשכנזים נוהגים להתחיל לומר את הסליחות תמיד במוצאי שבת, ובלבד שיהיו לפחות ארבעה ימי אמירת סליחות לפני ראש השנה. על כן, אם ראש השנה חל בחציו השני של השבוע (ביום ה' או בשבת), מתחילים לומר את הסליחות בתחילת השבוע שחל בו ראש השנה, ואם ראש השנה חל בחציו הראשון של השבוע (ביום ב' או ג'), בתחילת השבוע הקודם. בהרבה קהילות, ליל הסליחות שאומרים בו את הפיוט "במוצאי מנוחה קדמנוך תחילה", הוא מהימים הבולטים שבסליחות אלו.

נהגו להתכנס בהם במניין יחיד והמוני, והחזנים אשר נבחרו לנהל את תפילת הימים הנוראים היו מוצגים בפני ציבור המתפללים. ימי סליחות בולטים נוספים בסדר האשכנזי, הם ערב ראש השנה בו אומרים סליחות ופיוטים רבים, המכונה "זכור ברית" על שם הפיוט המרכזי, והסליחות האחרונות שלפני ערב יום הכיפורים המכונות "י"ג מידות" (בחלק ממנהגי האשכנזים, פיוט זה נאמר ביום אחר), בהם אומרים את פיוט אזכרה אלהים ואהמיה. בקהילות בהם היה חזן מקצועי ומקהלה נהגו לשיר את הסליחות בלחנים שהולחנו במיוחד לשם כך. בימינו בארץ, ליל סליחות נערך בבתי כנסת המרכזיים ("בית הכנסת הגדול") של ערים שונות בניהול חזנים מפורסמים ומקהלות, והם משודרים בתקשורת הציבורית.

במוצאי שבת אור לכ"ט באלול תש"ז (13 בספטמבר 1947) כחודשיים לפני ההצבעה באו"ם על תוכנית החלוקה והקמת מדינת ישראל שנערכה ב-29 בנובמבר 1947, ערכו מעפילי האונייה אקסודוס תפילה המונית של ליל הסליחות, לאור נרות ועם סידור יחיד, על סיפון האוניה אושן ויגור מול נמל המבורג לקראת הורדתם הכפויה שם. בתפילה השתתפו כ-200 מעפילים. המעמד תרם לתחושת אחדות בקרב המעפילים ונחישותם למאבק על הזכות לארץ, שהדיווחים התקשורתיים עליה היו בין המרכיבים המרכזיים בהשפעה על דעת קהל חיובית בעולם ובכך סייעו בסופו של דבר לתוצאת ההצבעה החיובית באו"ם.

הזמן ביום בו אומרים סליחות
מתוך פיוטי סליחות שונים, ניכר שבעת חיבורם נהגו לומר את הסליחות בשעת חצות, או בשעת בוקר מוקדמת מאוד, טרם עלות השחר. מטעם זה, ביהדות תימן קוראים לסליחות "אשמורות". כיום, יש שממשיכים במנהגים אלו, ועל פי רוב הסליחות נאמרות בבוקר לפני תפילת שחרית, גם כאשר היא מאוחרת יותר. יש המתקשים לקום מוקדם מהרגלם לאמירת הסליחות, ולכן אומרים אותן בסמוך לתפילת מנחה (לפניה או לאחריה). בקהילות הספרדיות של מערב אירופה נהוג לומר סליחות מקוצרות כחלק מתפילת ערבית.

ישנם פוסקים האוסרים לומר סליחות מתחילת הלילה עד חצות הלילה, היות שעל פי הקבלה, החצי הראשון של הלילה הוא זמן דין, ואין לבקש בו רחמים. אולם ישנם שכתבו שמותר לומר סליחות מתחילת האשמורת התיכונה של הלילה, כלומר משעתיים לפני חצות, וכך נהוג במספר קהילות אשכנזיות. דעת הרב משה פיינשטיין שכאשר יש חשש שיתבטלו הסליחות יש לאומרם בכל זמן.
בסליחות הראשונות של האשכנזים, הנאמרות במוצאי שבת, רווח המנהג לאומרן דווקא בלילה, ולא לפני תחילת שחרית, ולכן קהילות נוספות נוהגות לאומרן לפני חצות הלילה.

זמן סיום אמירת הסליחות
לפי רוב המנהגים, אמירת הסליחות שמחוץ לתפילה נמשכת עד ט' בתשרי, ערב יום הכיפורים, וביום הכפורים עצמו משולבים קטעי סליחות בתוך התפילות וביניהן. מנהג חסידות חב"ד שונה, ולפיו אומרים סליחות רק עד צום גדליה, כאשר הסליחות עד ערב ראש השנה נאמרות בנפרד מסדר התפילה, ואילו הסליחות ביום צום גדליה נאמרות כחלק מן התפילה, כמו בשאר הצומות. ההסבר בחב"ד הוא שהתוספת בעבודת ה' שבדיבור מסתיימת בראש השנה, וממנו ואילך מוסיפים במעשה ובמחשבה.

סדר הסליחות ונוסחן
ממוזער|בשער כתוב 'סליחות כמנהג פולין גדול ופולין קטן'. אכן מדובר בנוסח פולין, אבל הביטוי 'פולין גדול' מתייחס לאזור פוזנן, ששם היה נוסח סליחות שונה, ראו דניאל גולדשמידט, סליחות כמנהג ליטא, עמוד 7 במבוא, הערה 18 "בביבליוגרפיות ... הבחנת המנהגים אינה  ועלולה להטעות את הקורא". נדפס בלבוב, ה'תקצ"ח.
ממוזער|בשער כתוב 'סליחות כמנהג פולין, בוהמיה, מוראביה, דנמרק, הונגריה ואנגליה'.  בפועל, מדובר בסליחות כמנהג בוהמיה, שהוא נוסח שונה מפולין, וזה עוד דוגמה לכך שהיה בלבול בין נוסחאות הסליחות, כך שלפעמים אי אפשר להבין באיזה נוסח מדובר על פי מה שרשום בשער. נדפס בהנובר, ה'ת"ר.
הסליחות מורכבות מפסוקים, תפילות וקטעי פיוט הנעים בין תפילות 'י"ג מידות', 'וידוי', ו'נפילת אפים'.

קטעי הפיוט נכתבו על פי רוב בתקופת הגאונים ובימי הביניים, ויש כמה קטעים המוזכרים בגמרא. בין כותביהם נמצאים רבנים מפורסמים כרבי שלמה הבבלי, רבנו גרשום, רבי שמעון בן יצחק, רבי שלמה אבן גבירול, רש"י, רבי אלעזר מוורמייזא ועוד.

ברוב נוסחי הסליחות, פותחים באמירת מזמור אשרי יושבי ביתך ובחצי קדיש, וחותמים בקדיש תתקבל.

עד לסוף תקופת הראשונים בחירת הפיוטים הייתה נתונה לבחירתו האישית של החזן או השמש. במהלך השנים, התקבעו סדרי פיוטים קבועים בקהילות, בהם נקבע מראש אילו פיוטים יאמרו באיזה יום ובאיזה סדר. באשכנז, הקהילה האחרונה בה נקבע סדר סליחות קבוע היא וורמייזא, לאחר חידוש הקהילה בשנת ה'תנ"ט. המנהג המקורי השתמר בקהילות איטליה עד לא מכבר, ברם בתקופה האחרונה נתקבע מעין נוסח אחיד של פיוטים בקהילות שעדיין שומרות על מנהג זה.

הנוסח האשכנזי משמר תבנית קבועה המורכבת משלוש עשרה מידות, וידוי ופסוקים עם פיוטים מתחלפים מדי יום, בעוד הנוסח ברוב קהילות הספרדים אינו משתנה מיום ליום. במספר קהילות בצפון אפריקה קיימים סדרי סליחות הכוללים פיוטים מתחלפים לימים שונים, כגון שפתי רננות של יהודי לוב וג'רבא שמכיל מעמדי סליחות לימי שני, חמישי ושבת (בשאר הימים נאמרות הסליחות הספרדיות הרגילות) וסליחות כפי מנהג גרדאיא באלג'יריה. בקרב חלק מקהילות גאורגיה, נהוג להוסיף אחרי פיוט "אדון הסליחות", פיוט על סדר הא' ב' הפותח במילים "יה אדיר אדיר אתה", ובסיום הסליחות את הפיוט "בת אהובת אל קמה בשחר".

ככלל, במנהגי הסליחות השתמר פיצול רב יותר בין הקהילות מאשר בנוסחי התפילה הקבועה ומנהגי החגים. דרך משל, אף על פי שבין האשכנזים התקיימו בכל השנה שני ענפי-נוסח בלבד – נוסח אשכנז המזרחי (נוסח פולין) ונוסח אשכנז המערבי – בסדר הסליחות ענפים אלו מפוצלים למנהגים קטנים יותר, לעיתים של קהילה בודדת. במרחב הקהילות האשכנזיות, זכו שלשה עשר סדרי סליחות שונים לראות את אור הדפוס:

וריאציות נוסח אשכנז המערבי:
אשכנז הכללי (פפד"מ), 
עלזאס,
פיורדא-נירנברג, 
וורמייזא, 
פלאס , 
שוואבן-שווייץ, 
קוילן,
האשכנזים שבאיטליה.
וריאציות נוסח אשכנז המזרחי:
ליטא, 
פולין,
בהמן-אונגארן, 
פוזנא-הורודנא,
בית הכנסת הישן בפראג.

לרוב, לכל ענף היה מבנה כללי קבוע, והנוסחים השונים התפלגו בסדר הספציפי של הסליחות. מבין נוסחים אלה, הנפוצים ביותר בקהילות בישראל ובארצות הברית כיום הם ליטא (1 בנוסחאות אשכנז המזרחי) ופולין (2 בנוסחאות אשכנז המזרחי), ואילו נוסח בהמן (3 בנוסחאות אשכנז המזרחי) הוא הנפוץ בקהילות אנגליה.

בקשות שנכתבו בארמית
בסליחות ישנן בקשות שנכתבו בארמית, כגון מחי ומסי ועוד. על בקשות אלה יש מחלוקת האם ניתן לומר אותן בתפילת יחיד, והדעה המקובלת היא שאין לאומרם ללא מניין. על פי התלמוד,חלק מן הפוסקים כתבו שאסור ליחיד לומר בקשות בלשון ארמי אלא רק כאשר הם נאמרים בתפילת הציבור, וכך נפסק בשולחן ערוך. על פי פסיקה זו, קבע רבי אליה שפירא שיחיד האומר סליחות ידלג הבקשות שנכתבו בארמית, ודבריו הובאו בפוסקים האחרונים, כגון משנה ברורה וילקוט יוסף. מנגד, ישנם פוסקים הסבורים שממקורות אחרים עולה שמותר לומר בקשות בלשון ארמי, ושכך היה המנהג בעדות שונות (עיראק, תוניס, תימן ומרוקו), ולכן מתירים אמירת הסליחות שבארמית גם ביחידות.

פיוטים בולטים
שמאל|ממוזער|200px|שער שערי תשובה, סידור סליחות. נדפס בליבורנו ה'תרמ"ח 1888
 הנשמה לך  אדון הסליחות  מכניסי רחמים"הנשמה לך
והגוף פעלך (יצירתך)
חוסה על ישראל עמך
הנשמה לך והגוף שלך
ה' עשה למען שמך
אתאנו (באנו) על שמך ה'
עשה למען שמך
בעבור כבוד שמך
 כי אל חנון ורחום שמך""אדון הסליחות, בוחן לבבות,
 גולה עמוקות, דובר צדקות,
 חטאנו לפניך – רחם עלינו.
 הדור בנפלאות, ותיק בנחמות,
 זוכר ברית אבות, חוקר כליות,
חטאנו לפניך – רחם עלינו.""מכניסי רחמים,
 הכניסו רחמינו לפני בעל הרחמים
 משמיעי תפילה,
 השמיעו תפילתנו לפני שומע תפילה"
ממוזער|אדון הסליחות נוסח ספרדים - מקאם נהוונד. שרים מתפללי בית הכנסת עדס (חלבים) בירושלים הוקלט בעת תפילת הסליחות, 1982. מקליטה: חנה אנגלרד.

הפיוט אדון הסליחות הוא הפיוט המפורסם ביותר בתרבות הישראלית, ומסמל עבור רבים את אווירת הסליחות ויום הכפורים. הפיוט מקובל בכל קהילות הספרדים, מיהדות מרוקו שבמערב ועד יהדות הודו שבמזרח. בנוסף, הפיוט מושר בנוסח איטליה.

הפיוט מכניסי רחמים עורר פולמוס סוער, שכן הוא כתפילה אל המלאכים, דבר המנוגד לדברי רבי יודן בתלמוד הירושלמי: , וכן לעיקר האמונה החמישי לפי הרמב"ם. לעומת המתנגדים, התומכים מסתייעים בכך שהתפילה מופיעה כבר בסדר רב עמרם גאון, וכן במאמרי חז"ל דוגמת , וכן . התומכים באמירתו, מחלקים בין בקשה מהמתים או המלאכים עצמם, שאסורה, לבין הבקשה שיבקשו מהבורא רחמים, ובפיוט, שיכניסו את תפילותינו. אחרים טענו שבתפילה זו הכוונה לבקשה מהבורא עצמו, בדרך מכובדת: .

הפולמוס לא הוכרע, וגם בימינו, יש האומרים אותו ויש הנמנעים מאמירתו.

