מארק אדלמן

שמאל|ממוזער|ציור קיר בוורשה המנציח את מארק אדלמן
שמאל|ממוזער|250px|הלווייתו של אדלמן עוברת ליד האנדרטה לזכר מרד גטו ורשה
שמאל|ממוזער|200px|קבר מארק אדלמן בבית הקברות היהודי בוורשה
מארֶק אדלמן (ביידיש: מאַרעק עדעלמאַן, בפולנית: Marek Edelman; 1919 או 1922 – 2 באוקטובר 2009) היה ממנהיגי מרד גטו ורשה ולאחר מכן רופא קרדיולוג ופעיל חברתי ופוליטי יהודי-פולני.

זכה בפרסי הוקרה רבים ברחבי העולם, אבל בישראל לא זכה להכרה בגלל חברותו בבונד, וביקורתו כלפי מדינת ישראל.

ביוגרפיה
על מקום הולדתו ומועד הולדתו של מארק אדלמן יש שתי גרסאות: לפי האחת נולד בשנת 1919 בהומל (כיום בבלארוס), ולפי האחרת נולד בשנת 1922 בוורשה. אמו, צציליה אדלמן, הייתה פעילה בארגון "הבונד", התנועה היהודית הסוציאליסטית הבלתי-ציונית, ובילדותו היה אדלמן חבר בתנועת הנוער של הבונד.

אדלמן נמנה עם ראשי "הארגון היהודי הלוחם" בגטו ורשה, האחראי על המודיעין. הוא היה נציג "הבונד" בהנהגת המרד, ושימש כסגנו של מרדכי אנילביץ'. בספרו "הגטו לוחם" תיאר אדלמן את פרוץ המרד, כאשר הוא היה מפקד אזור ה"מברשתנים". עם נפילת בונקר המפקדה במילא 18 בידי הגרמנים, אדלמן היה בין המפקדים והלוחמים של אי"ל שיצאו מהגטו דרך תעלות הביוב ברחוב פרוסטה ב-10 במאי 1943. בין המפקדים שיצאו איתו היו ישראל קאנאל, צביה לובטקין, טוסיה אלטמן, יהודה ונגרובר, הירש ברלינסקי, אליעזר גלר וטוביה בוז'יקובסקי. הלוחמים הועברו ליערות לומיאנקי, כ-7 ק"מ צפונית לוורשה, במטרה להצטרף לפרטיזנים, באמצעות משאיות שארגן שמחה רותם (קז'יק).. הוא הצטרף לארגון המחתרת הקומוניסטי "ארמייה לודובה", והשתתף, בשנת 1944, במרד ורשה נגד השלטון הנאצי.

אחרי המלחמה נשאר בפולין, למד רפואה ועסק בקרדיולוגיה בלודז'. בשנת 1976 הצטרף לוועדת ההגנה של הפועלים (Komitet Obrony Robotników), ולאחר מכן היה חבר בתנועת "סולידריות", והשמיע את קולו בנושאים שונים הקשורים לזכויות האדם והתנגדותו לציונות. באפריל 1983 החרים את הטקס לציון 40 שנה למרד גטו ורשה, כאות מחאה נגד המשטר הצבאי שהטיל וויצ'ך ירוזלסקי ואמר כי . באפריל 1988 לא הוזמן לאירועים לציון 45 שנה למרד גטו ורשה, עקב פעילותו בתנועת סולידריות, והוא ארגן טקס של התנועה ברחבת האנדרטה לזכר גטו ורשה בו השתתפו עשרות אלפים. הוא גם מתח ביקורת על השתתפות גורמים מחוץ לפולין, ביניהם גם ישראלים באירועים הרשמיים, בטענה כי כל קבוצה המגיעה לפולין מזרימה כספים ודולרים ועוזרת ליחסי הציבור הפולניים, ומחזקת את משטרו הצבאי של ירוזלסקי.

בשנת 1978 כתבה הסופרת הפולנייה האנה קראל (Hanna Krall) ספר על אדלמן, "Zdążyć przed Panem Bogiem" ("להקדים את אלוהים"), שבו הוא מספר הן על המרד והן על חייו כרופא וכאדם אחרי השואה. הספר היה מבוסס על סדרת ראיונות שערכה קראל עם אדלמן, בהן חשף פרטים חדשים על המרד. הספר יצא לאור בעברית ב-1981. בשנת 2023 יצאה הספר לאור בתרגום חדש לעברית, במלאת 80 למרד גטו ורשה.

בשנים 1989–1993 כיהן כחבר הסיים – הבית התחתון של הפרלמנט הפולני. בשנת 1998 קיבל מנשיא פולין אלכסנדר קוואשנייבסקי את העיטור הגבוה ביותר בפולין, מסדר הנשר הלבן.

באפריל 1993 במסגרת האירועים לציון 50 שנה למרד גטו ורשה השתתפה גם משלחת מישראל, שעמה נמנה ראש הממשלה יצחק רבין. אדלמן הוזמן לטקס כגיבור לאומי וכחבר תנועת "סולידריות" של הנשיא לך ולנסה. אדלמן העביר ביקורת על הניסיון הישראלי לנתק את מרד גטו ורשה משורשיו הפולניים ולספחו למורשת הקרב של צה״ל, ומשלחת ישראל לחצה על כך שאדלמן לא יהיה בין הנואמים בטקס וכך הוסכם. אך שהגיע תורו של ולנסה להניח את זר נשיא פולין על האנדרטה, הוא ניגש אל אדלמן שהיה בקהל והזמין אותו להצטרף אליו.

ב-2006 ביקר את מפלגת חוק וצדק הימנית-שמרנית, שבבחירות 2005 תפסה את המקום הראשון עם 27.0% מהקולות, על כך שהיא מקדמת כלי תקשורת אנטישמיים בפולין.

בקיץ 2007 יצאה לעיר לודז' שבפולין משלחת בני נוער מטעם סינמטק ירושלים, במטרה לצלם סרטים תיעודיים. אחד הסרטים שצולמו עסק במארק אדלמן, והתמקד בעובדה שהנערים הישראלים לא שמעו אודותיו מעולם כיוון שהוא אנטי-ציוני. במהלך הצילומים ביקרו חברי המשלחת בביתו של אדלמן וערכו ראיון עמו.

חיים אישיים
אדלמן היה נשוי לאלינה מרגוליס-אדלמן (שרדה את השואה הודות לפעילות של מריאן פאלסקי), שנפטרה בשנת 2008, ולזוג נולדו בן ובת. הם נפרדו בשנות ה-80 והיא עברה לגור בפריז. הוא נפטר ב-2 באוקטובר 2009 בפולין ונקבר בבית הקברות היהודי בוורשה. היה אחרון מפקדי מרד גטו ורשה ששרד.
סרט הקולנוע "באפילה" שיצא בשנת 2011, הוקדש לזכרו.

ב-2012 יצאה לאור בעברית הביוגרפיה של אדלמן.

ב-2023 נחשפה סדרה של הקלטות של שיחות בין אדלמן ושמחה רותם (אחד מהלוחמים הבולטים של מרד גטו ורשה) בהם דנו ותיעדו את מהלך המרד.

ספרים שכתב
 Marek Edelman, Resisting the Holocaust: Fighting Back in the Warsaw Ghetto, Ocean Press, 2004,
 הגטו לוחם: צעירי הבונד בגטו ורשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001.
 והייתה גם אהבה בגטו, הוצאת דרור לנפש, 2014.

לקריאה נוספת
 ויטולד ברש וקשישטוף בורנסקו, מארק אדלמן: לוחם, מהפכן, אדם, מפולנית: מיכאל הנדלזלץ, ידיעות אחרונות, 2012.
 האנה קראל, "להקדים את אלוהים". מפולנית: ענת זיידמן. ספרי עליית גג, ידיעות ספרים, 2023. 200 עמ'.

קישורים חיצוניים


 The Ghetto Fights, by Marek Edelman
 יום השואה 2015: האיש שלא הפסיק למרוד, משדר בגלי צה"ל, באתר soundcloud


 "המורדים האחרונים" דוקומנטרי 2005, 80 ד' - סיפורם של ששת המורדים האחרונים ממרד גטו ורשה. במאים: יעל קיפר, רונן זרצקי
לאחר מותו





הערות שוליים

קטגוריה:רופאים יהודים פולנים
קטגוריה:לוחמי מרד גטו ורשה
קטגוריה:יהודים חברי הסיים הפולני
קטגוריה:מעוטרי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בוורשה
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:לוחמי הארגון היהודי הלוחם
קטגוריה:בורחים מכליאה על ידי גרמניה הנאצית
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי צלב גרונוולד
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1922
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2009