מה יש

מה יש הייתה תוכנית מערכונים, הומור וסאטירה רדיופונית ששודרה בגלי צה"ל בשנים 1983–1987 בהגשתם של ארז טל ואברי גלעד.

התוכנית עלתה לאוויר בפעם הראשונה ב-18 באוקטובר 1983, לאחר שטל, קריין עם ותק של 4 שנים בגלי צה"ל, הציע לרון בן ישי, מפקד התחנה, לשבץ בלוח השידורים, במקומה של תוכנית מוזיקה ששידרה שירים משנות ה-60, תוכנית מערכונים, דשי"ם, פינות ייעוץ שונות ושירים. בתחילה שידרה התוכנית מערכונים עם קטעי קישור קלים, אך עם הזמן הפכה לתוכנית על טהרת החומר המקורי. סגנונה של התוכנית היה שונה מתוכניות ההומור הרדיופוניות האחרות שקדמו לה, והוא התאפיין בסיפורים ומערכונים קצרים יחסית וקלילים עם ריבוי של משחקי לשון עם דמויות שטחיות וסטריאוטיפיות (סגנון נונסנס). בתחילת שנת 1987 עזב גלעד את ההגשה בעקבות סכסוך בינו לבין טל, ועונתה האחרונה של התכנית הייתה בהגשתו של טל בלבד. 
התוכנית שודרה מדי יום בימים ראשון-חמישי, בין השעות 15:00 ל-16:00, ובהמשך, באפריל 1986, לאחר שצברה פופולריות רבה, שונתה שעת השידור ל-19:00 בערב.  

הצלחת התוכנית הביאה את משתתפיה לתוכנית הטלוויזיה הפופולרית בזמנה, "סיבה למסיבה" עם רבקה מיכאלי. בתוכנית ביצע הצוות קטעים מהתוכנית. באותה תקופה נשמרה האישיות שביצעה את דמותה של הילדה "פזית" בסוד, זאת על אף ששמה של המבצעת שירה גרא צוין בסוף כל תוכנית. בהופעה הטלוויזיונית שירה גרא לא הופיעה, אלא רואיינה באמצעות הטלפון. כך ניתן היה להמשיך את החשאיות סביב דמות זו.

רגע השיא של התוכנית היה בארגון עצומה והפגנה, שהתקיימה ב־3 במרץ 1987, בכיכר דיזנגוף בתל אביב, למען החזרת התוכנית "סמי וסוסו" לשידור.

התוכנית נחשבת כפורצת דרך ברדיו הישראלי, ומסמנת נקודת מעבר מרדיו מעונב וממלכתי, לרדיו קליל וחופשי. טל וגלעד אף אימצו את סגנון ההגשה גם בתוכניות הרדיו הבאות שהגישו בתחנה, וגם בתוכנית ההומור הטלוויזיונית שלהם "העולם הערב". דמויות שנוצרו בתוכנית המשיכו להתקיים גם לאחר ירידתה, כמו הילדה "פזית" בתוכנית "פספוסים" של יגאל שילון, כשני עשורים לאחר ירידת התוכנית, ויוחנן הכותרן שהעניק את קולו גם לקריין החדשות של "החרצופים".

 דמויות מפתח בתוכנית 
 המנחה 
מנחה התוכנית היה ארז טל בתפקיד עצמו. המנחה ראיין את הדמויות השונות, וקישר בין הקטעים. תפקיד משמעותי היה למנחה בראיון היומי עם הילדה פזית.

 פזית 
פזית היא ילדה בגיל בית ספר יסודי, בגילומה של שירה גרא. אות הפינה הוא קריאה "פיזתה של פנית!".

 האיש הקטן 
אברי גלעד, בתפקידו כ"איש הקטן" הציג פרודיה על דמות האזרח האנונימי המרואיין לאמצעי התקשורת ונותן את דעת ה"עמך".

 פרופסור מקס 
פרופסור מטורף ועצבני המעריץ את עצמו, בגילומו של יואב קוטנר. משפט הפתיחה שלו היה בדרך כלל "כאן פרופסור מקס. מה נשמעקס?". הפרופסור היה מציג דעות קיצוניות מטורפות על כל נושא, מלווה בהסברים מדעיים מוטרפים. סימן היכר נוסף שלו הוא לעג לכך שהפינה מוגשת מטקסט מוכן.

 האשם תמיד 
דמות של ערבי, שהייתה פרודיה על שדרן רדיו קול הרע"ם מקהיר בעברית. האשם היה נותן פינה של פרשנויות. לדיבורו היה סגנון ייחודי, שכלל שימוש רב במילה "ביותר" בסוף כל משפט. הדמות הייתה פופולרית ביותר, ויאיר ניצני שגילם אותה, כתב ופרסם ב-1986 שיר עם וידאו קליפ שנקרא "האשם תמיד". השיר זכה להצלחה רבה.

 משתתפי התוכנית 
 ארז טל - עורך מוזיקלי, מנחה התוכנית, מראיין הדמויות והמספר בסדרת הסיפורים "ימי איציק".
 אברי גלעד - בתפקיד "יוחנן הכותרן" ו"האיש הקטן".
 שירה גרא - בתפקיד הילדה "פזית".
 יואב קוטנר - בתפקיד "פרופסור מקס", פרופסור מטורף.
 יאיר ניצני - בתפקיד "האשם תמיד", פארודיה על שדרן רדיו קהיר בעברית; וכל הדמויות ב"ימי איציק".
 דני רובס - בתפקיד "ג'ימי אוחנה", זמר ששר שירים מתורגמים שתרגומם אינו נכון ושירי שטות.
 גיל רונן - בתפקיד "חזקל מוסרי", הקריין שמספר סיפור לשבת.
 גני תמיר - בתפקיד "יוסי" ו"אמא של יוסי" ממשפחת שוורץ, "נחמה" מהמטוס הקל ו"מלכה" שידעה לומר רק "נכון".

קישורים חיצוניים

 אתר מה יש, כולל קובצי MP3 להאזנה מהקלטות התוכנית






הערות שוליים

קטגוריה:תוכניות רדיו בגלי צה"ל
קטגוריה:סאטירה
קטגוריה:שנות ה-1980 בישראל
קטגוריה:ארז טל
קטגוריה:אברי גלעד