סריגה

ממוזער|250px|ילדה אוחזת במסרגות|טקסט=
ממוזער|250px|כיפות סרוגות|טקסט=
ממוזער|250px|גראפיטי סרוג

סריגה היא אחת ממספר דרכים להפוך חוט או סיב ליריעה. תוצר הפעולה נקרא סריג. בניגוד לבדים ארוגים, שבהם חוטי השתי קלועים בחוטי הערב בהצלבה, בדים סרוגים מכילים שורות מקבילות של חוט אחד מתמשך. השורות מחוברות האחת לשנייה באמצעות לולאות, הנקראות "עיניים", שבהן לולאות קצרות של חוט משורה אחת, כרוכות סביב לולאות מהשורה הסמוכה. סריגה יכולה להיות מבוצעת בעבודת יד או במכונות. (סריגה במסרגה אחת בעברית או באנגלית ״קרושה״ איננה יכולה להיסגר על ידי מכונה.) ניתן לסרוג עם כל חוט גמיש אך לרוב סריגה נעשית עם צמר כבשים, כותנה, סיבים סינתטיים מחומרים שונים ופשתן. (לרוב משתמשים בחוטים סינתטים מפני עלות המחיר) מאז המצאת מכונות הסריגה ובעיקר עם התפתחות חומרים מעשי ידי אדם, משתמשים בבדים רבים סרוגים ולא ארוגים, כיוון שלסריגים ולאריגים יש תכונות שונות - סריגים הם גמישים בעוד אריגים נוטים להיות בעלי יכולת מתיחה פחותה, גמישות הסריגים מאפשרת ללבוש אותם על ידי מתיחתם, בלא צורך בכפתור או רוכסן.

דוגמאות הסריגה מורכבות מכמה צורות של קיבוץ עיני ימין או שמאל, ועל כן נוצרו ראשי תיבות מקובלים למונחים ברוב השפות, ועם הגלובליזציה נוצרו סימנים בין לאומיים. מועצת מלאכות החוט האמריקאית פרסמה לוח סימני סריגה שמכיל גם סימנים לסריגת צמות.

 אופני העשייה הנפוצים ליצירת סריגים 
סריגה בשתי מסרגות לפחות עליהן סורגים עיניים, שנקראות עין ימין או עין שמאל על פי כיוונן.

קיימים מספר סוגי מסרגות:

מסרגות שיפודים הן בדרך כלל בעלות חוד בצד אחד המשמש לסריגה ובליטה בצד השני שמונעת מהעיניים ליפול מהשיפוד.

מסרגה עגולה היא בעלת שתי מסרגות המחוברות זו לזו בחוט גמיש ומאפשרת לסרוג משהו גדול, רחב מאוד או שני פריטים זהים בבת אחת, וכן מאפשרות סריגה במעגל.

מסרגות דו צדדיות (DPNs) (נקראות בעברית לעיתים "מסרגות גרביים" או "5 מסרגות") הן בעלות חוד בשני צדיהן ולרוב יהיו קצרות ממסרגות השיפודים. נהוג להשתמש ב-4 או 5 מסרגות דו צדדיות ליצירת צורות עגולות. שימושן דומה לשימוש המסרגות העגולות והן מאפשרות לסרוג במעגל גם בהיקפים מאוד קטנים.

בנוסף לסריגה הקלאסית, שנקראת סריגה בשתי מסרגות (knitting) קיימות שיטות סריגה נוספות
בזמן העתיק, יצרו סריגים בעזרת מחט, בליפוף על כל עין לחוד, באופן עשייה שנקרא Nalbinding .
עבודת קרושה נעשית במסרגה אחת עם וו בקצה, שבה יוצרים עיניים, היוצרות חצאי עמודים, עמודים, עמודים כפולים, ועמודים משולשים.
סריגת שרוכים (i-cord) בה לרוב משתמשים בכלי קטן בעל חור במרכזו ומספר מסמרים בראשו. בזמן הסריגה השרוך נוצר לתוך החור ויוצא מתחתית הכלי.
סריגת נול הנעשית בעזרת נולי סריגה שהם משטחים או טבעות בצורות וגדלים שונים בהם תקועים מסמרים בולטים או מקלות קצרים.
קיימת גם סריגת אצבעות הנעשית בעזרת חוט ללא כלי עזר, ובהן מתבצעת סריגה על אצבעות או בעזרת הזרועות ללא שום מסרגה.
סריגה במכונות סריגה ידנית מכניות או חשמליות.

בכל אופני הסריגה, נוצרות דוגמאות שונות על ידי שילובים של העיניים.

הסריגה בהיסטוריה
הסריגים העתיקים ביותר שנמצאו, נכון לשנת 2004, הם קטעים שנסרגו בטכניקת Nalbinding, תוארכו לשנת 256 לפני הספירה ונמצאו בחפירות דורא אירופוס, הנמצאת בצפון סוריה המודרנית. כמה סריגים עתיקים נוספים נמצאו גם במצרים, כשברוב המקרים מדובר בגרביים, שכונו גרביים קופטיות, ובהמשך נקראו גרביים רומיות-מצריות. הסריגה התפתחה בארצות הים התיכון עוד לפני הספירה ומשם התפשטה לאירופה. במקור הסריגה הייתה מקצוע גברי. בימי הביניים סרגו בעיקר כפפות, גרביים וצעיפים לאנשי כמורה רמי מעלה, מחומרים יקרים: משי, חוטי כסף וזהב. הגילדה המקצועית הראשונה לסריגה הוקמה בפריז בשנת 1268. סריגה הפכה לעיסוק ומקצוע ביתי לנשים רק בשלהי המאה ה-15, בתקופה שבה הבנים נשלחו לחינוך ציבורי שבו למדו כתיבה, קריאה וחשבון, והבנות שחונכו בביתן או במנזר, קבלו חינוך שמכשיר אותן להיות עקרות בית. כבר במאה ה-14 מתחילים לראות בכנסיות ציורים של מדונות סורגות. עליית הפופולריות של גרביים סרוגים חלה בסוף המאה ה-17 - בין מיליון לשני מיליון זוגות גרביים סרוגים יוצאו מבריטניה לשאר אירופה.
בתקופת המהפכה הצרפתית שיחקה הסריגה תפקיד חשוב ודוגמאות הסריגה שימשו להעברת מסרים סודיים בין המורדים. בשנת 1884 יצאה לאור בצרפת The Complete Encyclopedia of Needlework. בפרק 10 המוקדש לסריגה, מוצאים הוראות להעלאת עיניים, סריגת גרביים, חיזוק ותיקוני סריגה. הוראות לסריגת קטעים לעיטור כלי מיטה, פסי תחרה לעיטור בגדים או מדפים. כל הפריטים שימושיים ומיועדים לקישוט הבגדים או הבית.

לאורך חופי אנגליה, היו הרבה דייגים וספנים, לבושם כלל תמיד סוודרים חמים מצמר כבשים. בחלקים נבחרים של הסוודרים הללו נסרגו תמיד דוגמאות מעניינות, כדי לסמן מאיזה אזור ולעיתים אף מאיזה כפר בא לובש הסוודר הזה. על פי סיפורים עממיים, דוגמאות אלו עזרו להחזיר את גופות הדייגים שטבעו לכפר שממנו באו. על כן שמות חלק מהדוגמאות הוא על שם המקומות או האזור ממנו באו.

בתחילת המאה ה-21, הסריגה על כל צורותיה משמשת גם ליצירת אמנות, כחלק מ'אמנות הסיבים'.

סריגת משטחים מהם אפשר לתפור פריטים 
ללא מסגרת|שמאל
בסריגה מסוג זה משתמשים בדרך כלל בשתי מסרגות ישרות מחודדות בצד אחד ובעלות בליטה בצד השני כדי למנוע את נפילת העיניים. עובי המסרגות, בשילוב עם עובי חוט הצמר ומתח הסריגה יקבעו את מידת הצפיפות של הסריג. בכל אופני הסריגה נהוג לסרוג דוגמית לקנה מידה, כדי לדעת כמה עיניים יש להעלות על המסרגה ולקבל סריג במידות הרצויות, כי לא כל סורג או סורגת יוצרים באותו מתח.

בתחילת הסריגה יוצרים בדרך כלל בסיס של לולאות הקשורות אחת לשנייה, סביב אחת המסרגות ("העלאת עיניים"). המסרגה השנייה משמשת כדי להגיע לכל אחת מהלולאות בזו אחר זו, ולשלב בתוכן לולאה חדשה מחוט הסריגה. בצורה זו נוצרת שורה חדשה של לולאות בראש שורת הלולאות הקודמת.

ניתן לסרוג בשורות הלוך וחזור, או באופן מעגלי, בדרך כלל על ידי שימוש במספר מסרגות, או ב'מסרגה העגולה'.

שתי העיניים הבסיסיות הן ימין ושמאל. למעשה, שתי העיניים הללו הן זהות. זוהי למעשה אותה הפעולה בהיפוך. עין ימין נוצרת על ידי הכנסת המסרגה בחלק האחורי של הלולאה ומשיכת החוט כדי ליצור לולאה חדשה, בעוד שעין שמאל נוצרת על ידי הכנסת המסרגה בחלקה הקדמי של הלולאה, ומשיכת החוט כדי ליצור לולאה חדשה.

 סריגה ללא תפרים 
סריגה בעיגול, על גבי כמה 'מסרגות גרביים' או על 'מסרגה עגולה', יוצרת סריג ללא תפרים. במקרה זה סורגים כל הזמן על אותו הצד של הסריג, ויש להתאים את הדוגמה לכך.

סוודרים ואפודות שנסרגים ללא תפרים 'בחתיכה אחת', נסרגים לרוב מפתח הצוואר כלפי מטה בשיטה הנקראת רגלן, סורגים קודם את החלק העליון של החזה והזרועות בעיגול גדול, לאחר מכן בגובה בית השחי מפרידים את העיניים לשני השרוולים, ואת הצד הקדמי והאחורי מחברים יחד לעיגול אחד וממשיכים לסרוג כלפי מטה. בצורה זו אפשר גם לסרוג סוודרים בצינורה קרושה בחתיכה אחת ללא תפרים.

יש גם אפשרות לסריגת סוודר משרוול אחד שבקצהו העליון מעלים עיניים לכיוון גוף הסוודר וסורגים את הסוודר בשורות מאונכות לכיוון המותניים, באמצע העליון פותחים פתח לצוואר סוגרים אותו ואז ממשיכים לסרוג לכיוון השרוול השני ומסיימים בקצה השרוול השני.

ניתן לסרוג כך ששורה אחת היא עיניים ימניות והשורה הבאה היא עיניים שמאליות וחוזר חלילה. סוג סריגה זו משמש בסריגה תעשייתית של חולצות טי וסריגים שיוצרו על ידי מכונה. דוגמה שונה תיווצר אם כל השורות תהיינה לאותו הכיוון. ניתן ליצור מרקמים שונים על ידי שילובים שונים של שני סוגי העיניים ושל שני סוגי חוטים או יותר.

סריגה ללא תפרים מקובלת מאוד בבגדי תינוקות וילדים, גרביים כובעים ושרוולי סוודרים.

 שילוב צבעים בסריגה 
אפשר לשלב צבעים ודוגמאות תוך כדי הסריגה, לא רק על ידי החלפת עין ימין בשמאל, אלא גם על ידי סריגה של כמה צבעים במקביל באותה שורה. כך אפשר ליצור צורות, תבניות ודוגמאות מצבעים שונים. במקרה כזה יש לעבוד עם שני חוטים בצבעים שונים ולהחליף חוט בכל פעם על פי מספר העיניים הרצוי. אפשר ליצור מגוון רחב וצבעוני על ידי כך. אפשר גם לסרוג בחוטים בעלי צבעים מתחלפים היוצרים בעת הסריגה דוגמאות צבעוניות מגוונות.

דוגמה לאמן סריגה אנגלי מוביל בתחום הוא קאפה פאסט . בספרו "Glorious Knitting" ניתן למצוא דוגמאות עשירות ומגוונות לסריגה בצבעים רבים ומשתלבים.

 סריגת קרוֹשֶה 
ממוזער|וידאו המדגים סריגה במסרגה אחת.
סריגה במסרגת קרס אחת, המוכרת בלעז בשם Crochet, מתבצעת על ידי מסרגה אחת צרה עם קצה מעוקל המיועד לעזור בתפיסת ומשיכת חוט הסריגה. בסריגה זו מתחילים ביצירת לולאה ראשונית ולאחר מכן מושכים באמצעות המסרגה חוט דרך הלולאה הקיימת. כך שבכל פעם ישנה לולאה אחת שאיתה עובדים ודרכה משחילים את החוט וכך יוצרים את הלולאה הבאה. שיטת סריגה זו משמשת ליצירת מפות ווילונות, וכן לסריגת כיפות, כובעים מפיות להחזקת סירים חמים ותיקים. באמנות נפוצה סריגת קרושה בצורה חופשית (Free form Crochet) שממנה יוצרים כל מה שרוצים (כולל חפצי אמנות) ועיקרה שאין צורך לחזור על אותה הדוגמה כל הזמן. ביו אמני תנועת הדאדא, הייתה סופי טויבר-ארפ שיצרה חלק ניכר מיצירותיה בצורה זו. אמנים ידועים בסגנון זה הם סילביה קוש (Sylvia Cosh) ג'יימס וולטרס (James Walters), ופרודנס מאפסטון (Prudence Mapstone).

סריגה תעשייתית
במפעלי הסריגה נעשה תהליך הייצור במכונות סריגה. ישנה הבחנה בין שני סוגי מכונות: מכונות סריגה שטוחות ומכונות סריגה עגולות. מכונות הסריגה העגולות הן בעלות כושר ייצור גבוה ומיועדות בעיקר לסריגת הלבשה תחתונה, גרביונים ועוד פריטים המיוצרים מחוטים דקים. מכונות הסריגה השטוחה הן מכונות הסריגה הקלאסיות. במכונות אלה מייצרים את המוצרים הקלאסיים - סוודרים. טכניקת הסריגה שלהן מאפשרת מגוון דגמים. כל מכונות הסריגה החדשניות המיוצרות בתחילת המאה ה-21 הן ממוחשבות ומתוחכמות מאוד מבחינת כושר הייצור.

תהליך הייצור הוא כדלקמן: את החוט מעבירים במכונות סלילה דרך גלילי שעווה כדי לתת לו מעטה שמנוני שיעזור בתהליך הסריגה. את סלילי החוטים מניחים על המכונות ומשחילים אותם דרך מובילי החוטים. את דוגמת הסריגה שמתוכנתת מראש על גבי דיסקט מעבירים אל המכונה. בתהליך הסריגה נסרגים בדים שעוברים אשפרה (גיהוץ בעזרת אדים). את הבדים המגוהצים מעבירים למחלקת הגזירה ומשם למתפרות ולמחלקות האריזה. סביב מפנה המאה ה-21 עבר רוב ייצור הטקסטיל בעולם לסין.

סריגה בישראל
ממוזער|250px|סריגה בישראל. תל אביב הקטנה - שדרות רוטשילד
ממוזער|כיסאות צהובים ריקים בכיכר החטופים עם בובות וצעיפים סרוגים המסמלים את הילדים שנחטפו בטבח השבעה באוקטובר

במלחמת השחרור סרגו בישראל 'כובעי גרב' ללוחמי ה'פלמ"ח', ומנהג זה היה נפוץ עד מלחמת ששת הימים. עם התרחבות הייצור המתועש של מוצרים סרוגים ירדה קרנה של הסריגה כמלאכת יד. עלות הצמר הייתה לעיתים גבוהה ביחס לעלות רכישת סוודר שיוצר במדינות עניות.

אף על פי שאנשים רבים מעדיפים ללבוש סריגים מתועשים זולים ונוחים לכביסה במכונה, יש גלים של עניין מחודש בסריגת יד, אנשים שמחפשים ביטוי אישי, או כאופן יצירת אמנות ; סבתות טריות שסרגו בצעירותן, הפסיקו לסרוג וכעת כשנולדים נכדים, מגלות את שמחת היצירה של בגדי תינוקות; נשים שסורגות בהתנדבות לפגים, להם קשה לקנות בגדים מתועשים; סריגת כובעים וצעיפים לנשים שעברו טיפולי סרטן. כמו כן ישנן נשים שיוצרות לעצמן ולחברות צעיפים ייחודיים, שנלבשים לא רק בחורף אלא בקיץ כשמיזוג האוויר מקפיא אולמות ותחבורה ציבורית. גם במאה ה-21 ישנם בתי ספר שבהם מלמדים סריגה כחלק ממערכת הלימוד.

במאה ה-21, כחלק מהתהליך הגלובלי של מעבר רוב תעשיית ייצור הטקסטיל לסין, נסגרו רוב מפעלי הסריגה בישראל. נותרו מספר יצרנים בודדים אשר נותנים שרותי סריגה למעצבים בשוק המקומי ומפעל "אסיב תעשיות טקסטיל" מקיבוץ אפק, אשר סורגים על "מכונות סריגה עגולות" ומייצאים את כלל תוצרתם למצרים תחת הסכמי QIZ.

כניסתן של הרשתות החברתיות באינטרנט והמסחר המקוון חידשו את העניין בסריגה בקרב הדור הצעיר בישראל, וכך גם במדינות נוספות. כמו כן, סריגה במסרגה אחת ממשיכה להיות נפוצה, בין השאר לצורך סריגת כיפות, כובעים, שמיכות לתינוקות ועוד.

 סריגה ומדע 
סורגות פיתחו במשך הדורות פתרונות לעיצוב סריגים בעלי צורות בעזרת קנה המידה, מדידת הגוף או החפץ שאותו התכוונו להלביש. הן חישבו ופיתחו טבלאות ליצירת הבגדים הללו לכל המידות הנחוצות. אחד הפיתוחים המאתגרים היה רעיון הגרב, שצריכה לכסות כף רגל, עקב וקרסול, כך שהחלק של הקרסול צריך להיות סרוג כך שלא יגלוש למטה. מתמטיקאיות מצאו דרך להשתמש בסריגה וקרושה כאמצעי להדגים צורות מתמטיות שקשה היה להדגימן בצורה אחרת. גמישות הסריג מאפשרת תמרון הצרה-הרחבה בכל נקודה רצויה.

ב-2004 פרסמו המתמטיקאית ההולנדית הינקה אוסינחה  יחד עם בעלה ברנד קראוסקופף דגם של 'יריעת לורנץ' בקרושה. בשנת 1981, סטודנטית הראתה לסורגת אליזבט זימרמן  איך ליצור טבעת מביוס מפיסת ניר ארוכה וצרה. זימרמן סרגה פס ארוך, סובבה קצה אחד, תפרה את הקצוות בתפר נסתר וכך יצרה את צעיף המוביוס הראשון. המבנה הגמיש של סריגים מאפשר גם להדגים ולחקור רעשי אדמה, וכן מחקר על התכונות הפיזיות של חומרים תעשייתיים בעלי תכונות ייעודיות. מחקרים על מבנה סריגים מאפשרים גם מחקרים על מכניקה. ובתורת החומרים.

בבוליביה גויסו נשים סורגות, כדי ליצור התקן לתינוקות שנולדו עם מום לב מולד של צינור עורקי פתוח. ההתקן, שנקרא Nit Occlud פותח על ידי הקרדיולוג פרנץ פרוידנטל , ועשוי מחוט יחיד של ניטינול – סגסוגת של ניקל וטיטניום, אך הוא כה זעיר שאי אפשר לסרוג אותו באופן תעשייתי. ההתקן מוחדר ללב התינוק באמצעות צנתור.

התועלת הבריאותית והחברתית של סריגה
הרבה שנים שימשו מלאכות יד למיניהן כאמצעי לריפוי והשבת השימוש בשרירים פגועים בידיים. בתחילת המאה ה-21 פורסמו מחקרים שמראים שסריגה מאטה תהליכים של דמנציה.

מחקרים שונים מצביעים על תרומה של פעולת הסריגה לבריאות. מחקר בקרב 1000 סורגים וסורגות של Knit For Peace ארגון המאגד 15.000 אנשים שסורגים בהתנדבות לאנשים נזקקים הראה שסריגה מורידה את לחץ הדם, מסדירה את הדופק, מפחיתה דיכאון, מאטה מחלות דמנציה. מחקרים משווים מראים שנשים עם מחלות מפרקים כגון אוסטיאוארטריטיס שסורגות, שיפרו את יכולות התנועה של ידיהן, סבלו פחות מכאבים, והתפתחות המחלה הואטה מאוד. בבריטניה יש קריאה לרופאי משפחה לעודד אנשים לסרוג כדי להפחית במתן תרופות.

מרפאות מאיו (Mayo) בארצות הברית פרסמו הרבה מחקרים רפואיים המראים את התועלות הבריאותיות השונות של הסריגה.

הסריגה היא גם כלי חברתי, אנשים שרואים מישהו סורג בציבור, מרגישים שאפשר לשוחח עם הסורג/ת. ישנן קבוצות של סורגות שנפגשות יחד, מלמדות אחת את השנייה אופני עשיה שונים. בארצות הברית לאחר נפילת המגדלים ב־9/11, אנשים חיפשו נחמה בקבוצות של סורגות.

בארצות הברית ובברזיל מעודדים אסירים בבתי סוהר, ליצור מוצרים שונים במלאכת יד לעצמם ולמכירה, רבים בוחרים בסריגה. נמצא שזה משחרר לחצים, מפחית תוקפנות, מעודד כושר חברתי וגאווה במעשי ידיהם.

בסקר שנערך על ידי פיפה בורנס ורוזמרי פאן דר מאר מטעם אוניברסיטת וולונגונג באוסטרליה עלה שסריגת יכולה לשפר את בריאות העוסקים בכך. בסקר נשאלו 8000 אנשים, מתוכן 99% נשים, מחציתן בגילאי 41 עד 60, על הרגלי הסריגה שלהן. רובן ענו שהן נוטלות סורגות ברוב ימי השבוע אם לא כל יום (77%). בסקר נמצא ש-90% אמרו שהסריגה הרגיעה אותם, 82% אמרו שהפעולה גורמת להם אושר. מעל 70% חשו שהסריגה שיפרה את הזיכרון וכושר הריכוז שלהם.

מגפת הקורונה שפשטה בעולם בתחילת שנת 2020, ושבגללה אנשים נסגרו בבתים מחשש הדבקה, השיבה אנשים רבים שוב לסרוג, או לעסוק במלאכת יד כלשהי, חלק כדי לשחרר לחצים ולהעביר את הזמן וחלקם כדי ליצור משהו שלא יכלו לקנות, ולהרגיש 'מועילים'. יש גם אנשים שצינרו או סרגו מסכות פנים, אבל הן אינן יעילות כמו מסכות הבד. חוקרי חברה ופסיכולוגיה מגלים עניין בתופעת 'החזרה למלאכות' וכותבים שהעוסקים במלאכות בזמני לחץ וחרדה, חשים שעל ידי יצירת משהו במו ידיהם, הם מוכנים יותר לשרוד את התקופה הרעה.

בישראל נולדים כ-15.000 פגים כל שנה, התינוקות שנולדו טרם זמן נמצאים בסכנת בריאותיות קשות. הסתבר במחקרים שבובת תמנון מצונרת במסרגה אחת מרגיעה ומנחמת את הפגים, ומפחיתה את הסיכון שהם ימשכו בצינורות שהם מחוברים אליהם. קבוצות של סורגות מתנדבות ברחבי הארץ סורגות בובות תמנונים ותורמות אותן לבתי החולים.

במרץ 2024, פרסמה אוניברסיטת גוטנבורג (Gothenburg) מחקר חדש על התועלת של הסריגה לאנשים עם בעיות נפשיות. תוצאות המחקר התפרסמו ב־Journal of Occupational Science. החוקרת הראשית היא יואנה נורדסטרנד (Joanna Nordstrand) מרפאה בעיסוק שחקרה את הנושא באוניברסיטת גוטנבורג לקראת הדוקטורט שלה. במחקר נבדקו 600 רשומות של דברים שאנשים עם בעיות נפשיות כתבו על עצמם ועל ההשפעה המרגיעה של הסריגה עליהם. הרשומות נאספו מאתר הסריגה הבינלאומי Ravelry. הרשומות נבדקו בשיטות מקובלות לניתוח תוכן איכותי. הסריגה נתנה לאנשים אפשרות להשתחרר מלחצים, כתחביב זה נתן להם זהות וקשרים חברתיים, הסריגה גם עזרה לארגן את חייהם, מה שהועיל לבריאותם. שותפים למחקר של יואנה אישרו את הדברים. במחקר מובאות ציטטות מאנשים המציינים שהעדיפו לסרוג מאשר לקחת תרופות ושאכן הסריגה הרגיעה אותם.

סריגה להעברת מסרים

בזמן מלחמות העולם היו מרגלות, שהשתמשו בסריגה שלהן, גם כדי להצדיק ישיבה ממושכת בגנים או ספסלים ציבוריים בזמן תצפית על מטרה, וגם כדי להעביר מסרים בקוד נסתר.

סריגה באמנות
לאורך ההיסטוריה אין ספור ציירים וציירות ציירו נשים, ילדות ואף כמה גברים, סורגים. תופעה מפורסמת בהקשר זה היא נטייתם של ציירים במאה ה-14 לצייר מדונות סורגות, מה שמלמד אותנו על טכניקות סריגה שכבר היו מקובלות בעת ההיא, ועשוי לרמוז על כך שסריגה הפכה לנפוצה יותר בתקופה זו בקרב נשים ממעמד גבוה במרכז אירופה. גם חלוצי הצילום חשבו שהסורגים הם נושא מעניין לצילום.

האמנית הבריטית שירלי קמרון הציגה בסוף שנות ה-70 מיצגים, שבהם היא סרגה בציבור, מיצגים שונים שמדדו זמן, או היו להם אמירות על מצב הנשים בתקופתה.

סריגה בספרים
הסריגה מופיעה גם בספרות המבוגרים ובספרי ילדים. גם כהוראות וגם כסיפורים.

בישראל כתבה אסתר קל את הספר לנוער "לבת וגם לבן לא יזיק לדעת" שבו יש פרק המדבר על אב שלימד את בתו לסרוג.

את הספר "סבתא סורגת" כתב אורי אורלב ואיירה אורה איתן. בספר מתוארת אישה שהגיעה לעיר קטנה, ובידיה רק זוג מסרגות ומקל נדודים. היא סורגת עולם שלם אבל כשראש בעיר ויועציו רוצים לגדר את יצירותיה, היא כועסת ופורמת אותן.

שולמית הרטל פרסמה בשנת 1970 את הספר 'בוטיק בבית', 100 עבודות-יד נוספות לבנות הנעורים, בו היא נותנת שלל עצות לעשיית חפצים ומתנות אחרות בפרק 'לקראת יום האם : אילו מתנות נכין לאמא?' היא מיעצת למי ש'ידיהן זריזות במלאכת הסריגה' להכין לאמא 'מערכת שלמה המורכבת מארנק, כובע וצווארון'. בפרק 'עבודות מחוט ומצמר' היא נותנת הוראות סריגה ל'צעיף סריג-אריג, לכובע לאמא, עניבה לאבא ולמחממי ביצים'. בפרק 'שמא נעשה משהו למען אחינו הקטן? היא נותנת הוראות לסריגה כובע - צעיף ומחמם לבקבוק.

מילוני סריגה
יש כמה סוגים של מילוני סריגה. יש מילונים שבהם יש איור או צילום של דוגמה, יחד עם שם הדוגמה והסבר כיצד לסרוג אותה. לרוב הדוגמאות מקובצות על קבוצות נושא כגון 'תחרה', 'סריגה בעיגול, 'צמות וכדומה. לעיתים צילום כזה רק מראה צילום או איור של הדוגמאות בלי לתת שם לכל דוגמה בנפרד.

סוג שונה של מילון סריגה נותן בסדר אלפביתי מונחים של סריגה, ולעיתים גם הסברים היסטוריים, יש מילון מונחי סריגה אמריקאי, שבו מופיעה הגדרה Foreign terms שכוונתו מונחים שאינם באנגלית ותחתם מופיעים תרגומי מונחי סריגה בתרגום מאנגלית לצרפתית, מאנגלית לגרמנית ומאנגלית לאיטלקית.

מיחזור משביח לבגדים סרוגים

תעשיית הביגוד היא אחת המזהמות הגדולות של הסביבה. בדורות קודמים אנשים שסרגו סוודרים, מכנסיים, גרביים, ועוד פריטי ביגוד, התחשבו במחיר החומר ובזמן שהיה עליהם להשקיע כדי ליצור את הפריט. הם חיזקו מראש מקומות רגישים ואיחו חורים בסריגים, בעיקר במקומות הרגישים, כדי לאחות גרביים נוצרו כל מיני אמצעים מעץ בצורות של ביצה או פטריה, כדי להקל על איחוי הגרב. כאשר בגד סרוג כבר לא התאים להם מסיבה כלשהי, הם פרמו את הצמר, גלגלו אותו על לוח כלשהו או על קולב פלסטי, מה שהקל על תליית הצמר לייבוש, טבלו במים, כדי ליישר את סלסולי החוט. כשהחוטים התיישרו גלגלו אותם ושבו וסרגו מהם פריט חדש. לעיתים השתמשו בחוטים של שנים או יותר סוודרים קטנים לעשיית סוודר חדש. באתר פינטרסט יש מאגר גדול של סוודרים שהושבחו כך.

המצב האקולוגי והכלכלי של העולם מחייב מיחזור של סריגים, כמו של כל מוצרי הטקסטיל.

היתרון של סריגים הוא שאפשר לעשות מהם הרבה פריטים אחרים. סריגים מצמר טבעי אפשר להפוך ללבד. סריגים סרוגים ביד כמו גם סריגים מתועשים אפשר גם לחתוך כדי לשנותם או לתפור מהם משהו שונה.

השיטות המוקדמות לסריגה בחוטי טריקו הייתה על ידי מיחזור בדי טריקו, אותם חתכו לרצועות צרות וסרגו עם החוט שמתקבל.

בשנת-2022 יצא לאור הספר "On Mending, Stories of damage and repair" של סיליה פים (Celia Pym). הספר כולל סיפורים של אנשים שהביאו למחברת סריגים ל"איחוי". חלקם על האנשים שיצרו את הסריגים וחלקם על האנשים שבקשו לאחותם כדי לשמרם ואף ללבוש אותם. הספר נכתב במטרה לחבר בין זה שכאשר אנשים מתחום הסריגה שומעים את המילה איחוי, הם חושבים באופן מיידי על "איחוי גרביים", לבין זה שגם העצמות והגוף שלנו לעיתים מתאחים.

ראו גם
פנאי
רקמה
תפירה
סריגת שתי
אמיגורומי - אמנות יפנית של סריגת בובות
אמנות סיבים
גרביונים
תחרה
ריפוי בעיסוק
מיחזור משביח לבגדים
גרב
סריגה וקרושה בסגנון חופשי
תפירה איטית
כובע גרב
סוודר
קרדיגן
איחוי (מלאכת יד)

 קישורים חיצוניים 
 הנחיות בסיסיות לסריגה (2 מסרגות) כולל איורים של השלבים
 למדו לסרוג (2 מסרגות) כולל ציורים
 איך לסרוג צעיף כולל קישורים לאיורים מפורטים בכל שלב
 איך לסרוג (מסרגה אחת) כולל איורים בכל שלב ומספר עיניים שונות
  "מסיבת סריגה", נשות חיפה סורגות למען החיילים הבריטיים, יומני כרמל, 1940 (התחלה 5:02)




הערות שוליים

*
קטגוריה:מלאכת יד
קטגוריה:טקסטיל