שער מנדלבאום

ממוזער|שמאל|200px|שלט "ברוכים הבאים לישראל" שנת 1955
שמאל|ממוזער|200px|מעבר מנדלבאום 1965
ממוזער|200px|פירוק שער מנדלבאום, 1967
שער מנדלבאום או מעבר מנדלבאום (כתיב אחר: מנדלבוים) היה מעבר הגבול בין ישראל לממלכת ירדן, ומעבר הגבול היחיד בין שני חלקיה של ירושלים, בין השנים 1948–1967. השם "מנדלבאום" הוא על שם ביתם של בני הזוג שמחה מנדלבאום ואסתר (מנדלבוים) – בית שהיה סמוך למעבר, בשטח ההפקר בין ישראל לבין ממלכת ירדן.

אתר מעבר הגבול היה בצומת הרחובות שמואל הנביא ודרך סנט ג'ורג'. רחוב זה, ששימש כדרך ראשית מירושלים לכיוון הר הצופים והעיר רמאללה, נחצה ונחסם על ידי "הקו העירוני" – הגבול בין ישראל לירדן, ובנקודת חצייה זו נקבע המעבר. שמו של קטע הרחוב (בעבר דרך סנט ג'ורג') אשר נותר בצד הישראלי הוסב לרחוב שבטי ישראל. חלקו הירדני של רחוב סנט ג'ורג' נשאר בשמו זה, ממעבר הגבול וצפונה.

 היסטוריה 
בזמן מלחמת העצמאות ניהלו הירדנים והישראלים קרבות קשים על השליטה בצומת ובאזור. דרך צומת זה עברה שיירת הדסה להר הצופים. השיירה הותקפה בשכונת שייח' ג'ראח בידי ערבים, שרצחו 78 נוסעים יהודים. שיאם של הקרבות בצומת במאי 1948, עת פרץ טור משוריין ירדני מכיוון שייח ג'ראח ונבלם על ידי מחלקה מפלוגת מפקדי הגדנ"ע של ה"הגנה". על פי הסופרים  ו "הו, ירושלים", את הטור עצר מיכאל (מישקה) רבינוביץ (רותם) שירה פגז רובה פיאט אנטי-טנקי ועצר את הטור. בהמשך, ב-18 ביולי לפני כניסת ההפוגה השנייה לתוקפה, ניסו שוב משוריינים וכוחות חי"ר של הלגיון לכבוש את המתחם ואף גרמו לנסיגת כוחות החי"ם מהמקום, אך בפעולה מהירה ועיקשת הצליחו פלוגות א ו-ב של גדוד "בית חורון", בפיקוד צבי צלנר (שבלילה קודם נכשלו בניסיון הפריצה לעיר העתיקה (מבצע קדם)) לכבוש בחזרה את המקום.

הצומת והבתים סביבו נקבעו לאחר הסכמי הפסקת האש למעבר הגבול "מעבר מנדלבאום", בעיקר בשל קרבתם אל מובלעת הר הצופים שבשליטת ישראל.

המעבר נקרא על שם רבי שמחה מנדלבאום ורעייתו אסתר, אשר בנו את ביתם בשנת 1927 בצידו הצפוני של הצומת. הבית, אשר שימש בזמן המנדט הבריטי את ארגון ההגנה, פוצץ ונהרס ביולי 1948 במהלך מלחמת העצמאות, על ידי לוחמי הלגיון הירדני.

בפגישת מפקד מחוז ירושלים סגן-אלוף משה דיין עם המפקד הירדני, קולונל עבדאללה א-תל, נקבע כי שיירות האספקה להר הצופים יחצו את הגבול באזור בתי-מנדלבאום, בקצה רחוב שמואל הנביא.

המעבר נוהל על ידי אנשי מנהל ומכס ישראלים וירדנים, ושימש בעיקר למעבר דיפלומטים ואנשי או"ם, וכן למעבר של צליינים נוצרים בחג המולד. מן המעבר יצאה אחת לשבועיים "השיירה הדו-שבועית" אל המובלעת הישראלית בהר הצופים. בקשות רבות של ערבים ישראלים נתקבלו למפגש עם קרוביהם דרך מעבר מנדלבאום אך רק מעטים נענו. בציבור הערבי עלו טענות על פרוטקציה בניהול המעבר.

לאחר מלחמת ששת הימים

לאחר איחוד ירושלים במלחמת ששת הימים, נהרסו שרידי הבית שנותרו על תילם. כיום עובר במקום כביש מס' 1 של ירושלים (נחשב לחלק מכביש 60) ותוואי הרכבת הקלה (בקטע הנוכחי נקרא שדרות בר-לב).

כיכר פיקוד מרכז 

בפברואר 1968 נקראה הכיכר שהוקמה במקום בו ניצב מעבר מנדלבאום כיכר פיקוד המרכז.

ב־1996 שונה שם הכיכר באופן רשמי לכיכר מנדלבאום.

סמוך לכיכר שומרה העמדה הצבאית הצה"לית שחלשה על המעבר, "עמדת בית תורג'מן", במצבה בימי הקו העירוני.

 ראו גם 
 כיכר פיקוד מרכז

 לקריאה נוספת 
אהרן יפה, מנדלבאום : האיש והמעבר בירושלים החצוייה, האומה, 188, תשע"ג, עמ' 82–87.

 קישורים חיצוניים 



  אחוד משפחות ערביות בשער מנדלבאום, יומני כרמל אפריל 1951 (התחלה 4:59)
  סגן שר החוץ של ארצות הברית מגיע לישראל דרך שער מנדלבאום, יומני כרמל אפריל 1951 (התחלה 2:39)

 רפי מן, "העיניים והאוזניים של צה"ל": הר הצופים, אתר "הערות שוליים להיסטוריה", 27.6.2015





הערות שוליים

ממוזער|שלט של המועצה לשימור אתרים המספר את הסיפור של מעבר מנדלבאום

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:ירושלים המחולקת
קטגוריה:מעברי גבול בישראל
קטגוריה:מעברי גבול בערים חצויות
קטגוריה:משפחת מנדלבוים
קטגוריה:מעברי גבול בגבול ירדן–ישראל