סליחות במועדים אחרים
נוהגים לומר סליחות גם בתענית ציבור, בין בתעניות הקבועות (שבעה עשר בתמוז, תענית אסתר ועשרה בטבת) ובין בתעניות ציבור אחרות, כתענית בה"ב הנהוגה בקרב האשכנזים. יש הנוהגים להתענות ולומר סליחות (או אפילו לומר סליחות בלי לצום) גם בערב ראש חודש, המכונה יום כיפור קטן, ובימי השובבי"ם. בנוסף על כך, בקהילות רבות היו נהוגות תעניות ציבור מקומיות לרגל מאורעות שאירעו באותה קהילה, ואף בהן נאמרו סליחות, לעיתים סליחות שנכתבו במיוחד עבור יום זה ולעיתים סליחות רגילות. למשל, ביהדות פולין נהגו לומר סליחות בכ' בסיוון על פי תקנת הש"ך וועד ארבע ארצות, לזכר גזירות ת"ח-ת"ט. כיום השתמר מנהג אמירת הסליחות רק במספר חצרות חסידיות כגון חסידות בעלז. יום זה נקבע כיום תענית כבר בזמן הראשונים עקב עלילת הדם בבלואה בצרפת בשנת ד'תתקל"א 1171, ואף אז נקבעו סליחות ביום זה.

המנהג המקורי הוא לומר סליחות בתענית ציבור בתוך חזרת הש"ץ, בברכת סלח לנו (ומכאן השם 'סליחות'), אולם במרבית הקהילות עברו לומר אותן לאחר חזרת הש"ץ, בחלק התחנון, בעקבות פסק השולחן ערוך.

בתשעה באב נהגו בבבל בימי הגאונים לומר סליחות כבכל תענית ציבור (כמופיע למשל בסדר רב עמרם גאון ובסידור רב סעדיה גאון), וכך נהגו גם בנוסח ספרד העתיק. אולם, בתקופה מסוימת חדלו הספרדים מכך, וכיום אין מנהג האומר סליחות בתשעה באב, אלא קינות לתשעה באב.

בצום גדליה, למנהג האשכנזים (למעט חב"ד) אין אומרים סליחות בתפילת שחרית ככל תענית ציבור, כיוון שכבר אמרו סליחות באשמורת הבוקר ככל ימי עשי"ת (אולם משלבים בסליחות באשמורת פיוטי סליחות שעוסקים בצום גדליה). בנוסח הספרדים ובנוסח איטליה אומרים סליחות פעמים, הן באשמורת ככל עשי"ת והן בתפילת שחרית כתענית ציבור.

בנוסף לסליחות הנאמרות בתענית ציבור, היו קהילות אשכנזיות שנהגו לומר סליחות בליל הושענא רבה. כמו כן, היו חברות שומרים לבקר שנהגו לומר סליחות בכל יום שאומרים בו תחנון, ואמרו תחינות ופיוטים אחרים בימים שאין בהם תחנון.

ראו גם
 וועקער
 אל ארך אפים

לקריאה נוספת
 , וכן תקציר המאמר.
 .
 .
 אלעד פורטל, אילת השחר - דיואן לימי הסליחות, פיוטי הסליחות שחוברו בצפון אפריקה בין השנים 1391–2001, הדסים, תשע"ג.
 לקט פיוטי סליחות, מאת פיטני אשכנז וצרפת, אסף מכתבי יד דניאל גולדשמידט, הגיה עיבד ובאר אברהם פרנקל, ירושלים תשנ"ג. 2 כרכים.

קישורים חיצוניים


 הלכות סליחות באתר 'אהלי הלכה' של הרב יעקב אריאל שליט"א


 סדר הסליחות עדות המזרח מנוקד באתר פרשת יהדות
 חודש אלול חודש הסליחות - באתר מט"ח

 הרב אליהו רחמים זייני, "סליחות, תשובה, רחמים", מאמר מתוך אתר ישיבת אור וישועה.
 פיוטים לסליחות מאתר הזמנה לפיוט.
 פיוטים לסליחות באתר הספרייה הלאומית
 הרב ברוך שלום הלוי אשלג, "סליחות", מאמר מתוך שלבי הסולם-מועדים.
  סליחות בנוסח עדות המזרח עם החזן משה חבושה באתר יוטיוב אלול תשע"ז
 נוסח הסליחות השלם לעדות המזרח ויהודי ספרד באתר אשובה






הערות שוליים

*
קטגוריה:תפילות ביהדות
קטגוריה:סוגי פיוט
קטגוריה:מחילה
קטגוריה:ימים נוראים
קטגוריה:אירועים בחודש אלול
קטגוריה:אירועים בחודש תשרי
קטגוריה:תשובה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה