קונפוציוס

קונפוציוס (גרסה לטינית של שמו הסיני; שם משפחה: קונג 孔, שם פרטי: צ'יו 丘, כינוי: ג'ונג ני 仲尼; בסינית: 孔夫子; בפין-יין: Kǒng Fūzǐ, קוֹנְג-פוּ דְזְה, 551 לפנה"ס – 479 לפנה"ס) היה פילוסוף סיני שייסד, על סמך דרכם וחכמתם של מלכים סינים קדומים, את אסכולת "רו" (儒), או בשמה המערבי "קונפוציאניזם", דרך של תיקון עצמי וחברתי והנהגה מדינית, בעלת השפעה מרכזית על התרבות הסינית במהלך הדורות.

קונפוציוס סבר שלימוד ספרי החכמה העתיקים, בצירוף מחשבה, מביא לידי המעשה המוסרי. לפי המסורת הסינית, הוא ערך את "הקלאסיקה של השירים", את "הקלאסיקה של המסמכים", את "הקלאסיקה של הטקסים", פירש את "ספר התמורות", וחיבר את "רשומות האביבים והסתוים". אמריו ושיחותיו של קונפוציוס נאספו על ידי תלמידיו, או על ידי תלמידי תלמידיו, לספר "המאמרות", שהתקבל כספר היסוד של הקונפוציאניזם.

קונפוציוס הורה בעיקר אנושות (אורח חיים מוסרי שלם, נאמנות ואמפתיה, דאגה לבריות), ומאמץ אמיתי וממשי ללמוד ולעשותג'ו שי, "צ'ו צו לו-יי, 19:2a. הדרך שהורה קונפוציוס מסוכמת בכלליות בתחילת הספר "לימוד הגדול" באופן הבא: "דרך לימוד הגדול: להאיר אור המידות, לאהוב את העם, ולנוח בתכלית הטוב".

הדרך שלימד קונפוציוס פותחה ופורשה בדורות הבאים על ידי דזנג דזה, דזה-סה, מנג-דזה (מנציוס), ושון-דזה; בתקופת שושלות טאנג וסונג פורשה והועמקה על ידי החכמים הנאו-קונפוציאנים (במיוחד ג'ו שי); הייתה מקור השראה לגדולי המשוררים הסינים, כגון טאו יואן-מינג ודו פו; שימשה בתקופת שושלות מינג וצ'ינג יסוד לבחינות הקבלה לפקידות (שירות המדינה) של הקיסרות הסינית; באופן כללי עיצבה, לכל הפחות עד למהפכה הקומוניסטית, את האופי והשקפת העולם של העם הסיני; והשפיעה על רוב התרבויות של המזרח הרחוק.

חייו
על פי המסורת קונפוציוס נולד בשנת 551 לפנה"ס בעיר צ'ופו, אז בירת מדינת לוּ וכיום שייכת לנציבות ג'ינינג, בדרום מערב מחוז שאנדונג שבמזרח סין. לפי האגדה, ניבא צ'ילין (יצור מהמיתולוגיה הסינית) שבפיו לוח ירקן את בואו לעולם.

קונפוציוס התייתם מאב בגיל שלוש וגדל עם אמו הענייה. בגיל 19 התחתן ונולד לו ילד אך נישואיו לא עלו יפה. מסופר שקונפוציוס עבד כרועה צאן, בוקר, פקיד ומנהל חשבונות. בהיותו בן 23 נפטרה אימו, והוא התאבל עליה במשך שלוש שנים.

קונפוציוס מונה לשר המשפטים במדינה בה נולד וגדל והנהיג רפורמות רבות במחוז. הוא מלא את תפקידו באופן שהיטיב עם התושבים, אך התפטר בגלל תפקוד לקוי, לדעתו, של דוכס מדינת לוּ. לאחר מכן יצא למסע ברחבי סין בחיפוש אחר מקום שיוכל להנהיג על פי עיקרי אמונתו. משלא מצא, חזר למדינתו. קונפוציוס היה ידוע בתשוקתו לספרי חכמה קדומים ולכן ייסד בית ספר לנערים שנועד ללמד דרכי התנהגות.

קונפוציוס הלך לעולמו בגיל 72. הוא נקבר בבית הקברות קונג לין שבמחוז צ'ופו.

קונפוציאניזם

דרכו של קונפוציוס עוברת על הגבול שבין חכמת מוסר לבין דת. מחד, הוא אמר שאדם צריך להתהלך בדרך השמיםספר המאמרות 19.5, שזה מה שהוא משתדל לעשותספר המאמרות 20.3, ושהשמים מכירים אותו ואת דרכוספר המאמרות 15.3; והוא שם דגש על טקסים (לי). מאידך, הוא מיעט לדבר על טרנסצנדנטיות, ועסק בעיקר במוסר בין אדם לעצמו ובין אדם לחברו ובתיקון החברה האנושית.

כתב לין יוטאנג: "הקונפוציאניזם דגל בסדר חברתי רציונלי מתוך גישה מוסרית, המבוססת על תיקון עצמי; כיוון לסדר פוליטי המיוסד על סדר חברתי, מבקש הרמוניה פוליטית המושגת על ידי הרמוניה מוסרית באדם עצמו".

מוסר
עבור קונפוציוס, רצון וטבע אמיתיים, ושלמות מידות פנימית, הם היסוד למעשים ולטקסים ולמוזיקהספר המאמרות 3.3. מאידך, אהבת אנושות דורשת לאהוב ללמוד התנהגות נאותהספר המאמרות 17.8, ובלי טקסים (לי) ההתנהגות אינה ישרה.

במרכז מחשבתו של קונפוציוס המושג רן (אנושות, שלמות המידות, אהבת הבריות), מושג מורכב, שאפשר לפרשו כהצגת הטבע האמיתי, בהתאם לטקסים (לי), ועל יסוד סימפתיה לאחרים. מצפון ואלטרואיזם הן נקודות ההתחלה של רן. מצפון, להיטיב לקרוב ולרחוק. אלטרואיזם, מה ששנוא עליך אל תעשה לאחרים.

מבחינה מוסרית הדגיש קונפוציוס את עדיפותה של דוגמה אישית על פני מערכות חוקים מוגדרות ומוכתבות. לרוב, קונפוציוס מעביר את מסריו באמצעות משלים וכפלי משמעויות, ולא באמצעות חוקים מוגדרים. על כן, את דבריו יש להבין בהקשרם המקורי, ולא לפרשם כלשונם.

תכונותיו וחובותיו המוסריות של איש המוסר
 רן – "חסד", או "אנושיות", היסוד המוסרי העיקרי – הפך מילה נרדפת למוסר.
 יי - צדק, חובה מוסרית.
 ג'ה – חכמה, בינה, דעת – שכל ישר, הבחנה בין טוב לרע.
 סיאו – כיבוד האבות – במקור מושג זה התייחס לפולחן אבות המשפחה, אך הקונפוציאניזם הרחיב את משמעותו גם לכיבוד הורים.
 לי – "טקסים", נימוסים נאותים, דרך ארץ. החובה לשמור על כללי הטקס נועדה לתיקון הסדר החברתי.
 נאמן, מסור ומתחשב, פועל על פי תחושת צדק.
 רחב אופקים, ביקורתי.
 עליו להשקיע בתיקון עצמו (מבחינה רוחנית) למטרת שירות ציבורי – תפקידו האולטימטיבי.

חוק ופוליטיקה
ממוזער|ציור המאה ה-8 של קונפוציוס, מבוסס על ציור מקורי שאבד.
עמדותיו של קונפוציוס בנושא פוליטיקה נבעו מעמדותיו בנושא מוסר. קונפוציוס טען שמערכת החוקים צריכה להתבסס על המוסר הטבעי של בני האדם, כלומר על נטיותיהם הטבעיות של הבריות. הוא התנגד לחוקים שאינם מתבססים על ההיגיון, ולחוקים שנאכפים בעיקר באמצעות פחד.

קונפוציוס טען שהציות לחוק צריך לנבוע מתחושת בושה, במובן חובה מוסרית. על פיו, כאשר אדם מרגיש אשמה כשהוא אינו מציית לחוק, העונש מגיע עוד לפני הפשע.

הנוסטלגיה והשאיפה לעבר רווחות מאוד בתורתו הפוליטית של קונפוציוס. הוא שאף לחזור לתקופת מנדט השמים, ולהביא שלום ושגשוג לעולם.

קונפוציוס אומנם תמך בשלטון הקיסרות הסינית אך בכתביו ניתן למצוא עדויות רבות להגבלות על השלטון, והדגיש את חשיבות ההנהגה הנכונה. קונפוציוס טען שאם הקיסר מנהיג כשורה, הצורך בפקודות מתמעט. קונפוציוס השווה בין יחסי קיסר-נתין ליחסי אב ובנו, ושם דגש על כבוד הדדי והתייעצות.

מורשתו
שמאל|ממוזער|150px|קברו של קונפוציוס
הקונפוציאניזם, תורתו של קונפוציוס, היא אחת מהתורות החשובות ביותר בפילוסופיה המזרחית, וקונפוציוס נחשב עד היום לאחד מהפילוסופים הסינים החשובים ביותר, ואחד ממעצבי התרבות הסינית.

עם השנים דחק הקונפוציאניזם אסכולות פילוסופיות אחרות בסין, כמו המוהיזם והלגליזם, ונהיה לאסכולה העיקרית בסין ובמזרח בכלל. הקונפוציאניזם הפך במשך השנים לשילוב בין דת לאסכולה פילוסופית, ובמשך שנים רבות הוא נחשב ל"דת המדינה" בסין.

תלמידיו ותלמידי תלמידיו של קונפוציוס הפיצו ופירשו את דבריו, ועקב ההיקף והכלליות של דבריו הם פורשו בדרכים שונות. לדוגמה, טענתו של קונפוציוס כי טבע בני-האדם זהה בלידתם, פורשה על ידי מנג-דזה (מנציוס), שטבע האדם טוב מיסודו, ועל ידי שון-דזה שטבע האדם רע מיסודו.

כיוון שקונפוציוס היה מזוהה עם תפיסת "חינוך לכל", לאחר ימיו, עם התבססות הקונפוציאניזם, גישה זו השפיעה יותר ויותר על החינוך המקובל בקיסרות הסינית. עצם הנגשת החינוך לעוד שכבות אוכלוסייה מלבד האליטה היא חלק מהגורמים שהובילו בהדרגה לכך שהחינוך בסין החל להתבדל מזה של המזרח התיכון – שהיה המתקדם יותר בתקופות מוקדמות יותר – בכך שתלמידים יכלו להתקבל למשרות הפקידות על בסיס יכולותיהם, ולא על בסיס מעמדם של ההורים.

באלף השני לספירה, החכמים הנאו-קונפוציאנים העמיקן את דרכו של קונפוציוס ופירשוה באופן מטפיזי תוך זיקה כלשהי לדאואיזם ובודהיזם, אליהם באופן כללי התנגדו. ג'ו שי פירש את הכתבים הקונפוציאנים הקדומים, כונן את ארבעת הספרים כספרי היסוד של הקונפוציאניזם, וממנו ואילך הנאו-קונפוציאניזם היה לפרשנות המקובלת ביותר לדרכו של קונפוציוס. מחשבתו של קונפוציוס החלה גם להתפשט לעולם המערבי הודות לפעולתם של ראשוני ה. בלט במיוחד מיקלה רוג'רי, מיסיונר איטלקי שתרגם את ארבעת הספרים ללטינית.

במאה ה-20, בעקבות המהפכה התרבותית של מאו דזה-דונג, הקונפוציאניזם נאסר בסין כמתנגד למרקסיזם, והוא הפסיק להיות הזרם העיקרי בסין. למרות זאת, מאז 2012 החלה בסין התעניינות מחודשת בקונפוציאניזם. מכל מקום, במאה השנים האחרונות הקונפוציאניזם נלמד באופן נרחב על ידי סינולוגים מערביים ומזרחיים כאחד.

קברו של קונפוציוס בצ'ופו הפך לאתר תיירות תרבותית, ואף מוקד עלייה לרגל עבור רבים. כיום פועלים למעלה מ-2,000 מקדשים קונפוציאניים ברחבי סין.

מכון קונפוציוס הוקם על שמו וזכרו של קונפוציוס, תחת משרד החינוך הסיני ובעל שלוחות ברחבי העולם כולו. המכון מספק תוכניות ללימודי התרבות והשפה הסינית, כולל התרבויות השונות הקיימות בה. בנוסף, מספק המכון מלגות לימודים מלאים חינם לתלמידים שונים מרחבי העולם.

ראו גם
מידות טובות
מנציוס
ג'ונג יואו

לקריאה נוספת
 אמירה כץ (תרגום, מבוא והערות), מאמרות קונפוציוס, הוצאת מוסד ביאליק
 כה אמר קונפוציוס, מסינית: אורי קפלן, איור: C.C. Tsai, פרפנצ'ה הוצאה לאור.

קישורים חיצוניים




 תרגום לעברית של "המאמרות" - ספר האמירות שליקטו תלמידיו של קונפוציוס
 קונפוציוס ומעמד האישה באתר סין בשפה העברית
 ביוגרפיה נוספת של קונפוציוס
 "מדינת חבר העמים"- קונפוציוס
 איש המעלה, קונפוציוס, מתוך אתר הרדיו הבינלאומי של סין בעברית
 ראנה מיטר, כשמרקס פגש את קונפוציוס, הזמן הזה, דצמבר 2024



הערות שוליים

קטגוריה:פילוסופים סינים
קטגוריה:אנשי דת סינים
קטגוריה:חילוניות
קטגוריה:מורים רוחניים
קטגוריה:קונפוציאניזם
קטגוריה:אגנוסטים
קטגוריה:צמחונים סינים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס