חטיבת גולני

חטיבת גולני (חטיבה 1) היא חטיבת חיל רגלים סדירה בצה"ל שהשתתפה בכל מלחמות ישראל. החטיבה משתייכת לפיקוד הצפון, נמצאת תחת פיקודה של עוצבת געש (אוגדה 36).

חיילי חטיבת גולני חובשים כומתה חומה עם סמל חיל הרגלים ונועלים נעליים שחורות. הצבע החום מסמל את הלוחמים הראשונים של החטיבה שהיו עובדי אדמה שגויסו. דגל החטיבה הוא בצבעי ירוק וצהוב המסמל את שטחי הלחימה, גם בצפון וגם בדרום. סמלה של החטיבה, הנמצא גם על תג היחידה, הוא עץ זית בעל שורשים עמוקים ביותר, שעוצב על ידי דוד אלף. זאת, אף על פי שההשראה לציור העץ הייתה ככל הנראה של עץ אלון. בשנת 1979 ניטע עץ זית על יד "קירות הזעקה" במוזיאון גולני.

מחטיבת גולני צמחו הרמטכ"לים מרדכי גור, משה לוי, גבי אשכנזי וגדי איזנקוט שהיו אף מפקדי החטיבה. מאיר עמית ראש המוסד היה מג"ד ומח"ט בחטיבה. מפקדים רבים בחטיבה כמו אברהם יפה, משה פלד, אריאל שרון, רחבעם זאבי, יונה אפרת, אורי שגיא, יקותיאל אדם, משה קפלינסקי, אמיר דרורי, יאיר נוה, תמיר ידעי, רסאן עליאן, שלומי בינדר, שי קלפר ועוד הפכו לאלופים בצה"ל.

היסטוריה
250px|ממוזער|שמאל|העץ של גולני (זית) וצבעי החטיבה (צהוב וירוק) במוזיאון גולני
חטיבת גולני הוקמה ב-22 בפברואר 1948 על ידי ארגון ההגנה, יחד עם חטיבת כרמלי, בעקבות פיצולה של חטיבת לבנוני, אשר הוקמה בשנת 1947 והייתה מופקדת על הגנת צפון הארץ. חטיבת גולני, בפיקודו של משה מן, הופקדה על האזור הצפון-מזרחי, וחטיבת כרמלי הופקדה על האזור הצפון-מערבי. בקיץ 1948 החליף נחום גולן את מן בפיקוד על החטיבה, כאשר למספר שבועות בתווך שימש בתפקיד מישאל שחם. החטיבה נקראה בתחילה חטיבת הגליל והעמקים, וקיבלה את השם גולני עם ירידתה לנגב כעשרה חודשים לאחר מכן.

במבוא לספר "אילן ושלח" כתב נחום גולן:

כחטיבת חי"ר סדירה השתתפה חטיבת גולני בכל מלחמות ישראל.

מלחמת העצמאות
שמאל|ממוזער|250px|משה מן

חטיבת גולני השתתפה בקרבות הבלימה בעמק הירדן מול צבאות סוריה ועיראק. במהלך קרבות עשרת הימים ביולי 1948 השתתפה החטיבה במבצע דקל לשחרור הגליל המערבי וכיבוש נצרת. בשלהי אוקטובר 1948 השתתפה במבצע חירם לסילוק "צבא ההצלה" של פאוזי קאוקג'י מצפון הארץ והגליל. בדצמבר 1948 הועברה החטיבה לחזית הדרום כשהיא מתמקמת במחנה ג'וליס, והשתתפה במבצע אסף לסילוק נקודות אחיזה מצריות בנגב המערבי ובמבצע חורב, שבו נהדפו כוחות צבא מצרים מאדמת ישראל. גדוד גדעון 13, גדוד הפשיטה 19, שתי סוללות תותחי שדה, סוללת תותחי נ"ט ומחלקת הנדסת שדה של החטיבה השתתפו בכיבוש הערבה ומפרץ אילת במבצע עובדה בסיום מלחמת העצמאות.

מבצע חורב
בלילה שבין 22–23 דצמבר 1948, במסגרת "מבצע חורב" לשחרור הנגב, נערך אחד הקרבות הידועים של החטיבה על ידי גדוד גדעון – קרב משלט 86. התקיפה של הכוחות המצריים ברצועת עזה הייתה חלק ממבצע הטעיה נרחב. התוכנית כללה תקיפת הרצועה אך למעשה כוחות צה"ל נעו דרך רביבים לניצנה כדי לשחרר את הנגב. בחצות תקף גדוד גדעון 13 את מוצב 86 המצרי אשר נמצא כשני קילומטר מזרחית למסילת הרכבת בדרך בין ח'אן יונס לעזה. הקרב נערך בגשם עז ובמהלך הלילה הצליחו לוחמי הגדוד לכבוש את המוצב. עקב הגשמים העזים הוצפו הנחלים באזור ומנעו את הגעת שיירת התגבורת והאספקה. בבוקר פתחו המצרים בהתקפת נגד משולבת של חי"ר, שריון וארטילריה. לוחמי גדוד 13, שהיו מצוידים ברובים ובמקלעים מסוג "בזה" בלבד, נלחמו בגבורה עד להוראה של מפקד חזית הדרום יגאל אלון על נסיגה מהגבעה. במהלך הקרב נהרגו 29 לוחמים, 10 נותרו בגדר נעדרים ו-35 לוחמים נפצעו.

התארגנות מחדש בשנות החמישים
ממוזער|חיילי גדוד 12 בחטיבה, 1951. בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית|חיילי גדוד 12 בחטיבה, 1951
בתחילת 1949, כחלק מארגון מחדש של צה"ל, הוקם בחטיבה גדוד 103 על בסיס גדודים 51 ו־152 ממחוז השפלה וגדוד 103 של מחוז הגליל. גדוד 19 המשוריין היה לעתודה מטכ"לית. במאי 1949 הועבר גדוד 103 מהחטיבה לחטיבת הראל (10) כגדוד מילואים שקלט את משוחררי החטיבה.

באוגוסט 1949 נקבעה החטיבה כחטיבה הסדירה בפיקוד הצפון.

בעקבות פירוק חטיבת גבעתי (5) ב־1956 הועבר גדוד 51 לחטיבת גולני, שהפכה לחטיבת החי"ר הסדירה היחידה, לצד חטיבת הצנחנים (35) וחטיבת השריון 7.

פעולות התגמול ומבצע קדש
ממוזער|חיילי גולני בעת פגישה עם הרב גורן, 1954
ממוזער|150x150px|אנדרטת קרב תל מוטילה
 קרב תל מוטילה: היה רצף של קרבות ואירועי אש, אשר התחוללו מ-2 במאי עד 6 במאי 1951 מצפון לכנרת (באזור בו נמצא בימינו היישוב אלמגור), בין הצבא הסורי ובין צה"ל. השם תל-מוטילה מתייחס לשלוש גבעות ממערב לאזור המפורז, שנודעו בשמות תל אל-מוטילה, מוצב "השפך" ומוצב "הדמות". בסוף אפריל ותחילת מאי 1951, יחידות סוריות חצו את הגבול והשתלטו על שלוש גבעות אלו. בקרב על מוצב "הדמות" נהרגו 30 מלוחמי "גולני", בנוסף לעשרה לוחמים אשר נהרגו בארבעת הימים הקודמים. בקרב נפצעו 72 חיילים. לאחר קרבות תל מוטילה, שהיוו את שיאו של העימות הצבאי במאבק על השליטה באזור המפורז, נסוגו הכוחות הסורים מהאזור והשתררה רגיעה יחסית בגבול עם סוריה למשך כארבע שנים. אף על פי שבסופו של הקרב הושגה המטרה של פינוי הסורים מהאזור המפורז, הוא נחשב אחד מכישלונות צה"ל. החל מסוף שנות השמונים יצאו מאמרים ומחקרים עם ביקורת קשות על תפקודם של המח"ט מאיר עמית ובעיקר על רחבעם זאבי אשר בכל מהלך הלחימה ישב במקום בטוח הרחק משדה הקרב. עם זאת, הודגשה במחקרים אלו גבורתם של הלוחמים והמפקדים בשטח ובמיוחד תפקודו של המ"פ זאב סלעי. אנדרטה לזכר הנופלים בקרבות תל מוטילה נחנכה במושב אלמגור בשנת 1997.
 מבצע הר געש (פעולת הסבחה): גדוד 12 השתתף בפעולת הסבחה, שבה תקפו מוצבים מצריים באזור ניצנה ב-2 בנובמבר 1955 על ידי כוחות "גולני", צנחנים ונח"ל. על הגדוד פיקד אורי בר-רצון.
 מבצע קדש (מלחמת סיני): החטיבה נלחמה במסגרת אוגדה 77, בפיקוד אלוף חיים לסקוב, בצפון סיני ובמיוחד בצומת רפיח. לוחמי החטיבה השתתפו בקרב כיבוש מוצבי צומת רפיח שמטרתו הייתה לשחרר את הצומת על מנת שכוחות שריון יוכלו להיכנס לעבר אל עריש. ב-1 בנובמבר הושלמו משימות החטיבה – נכבש מתחם רפיח וחטיבת השריון החלה לנוע לעבר אל עריש.
 מבצע חרגול (פעולת תאופיק): פשיטה על הכפר הסורי תאופיק אל-תחתא, שנערכה ב-1 בפברואר 1960, כתגמול על התקפות הסורים על קיבוץ תל קציר.
 מבצע נוקייב (מבצע "סנונית"): פשיטה על המוצבים הסוריים בנוקייב, שנערכה ב-16 במרץ 1962, בעקבות התנכלות של הסורים לדיג בכנרת.
 מבצע צוק סלע או מבצע שונה: ב-27 במאי 1965 הותקף בסיס מחבלים בח'רבת שונה בעמק הירדן. במבצע פעלו בו-זמנית צוותי קרב חטיבתיים מחטיבות גולני והצנחנים. צוות-קרב משולב דו-גדודי מחטיבת גולני פעל נגד חוות עדנן צדקי ליד ח'ירבת שונה. כוח מגדוד "גדעון" והסיירת בפיקודו של גרובר, מג"ד "גדעון", ביצע את הפשיטה ופוצץ את מבני החווה. כוח בפיקודו של פייקס, מג"ד "הבוקעים הראשון", איבטח את ראש הגשר ליד קיבוץ נווה-אור. שתי כיתות מבית הספר למ"כים פעלו כחסימות. בדרך הנסיגה התפוצץ מטען-צד, ושבעה חיילים נפצעו. צוות-קרב של גדוד צנחנים (בפיקוד סא"ל אפרים חירם) פעל נגד יעדים ליד ג'נין.
 מבצע מאזניים: ב-27 באוקטובר 1965 נערכה פעולת התראה בכפרים חולא ומיס אל-ג'בל בלבנון, לאחר שמחבלי פת"ח חדרו לישראל דרך כפרים אלה.
 מבצע קלעת: ב-29 באפריל 1966 הותקף בסיס מחבלים בקלעת שבעמק הירדן.

מלחמת ששת הימים
עם פתיחת המלחמה ב-5 ביוני 1967 נכנסו יחידות החטיבה, בפיקודו אל"ם יונה אפרת, לתקופת המתנה מתוחה בצפון, שבה הם התאמנו והתכוננו לפקודת הצטרפות ללחימה. ביום השני ללחימה נקרא גדוד "אריות הגולן" (גדוד 17), יחד עם פלוגת הסגל של בסיס הטירונים בא"ח 1, להילחם תחת פיקוד חטיבת שריון בפריצה לעיר שכם וכיבושה. בשבוע הראשון של הלחימה נכנסה פלוגת הפלחה"ן יחד עם גדוד 12, לג'נין וטובאס. לאחר סיום הקרבות הוחזרה החטיבה לגזרה הסורית.

ביום החמישי למלחמה, 9 ביוני, עם כניסת החזית הסורית למהלך המלחמה, יועדה החטיבה לאחד משני מאמצי ההבקעה העיקריים בצפון רמת הגולן – כיבוש מערך המוצבים הסוריים בין קו הגבול לכפר זעורה. בגלל מצוקת זחל"מים נשאר גדוד "גדעון" כעתודה כללית בידי המח"ט, על-פי התוכנית החטיבתית להבקעת המערך הסורי בצפון הגולן "וניצול הצלחה" להרחבת המאחז מזרחה (למתחם זעורה) וצפונה (למתחם הבניאס).

תוכנית הקרב הייתה: גדוד 12 "ברק" (בפיקודו של מוסא קליין) על גבי זחל"מים ומתוגבר בפלוגת טנקים מחטיבה 37 יכבוש באיגוף ממזרח את תל פאחר ואת בורג' בביל, לאחר מכן יסייע באש לכיוון תל עזזיאת ויהיה מוכן לפעולה בבניאס, עין פית ותל חמרה. גדוד 51 "הבוקעים הראשון" (בפיקודו של בני ענבר) עם מחלקת טנקים יכבוש את מוצב בחריאת, תל עזזיאת וחירבת סודה. גדוד 13 "גדעון" (בפיקודו של פנחס נוי) הוצב בעתודה ומוכנות לכבוש את אזור הבניאס. גדוד 334, גדוד מרגמות מתנייעות 120 מ"מ, היה חלק אורגני של חטיבת גולני במלחמת ששת הימים. המג"ד אלי עשת היה בחפ"ק החטיבתי בעת תקיפת הרמה והגדוד נתן סיוע ארטילרי.

המהלך התפתח לקרב תל פאחר, שבו נכבש המוצב הסורי בתל פאחר לאחר חמש שעות של לחימה. גדוד 12 ספג אבדות כבדות: 34 הרוגים, כולל המג"ד סא"ל משה קליין וקצינים אחרים, ופצועים רבים.

גדוד 51 היה אמור להתחיל בהתקפה על תל עזזיאת רק לאחר כיבוש תל פאחר, אולם בשעה 15:47, עוד במהלך הקרבות בתל פאחר, הורה המח"ט יונה אפרת לגדוד 51 להתחיל בהתקפה. הקרב התנהל כמתוכנן ובשעה 17:06 דיווח הגדוד כי כבש את תל עזזיאת. עוד קודם נכבשו מוצב בחריאת שהתגלה כנטוש, וח'רבת א-סודה. לגדוד 51 היה הרוג אחד וכמה פצועים.

בלילה שבין 9 ו-10 ביוני הוטל על החטיבה לכבוש את אזור הבניאס: גדוד 51 נשלח לתפוס את מחנות הבניאס ומבנה המשטרה וגדוד 13 הופנה לתפיסת הכפר בניאס. עד בוקר שבת השלימה חטיבה 1 את משימתה וכבשה את אזור הבניאס ללא התנגדות. בהמשך היום נעה החטיבה בתנועה מהירה לתוך הרמה כדי להספיק לתפוס כמה שיותר שטח עד כניסת הפסקת האש לתוקף. גדוד אחד של החטיבה נע יחד עם חטיבה 45 לכיוון מסעדה ונערך באזור עד הערב. שאר החטיבה התקדמה לכיוון קוניטרה, ומג"ד 13, פנחס נוי, הניף את דגל ישראל מעל בניין הכוחות הסורים בצפון הרמה.

ב-12 ביוני הונחת כוח מגדוד 13 של חטיבה 1 על שלוחה של החרמון בגובה 2,224 מטרים ותפס אותה ללא קרב.

ימים ספורים לאחר המלחמה, ב-15 ביוני 1967 נהרגו 11 לוחמים מגדוד 13 כאשר נכנסו לבונקר ממולכד בבית המכס העליון ברמת הגולן.

240px|ממוזער|חיילי סיירת גולני בצעדת ארבעת הימים, 1970

בין שתי המלחמות ומלחמת ההתשה
עם תום מלחמת ששת הימים החלה מלחמת ההתשה אשר נמשכה כשלוש שנים לאורך החזית המצרית, הירדנית, הסורית והלבנונית. חטיבת גולני על כל יחידותיה השתתפה בלוחמה בכל הגזרות. כוחות החטיבה פעלו במשימות ביטחון שוטף במרחב רמת הגולן בגזרת עמק הירדן שהחלה להיות כר נרחב לפעילות חבלנית ובגזרת הלבנון – הפתחלנד. בחזית תעלת סואץ החזיקו חיילי החטיבה את קו המוצבים לאורך תעלת סואץ. בכל הגזרות, כולל השנים שלאחר הסכם הפסקת האש עם מצרים, ביצעה החטיבה מאות פשיטות ומבצעים, בהם:
 הפשיטה על מוצב החרוט ב-25 באוקטובר 1968, במהלך מלחמת ההתשה בבקעת הירדן.
 הפשיטה לכפר יאבס, כונתה גם מבצע "אסותא 12", בוצעה ב-8 במאי 1969 במטרה לפגוע בארגוני המחבלים שפעלו משטח ירדן כנגד ישראל.
 פיצוץ תעלת הע'ור (כונה גם "אמה 1"), ב-22 ביוני 1969, בוצע על ידי סיירת גולני יחד עם כוחות נוספים, ונועד להפעיל לחץ על חוסיין, מלך ירדן, כדי לגרום לו לפעול כנגד ארגוני המחבלים שפעלו משטח ירדן כנגד ישראל.
 מבצע בוסתן 39 – פשיטה מוסקת ב-27 באוגוסט 1969 בעומק שטח מצרים והפגזת מפקדת פיקוד המרכז המצרי.
 פשיטת הסיירת על מפקדת מחבלים בכפר עיטרון ב-5 באוקטובר 1969.
 מבצע פלצור – פשיטה ב-3 בדצמבר 1969, כנגד עמדות מחבלים בהר דב, במהלכה נהרגו כחמישים מחבלים.
 מבצע קלחת 2 נערך ב-12 וב-13 במאי 1970 במטרה לבער ריכוזי מחבלים בשישה כפרים בדרום לבנון.
 פשיטה על כפר כילא (מבצע "קונטרבס 10") – בעקבות חטיפת שמואל רוזנווסר, ב-2 בינואר 1970, פשטו יחידות החטיבה על הכפר כילא ולקחו בשבי 12 אזרחים ועשרה חיילים לבנונים.
 פשיטה על בסיס המחבלים יאטר (יעתר) ב"פתחלנד" שבדרום לבנון, ב-27 בדצמבר 1970.
 מבצע קלחת 4 מורחבת, ב-16 בספטמבר 1972 – הותקפו בסיסי מחבלים ב"פתחלנד" בדרום לבנון, לאחר רצח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן.

מלחמת יום הכיפורים

ערב מלחמת יום הכיפורים החטיבה התכוננה לטקס 25 שנה להקמתה בפארק הירקון. גדוד גדעון 13 בפיקודו של זאב אורן (אונגר) החזיק שישה מוצבים בצפון רמת הגולן תחת פיקוד חטמ"ר 820. מרבית המוצבים החזיקו מעמד תחת המתקפה הסורית, למעט מוצב החרמון שנכבש לאחר קרב קשה. עם תחילת המלחמה החלה החטיבה בהתארגנות מהירה ועלתה לסייע בבלימה של הכוחות הסורים וניסיון לכבוש את החרמון לאחר נפילתו, גדוד ברק 12 והסיירת סייעו לגדוד גדעון בכוח אדם ואספקה. אלישיב שמשי בספר "ולא אשוב עד כלותם" מתאר את עמידתם של המוצבים הצפוניים 104 ו-105 בפיקוד גבי אופיר, מפקד פלוגה ג' של גדוד גדעון בפני המתקפות העזות של כוחות חיל רגלים ושריון, כך עמידתו של אלימלך אברהם מפקד מחלקה במסייעת של גדוד גדעון אשר עמד יחד עם לוחמיו במוצב פורטוגל 107 בהתקפות בלתי פוסקות החל מהיום הראשון ללחימה ועד לסיום קרבות הבלימה ב-9 באוקטובר. שלושה מחיילי המוצב קיבלו צל"שים על תפקודם. גדוד ברק 12 סייע במהלך הקרבות באספקות, שמירה על צירי התנועה, אבטחה של נפח ובלימה של כוחות סורים אשר חדרו מעבר למוצבים. בקרב עמק הבכא ב-9 באוקטובר חברו לוחמי גדוד ברק לפלוגת הסיור של חטיבה 7 שבלמו חדירת כוחות קומנדו סורים לאזור יער אודם (יער מסעדה), בוקעאתא והר ורדה. במהלך הקרב נהרגו 24 מלוחמי הפלס"ר ו־7 מלוחמי גדוד ברק בהם מפקד הגדוד יעקב שחר.

החטיבה השתתפה בניסיון הישראלי הראשון לכיבוש החרמון במלחמת יום הכיפורים, בקרבות באזור ה"מובלעת" ובמבצע קינוח – כיבוש החרמון על ידי צה"ל בסוף מלחמת יום הכיפורים. פלוגת המילואים של הפלחה"ן נלחמה בגזרה הצפונית של רמת הגולן, השתתפה בכיבוש חאדר למרגלות החרמון, בית ג'ן ומזרעת בית ג'ן, וכן שימשה ככוח סיור, פינוי ובדיקת צירים של החטיבה. כמו כן עזרו כוחות הפלוגה בליווי שירות אספקה, בבדיקה וניקוי של מעברי מים ממולכדים, בדיקת בונקרים ומחסני תחמושת ממולכדים, בפיצוץ טנקי אויב, מיקוש השטח המפורז בין ישראל לסוריה, וכיבוש החרמון הסורי במקביל לכיבוש החרמון הישראלי.

חטיבת גולני השתתפה במבצע יונתן לשחרור בני הערובה מאנטבה שבאוגנדה ב-4 ביולי 1976.

מבצע ליטני
בליל 14 במרץ 1978, שלושה ימים לאחר פיגוע כביש החוף יצא צה"ל למבצע ליטני וכבש את אזור דרום לבנון דרומית לנהר הליטני. חטיבת גולני בפיקוד אמיר ראובני, פעלה במבצע כחלק מעוצבת געש. גדוד 13 כבש את העיירה אל חיאם וגדוד 12 (ברק) כבש את תל דהור ותל עכוש. החטיבה כבשה את הציר מע'נדוריה מערבה והרגה כשנים עשר מחבלים. כוחות צה"ל כבשו בתחילה רצועה ברוחב של כ-10 קילומטרים ולאחר מכן הגיעו לנהר הליטני, ועסקו בהשתלטות על הכפרים שבדרום לבנון. ב-21 במרץ, הורה שר הביטחון, עזר ויצמן, לכוחות צה"ל להתחיל בנסיגה לקו הגבול הבין-לאומי. בפועל נמשכה נסיגה זו כשלושה חודשים והסתיימה בחודש יוני. כתוצאה מהמבצע נוצרה מציאות חדשה בדרום לבנון. אש"ף נדחק אל מעבר לנהר ליטני ונוצרו שני בלמים – הבלם הראשון היה כניסת כוח ההתערבות הבין-לאומי מטעם האו"ם, והבלם השני – מובלעת בדרום לבנון נשלטה על ידי סעד חדאד. לארגוני הטרור הפלסטינים היו כ-300 הרוגים.

מבצע שלום הגליל
220px|ממוזער|מוצב הבופור, 1982

במהלך מבצע שלום הגליל נטלו חיילי החטיבה חלק מרכזי בלחימה, (כולל כיבוש מבצר ה"בופור"), וכן באחזקת המוצבים ברצועת הביטחון לאחר סיומה.

בשבועות הראשונים של המלחמה השתתפה חטיבת גולני בשלושה קרבות קשים: הראשון במחנה הפליטים עין אל-חילווה, השני בכפר סיל שהשקיף על העיר ביירות ליד שדה התעופה כאשר כל כניסתו של צה"ל לביירות הייתה תלויה בכיבושו. השלישי היה חילוץ יחידת המילואים 669 שנלכדה במנצוריה:
הקרב על כפר סיל – גדוד 13 לחם בקרב שקיבל את הכינוי "תל פאחר של גדוד גדעון". כפר סיל שולט על הדרך לביירות, כולל המבואות המערביים המזרחיים והדרומיים. ניסיונות קודמים לכבוש אותו לא צלחו. אז נשלחו לוחמי גולני עם טנקים מגדוד סער 74 של חטיבת ברק 188. בכפר היו כוחות סורים רבים וביניהם טנקים רבים, בידיעה שצה"ל עומד לתקוף את הכפר. חלק מהטנקים הסורים הושבתו בגלל רימוני יד שהושלכו לתוך הצריח על ידי חיילים שטיפסו על הטנק, ועל ידי טילי לאו שנשאו איתם. בסיום הלחימה הקשה שנמשכה 18 שעות בשטח בנוי, הצליחו חיילי הגדוד בהובלה של פלוגת החוד ב' לכבוש את הכפר.
חילוץ יחידת המילואים של 669 שנלכדה במנצוריה – לאחר כיבוש הכפר המשיכו למערב ביירות ומשם לחילוץ יחידת 669 שנלכדה במנצוריה וסבלה מאבדות על ידי צלפים סורים. משם התקדמו הלאה לכביש ביירות. פלוגה ב' גדוד 13 הייתה הראשונה לנסוע על כביש ביירות–דמשק מערבה לכיוון ביירות.
ממוזער|מדי א' של לוחם בחטיבת גולני, בדרגת סמל-ראשון בעל צל"ש אלוף ואות מערכה ממלחמת לבנון השנייה.
במלחמה השתתפה הפלנ"ט בכיבוש כפר סיל, בסיוע כוחות שריון. במהלך שהות צה"ל ברצועת הביטחון איישו הלוחמים עמדות של טילי עורב במוצבים השונים, או שיצאו למארבים רגליים כשהם נושאים את מערכת הטיל על גבם. פלוגת החה"ן פוצלה לשניים: כוח מ"פ החה"ן יחד עם חיילי גדוד 51 וחלק מלוחמי הסיירת חצו את נהר הליטני והשתתפו בכיבוש מבצר הבופור ויעדי מחבלים השולטים בסביבתו, ולאחר מכן בכיבוש וטיהור א-נבטיה. הכוח השני של היחידה נע לכיוון א-נבטיה, וביצע חסימות על צירי הבריחה האפשריים של המחבלים מכיוון מערב וצפון.

המערכה ברצועת הביטחון
במחצית השנייה של שנות השמונים, תחת פיקודם של  ולאחריו ארז גרשטיין, ביצעה סיירת גולני סדרה ארוכה של פעולות יזומות רבות בגזרת לבנון והגיעה להישגים מבצעיים רבים.

בשנת 1994 נחטף חייל הפלנ"ט נחשון וקסמן על ידי מחבלי חמאס ונהרג מאוחר יותר בקרב החילוץ הכושל.

אסון השרפה בוואדי סלוקי – ב-26 באוגוסט 1997, כוח מגדוד 13 יצא לפעילות מבצעית בנחל סלוקי שבגזרה המזרחית של רצועת הביטחון בדרום לבנון. הלוחמים נתקלו בחוליית מחבלים, אשר את חלקם הצליחו להרוג, אך שרפה שפרצה בשדה הקוצים בו היו גבתה את חייהם של חמישה לוחמים. שישה לוחמים נוספים ובהם מפקד הכוח נפצעו.

האינתיפאדה השנייה

במהלך האינתיפאדה השנייה ביצעה חטיבת גולני מבצעים ביהודה ושומרון. בסוף חודש נובמבר 2001 לאחר הפיגוע בקו 823 בצומת מחנה 80 בו נהרגו שלושה אזרחים ישראלים הופעלה החטיבה לראשונה ביהודה ושומרון, במרחב מחנה הפליטים ג'נין שממנו יצאו המפגעים והתבצעה מ-30 בנובמבר עד 1 בדצמבר בשולי העיר ג'נין ומחנה הפליטים הסמוך.

ב-10 בפברואר 2002 פעלו הפלס"ר, בפיקוד סא"ל רון וייזל, והפלנ"ט, בפיקוד רס"ן יואב ירום, בפיקוד המח"ט, בעיירה מסאכן שעבייה הסמוכה לשכם במטרה לאתר מעבדות ייצור רקטות, יחידת דובדבן פעלה במקביל בכפר בלאטה.

ב-27 בפברואר אישר הדרג המדיני לחטיבת גולני את השלב הראשון של ההשתלטות על מחנה הפליטים ג'נין. הפקודה אישרה: "כיתור וביצוע פטרול משוריין לגירוי ופגיעה בחמושים ללא כניסה למחנה הפליטים ג'נין". הנחיית חטיבת המבצעים, לבצע רק את השלב הראשון של המבצע (כיתור מחנה הפליטים), לא הגיעה למח"ט גולני, ולאחר שכבר החלו כוחות החטיבה לנוע לכיוון ג'נין במטרה לתפוס את השטחים השולטים ולהיכנס לתוך פאתי מחנה הפליטים, הורה הרמטכ"ל לעצור את התקדמות הכוחות.

בליל 28 בפברואר, במקביל לכניסתם של כוחות מחטיבה 35 ומחטיבת הנח"ל לבלאטה, נכנס כוח גולני למחנה הפליטים ג'נין. בחילופי האש בגזרת גדוד 51, נהרג חייל מפלוגת הנ"ט, ומ"פ א' מהגדוד נפצע קשה. בחצות למחרת, לאחר השלמת ההשתלטות על המחנה וביצוע סריקות יצאו הכוחות משטח מחנה הפליטים על גבי רק"ם והתמקמו בשטחים השולטים. ב-4 במרץ פשטו כוחות החטיבה על מחנה הפליטים, הציבו מארבי צלפים בפאתי המחנה ולמחרת יצאו מהמחנה תוך שהם ממשיכים לכתרו. במבצע נהרגו 21 מחבלים ונפצעו כ־140, יותר משליש מהם נפגעו מירי ממארבי צלפים. לא נפגעו מבוקשים בכירים, שכנראה נמלטו לעיר ג'נין.

צה"ל והתקשורת הישראלית ראו את שני המבצעים, של הצנחנים וגולני, בהם נכנסו הכוחות ללב מחנות הפליטים שנחשבו "קשים" עם מעט נפגעים – כהצלחה גדולה.

בתחילת חודש מרץ קיבלה החטיבה את המשימה להשתלט על טולכרם ועל מחנה הפליטים הסמוך לה. הרעיון המבצעי היה להשתלט בשלב ראשון על העיר, לדחוק את המחבלים למחנה הפליטים ובשלב שני לכתר את המחנה ולטהרו. המבצע החל בלילה שבין 6 ו-7 במרץ כאשר גדוד 51 נכנס על גבי רק"ם לעיר והניס את החמושים למחנה הפליטים. גדוד 12 נע לתוך מחנה הפליטים מצפון ופלוגה מיחידת אגוז והגדס"ר מדרום (שני הכוחות בפיקוד הסמח"ט). התקדמות גדוד 12 והגדס"ר במחנה הפליטים הייתה איטית ובמהלך אותו יום נהרג חייל מיחידת אגוז. גדוד 51 אשר השלים את משימתו, העביר בצהרי היום את האחריות על העיר לגדוד 9 (חטיבה 401) ושתי הפלוגות של הגדוד 51 נכנסו אף הן ללחימה במחנה הפליטים כסיוע לתנועת גדוד 12 והגדס"ר. עד לבוקר ה־8 במרץ הוכרע הקרב, מאות מתושבי המחנה נכנעו וחלקם הועברו לחקירה בשב"כ, נפגעו תשתיות הטרור והושמדו שתי מעבדות נפץ ו־15 רקטות קסאם אשר התגלו בסריקות.

ב־10 במרץ אישר הרמטכ"ל תוכנית להידוק הכיתור על המוקטעה כאמצעי להפעלת לחץ על ערפאת. על פי הנחייתם של ראש הממשלה ושר הביטחון הצטמצמה הפקודה לתקיפה והשתלטות על אזורים נבחרים ברמאללה. בפעולה זו עצרה סיירת גולני 12 מבוקשים וצוות חטיבתי משוריין של גולני השתלט על שכונת אל־בירה.

מבצע חומת מגן
בעקבות רצף פיגועים קטלניים כמעט מדי יום, ששיאם הפיגוע במלון פארק בנתניה ב-27 במרץ 2002 בו נרצחו 30 אזרחים ישראלים בעת ליל הסדר. יצא צה"ל למבצע חומת מגן (29 במרץ 2002 – 10 במאי 2002), אשר מטרתו העיקרית הייתה לפגוע בתשתיות הטרור הפלסטיני ולעצור את גל הפיגועים.

החלק הראשון של המבצע כלל השתלטות על רמאללה וכיתור המוקטעה. הכוחות שהוקצו למבצע כללו שלושה צק"חים (צוות קרב חטיבתי): צק"ח גולני שמשימתו השתלטות על צפון העיר רמאללה ומתחם המוקטעה, צק"ח חטיבת הנח"ל שמשימתו השתלטות על דרום העיר, ניתוק ביתוניא מרמאללה ומאמץ הטעיה באזור א־טירה, וצק"ח בפיקוד חטיבת בנימין, שמשימתו הייתה השתלטות על מרחב אל-בירה וג'בל טוויל.

מח"ט גולני קיבל פקודת התראה למבצע כבר בליל הסדר. החטיבה ביצעה נוהל קרב מזורז והחיילים נקראו לשוב מחופשת החג ולרכז את הרק"ם במחנה בית אל. התכנון המבצעי החטיבתי היה להשתלט בהפתעה על מתחם המוקטעה לאחר בידוד אזור הפעולה מדרום. משימת גדוד 12, מתוגבר בפלחה"ן, בפלנ"ט ובפלוגת שריון, הייתה השתלטות על כיכר אל-מנארה ואל-בירה, ולאחר מכן בידוד מתחם המוקטעה מדרום. משימת גדוד 51, מתוגבר במחלקת שריון, הייתה להשתלט על השטחים השולטים על המוקטעה ועל האגף הדרומי, ולהכניס את יחידת דובדבן למתחם; משימת גדוד אגוז הייתה השתלטות על האגף הדרום-מערבי של המתחם. כוחות החטיבה החלו לנוע רגלית לכיוון רמאללה לאחר חצות 28 במרץ תחת גשם, ברד וערפל כבד. בשעות הבוקר המוקדמות החלה ההשתלטות על המבנים במוקטעה אשר במהלכה נהרגו קצין מיחידת אגוז וחייל מהפלוגה המסייעת בגדוד 51. עד שעות הלילה השלימו כל צוותי הקרב החטיבתיים את ההשתלטות על רמאללה.

החל מ-2 באפריל השתתף גדוד 51 יחד עם כוחות נוספים של חטיבה 5 ואחרים בקרב בג'נין. אור ל-3 באפריל התחיל הגדוד לנוע יחד גדוד 8110 מחטיבה 5 במאמץ לכבוש את מחנה הפליטים. שני הגדודים התחילו לנוע ממחסום סאלם בנגמ"שים וב"אכזריות". נוכח קשיים שבהם נתקלו הכוחות, התחילה ההתקפה רק לקראת השעה 11 בבוקר. למרות ירי מדויק לעבר הכוחות ומטענים רבים בבתים בפאתי המחנה, שפצעו מספר חיילים בפלוגות א' ו-ג', עד לשעות הערב הצליח הגדוד לייצב קו מצפון לציר "תחתון" (דרומי) של מחנה הפליטים. במהלך 4 באפריל המשיך הגדוד בתנועה צפונה תוך כדי ירי מדויק לעבר החיילים. שתי מחלקות מפלוגה א' נקלעו לבית שהיה נתון לאש מדויקת ממנה נהרגו קצין וחייל. כוחות הגדוד המשיכו להתקדם צפונה לתוך מחנה הפליטים ובשעות הערב הגיעה הפלוגה המסייעת של הגדוד במסוקים מהצפון. ביום שישי, 5 באפריל נכנסה הפלוגה המסייעת למחנה ממזרח ותוך כדי הכניסה לבתים נהרג חייל אחד וכמה חיילים נפצעו. למחרת הגיעו לגדוד אמצעים מיוחדים לנטרול זירות מטענים וביומיים הבאים המשיך הכוח להתקדם צפונה. במהלך התנועה ב-8 באפריל, נורה ונהרג אחד החיילים מהפלוגה המסייעת ובעת ניסיון לחלצו נהרג חייל נוסף. בעקבות תחקיר שערך בוכריס, מג"ד 51, הוא הנחה שהתנועה הרגלית תופסק, והמעבר בסמטאות ייעשה ב"אכזריות" בלבד. הטכניקה כללה פתיחת הציר למעבר רק"ם באמצעות דחפור דִי-9, פריצת פתח בקיר הבית, היצמדות ה"אכזרית" לפתח שנוצר בקיר ויציאת הלוחמים היישר לתוך הבית. ביום שלישי, 9 באפריל 2002, נתקלה מחלקת לוחמי חי"ר במילואים מגדוד נחשון במארב שכלל לוחמים פלסטינים ובתים ממולכדים, בדיעבד כונה אזור המארב ה"אמבטיה". במהלך הקרב וניסיונות החילוץ של הפצועים וההרוגים נפלו 13 חיילים מהגדוד. גדוד 51 קיבל משימה להשתלט על מרכז מחנה הפליטים ולצורך זה קיבל הגדוד עוד שני דחפורי דִי-9 אשר אפשרו התקדמות ברק"ם. ב-10 באפריל במהלך ההתקדמות של הגדוד לעבר מרכז מחנה, התחילו להגיע דיווחים על מאות אנשים שנעים מכיוון מחנה הפליטים ומבקשים להיכנע ובהמשך הערב נודע שקבוצה גדולה של מבוקשים מעוניינת להיכנע. עד למחרת (יום חמישי, 11 באפריל). השלים גדוד 51 את משימתו.

מבצע אולי הפעם החל ב-1 באוגוסט 2002, כהמשך למבצע חומת מגן ומבצע דרך נחושה בשטחי יהודה ושומרון, אשר נועדו למיגור הטרור. המבצע התבצע על ידי יחידות מהחטיבה וכוחות נוספים כולם תחת פיקוד המח"ט משה תמיר.

בין 18 במאי ל-25 במאי 2004, במסגרת מבצע קשת בענן שנערך לאחר אסון הנגמ"שים, חדרו כוחות מהחטיבה בפיקוד המח"ט ארז צוקרמן לרפיח בתנועה רגלית ופגעו במהלך הלילה במספר מחבלים.

החטיבה השתתפה במבצע ימי תשובה, שנערך בין 30 בספטמבר 2004 ל-15 באוקטובר, אשר מטרתו הייתה למנוע מארגוני הטרור הפלסטינים לשגר רקטות קסאם ופצצות מרגמה על יישובים ישראלים בתוך הרצועה ומחוצה לה.

מבצע גשמי קיץ אשר נערך בין 28 ביוני ל-26 בנובמבר 2006, בא כתגובה על הריגת שני חיילים וחטיפתו של גלעד שליט ב-25 ביוני 2006 סמוך למעבר כרם שלום. הייתה זו הכניסה הקרקעית הראשונה של צה"ל לרצועת עזה מאז ביצועה של תוכנית ההתנתקות כשנה קודם לכן. במסגרת המבצע פעלו יחידות החטיבה ברצועה. ב-3 ביולי, כוח מיחידת אגוז שפעל בג'נין זיהה שני פלשתינאים מניחים מטען חבלה בכניסה לעיר. הכוח ירה לעברם, הרג אחד מהם ופצע שני. במכונית שממנה ירדו השניים נמצא מטען חבלה נוסף ובו שני בלוני גז במשקל כולל של 24 ק"ג.

מלחמת לבנון השנייה

במלחמת לבנון השנייה ב-2006 השתתפו מספר גדודים בלחימה והחטיבה איבדה למעלה מעשרה מלוחמיה. אחד הקרבות הקשים בלחימה היה בבינת ג'בייל כאשר בשבוע השלישי למלחמה גדוד 51 חדר לעיירה ונתקל בשתי חוליות מחבלים שארבו לו. בקרב זה אבדו שמונה לוחמים מהגדוד ועשרים ושבעה נפצעו.

ב-23 ביולי נכנסו כוחות החטיבה לעיירה בינת ג'בייל במבצע שנודע מאוחר יותר כקורי פלדה 2. במהלך הלחימה היו לוחמי הגדס"ר מעורבים בשני אירועים בולטים: כוח גדול מהפלנ"ט נפגע מירי דו צדדי כששהה בבית בעיירה במהלכו ניהלו קרב חילוץ קשה, והשתתפות בקרב של גדוד 51 בעיירה על ידי לוחמי הפלס"ר והפלחה"ן. לאחר מכן ניהלה היחידה קרבות בכל ימי המלחמה, תחת פיקוד מח"ט גולני.

ב-4 באוגוסט לפנות בוקר, פשט כוח מגדוד 13 של חטיבת גולני על הכפר מרכבה, בעקבות מודיעין שהגיע על בית המכיל אמצעי לחימה. הכפר, שנמצא במרחק שניים וחצי קילומטרים מהגבול, שימש משך כל הלחימה בלבנון כמרחב שיגור רקטות לעבר ישראל. הכוח ניהל קרב יריות באחד הבתים, שבו נהרג חייל אחד. בהמשך התפתח קרב בין כוחות צה"ל למחבלים, שהפעילו מטענים רבים. במהלכו נהרגו בנוסף רופא מילואים וסמל ראשון. חיילי הכוח חילצו את הנפגעים וחיסלו את המחבלים.

הלחימה ברצועת עזה
שמאל|ממוזער|250px|בטקס ההשבעה של טירוני חטיבת גולני בכותל המערבי, ינואר 2011
ביולי 2007, לאחר אימון חטיבתי של חודשיים, עברה החטיבה לתעסוקה מבצעית בגזרת עזה. כאשר גדוד 12 וגדוד 13 עשו פעילות ביטחון שוטף סביב הגדר והישובים, וגדוד 51 והגדס"ר ביצעו פשיטות לתוך שטחי הרצועה. על פעילות זו קיבל גדוד 51 צל"ש מאלוף פיקוד הדרום יואב גלנט.

במהלך מבצע עופרת יצוקה החטיבה השתתפה במבצע הקרקעי ברצועת עזה. ב-5 בינואר 2009 פעל גדוד גדעון של חטיבת גולני בח'ראת תופאח שבצפון עזה. במהלך הפעילות, נורה פגז בשוגג מטנק צה"ל אשר היה בפעילות מבצעית באזור, ופגע במבנה בו שהו לוחמים מהגדוד. מפגז זה נפגעו חיילים רבים ומפקדים, בהם מפקד החטיבה ומפקד הגדוד, ונהרגו שלושה חיילים. לרב-סרן ד"ר אלכסנדר קטייב הוענק ציון לשבח מטעם מפקד פיקוד הדרום, יואב גלנט, על תפקודו באירוע.

במהלך מבצע צוק איתן גדודי החטיבה השתתפו בפעילות הקרקעית ברצועת עזה ובפאתי העיר עזה, בשכונת שג'אעייה. ב-20 ביולי 2014 נהרגו 13 מחיילי חטיבת גולני, בהיתקלויות עם מחבלי החמאס. מפקד החטיבה, רסאן עליאן, נפצע בקרב זה אולם לאחר אשפוז של כיומיים חזר לשטח הלחימה ברצועת עזה.

במהלך מבצע שומר החומות הגנה החטיבה על יישובי עוטף עזה ובנוסף לקחה חלק בפעילות התקפית משולבת ביחד עם חיל האוויר וכוחות שריון בתקיפת המטרו של החמאס.

במבצע מגן וחץ הוקפצו סיירת גולני וגדוד 51 לתגבור בגזרה ולהגנת יישובים.

זליגת מלחמת האזרחים בסוריה לישראל

ב-27 בנובמבר 2016 הותקף כוח של גדס"ר גולני שהיה במארב ברמת הגולן על ידי חוליה של צבא ח'אלד בן אל-וליד. הכוח השיב אש והרג ארבעה מחבלים, וכלי טיס של חיל האוויר הישראלי שבא לסייע הרג ארבעה מחבלים נוספים.

הלחימה ביו"ש ב-2022–2023

מחודש מרץ ועד חודש יולי 2022 פעלה סיירת גולני בגזרת מנשה במסגרת מבצע שובר גלים, במהלך הפעילות פגעה הסיירת בעשרות מחבלים חמושים בשורה של היתקלויות בגזרה וביצעה כ-250 פעילויות התקפיות והחרימה כ-25 כלי נשק וכ-15 מטעני חבלה. בנוסף בחודשים ספטמבר ואוקטובר הוקפצה הסיירת לגזרות שכם ג'נין וטולכרם וביצעה מארבים מוצלחים שבהם נהרגו מספר מחבלים.

בנובמבר 2022 קיבלה היחידה את צל"ש הרמטכ"ל על פועלה במבצע.

בתחילת 2023 פעלה הסיירת בגזרת שכם ולקחה חלק ברוב הפעילויות בגזרה שהשיא היה ב-22 בפברואר במבצע בקסבה של שכם בשיתוף עם הימ"מ שבו נהרגו 11 פלסטינים, בהם 7 מחבלים.

ביולי 2023 לקחה הסיירת חלק במבצע בית וגן.

מלחמת חרבות ברזל

במהלך קיץ 2023 גדודים 13 ו-51 של החטיבה ביצעו תעסוקה מבצעית תחת אוגדת עזה: גדוד 13 פעל תחת החטיבה הצפונית בגבול הצפוני והמרכזי עם רצועת עזה. בזמן טבח שבעה באוקטובר, בעוד פלוגה מגדוד 51 פעלה תחת החטיבה הדרומית ברצועת עזה. לוחמי חטיבת גולני לחמו בקרבות בלימה אל מול מאות רבות של מחבלים וספגו את תחילת המתקפה. 71 מהם נהרגו ועשרות נפצעו.

לאחר טיהור עוטף עזה החטיבה נכנסה לרצועת עזה בסוף חודש אוקטובר 2023 והובילה התקפות שונות על יעדים משמעותיים. החטיבה פגעה במאות מחבלים ותשתיות טרור.

קרב שג'אעייה

ממוזער|לוחמי גדוד 12 "ברק" בתרג"ד
ב-12 בדצמבר נערך קרב בין מחבלי חמאס ללוחמי חטיבת גולני בשכונת שג'אעייה שבמזרח העיר עזה, במסגרת הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל. במהלך הקרב נהרגו 6 חיילים מגדודים 13 ו-51 של גולני, בהם מפקד גדוד 13 סגן-אלוף תומר גרינברג, וכן 2 חיילים מיחידת החילוץ 669 שנהרגו במהלך ניסיון חילוץ הנפגעים, ומפקד בכיר בחטיבת גולני, אלוף-משנה יצחק בן בשט. ב-15 בינואר 2024 הוחלט על יציאתה מהרצועה של אוגדה 36 ובכך מרבית החטיבה חדלה מהלחימה בתמרון הקרקעי ברצועת עזה.

התמרון הקרקעי בדרום לבנון

במסגרת מבצע חיצי הצפון ולאחר קו הגנה של 10 חודשים על יישובי הצפון בליל 1 באוקטובר נכנסו כוחות החטיבה לתמרון בתוך שטח דרום לבנון ולחמו בקו כפרים ראשון הכולל את הכפרים מארון א-ראס שכלל פשיטות ממוקדות לפאתי בינת ג'בל, עייתא א-שעב וטיר חרפא. גדוד 13 הגיעו לנקודה הרחוקה ביותר בה תמרנו בלבנון במבצעי חיצי הצפון, בכפר שמע. במהלך התמרון השמידו תשתיות תת-קרקעיות וטיהרו את השטח ממשגרי נ"ט ותמ"ס.

כוחות סיירת גולני ויחידת יהל"ם תחת חטיבת אלכסנדרוני היו הכוחות היחידים שהגיעו לנהר הליטני במהלך המבצע.

לוחמי סיירת גולני לקחו חלק במבצע חץ הבשן שהחל בעקבות נפילת משטר אל-אסד בסוריה על ידי קבוצות מורדים. בימים הראשונים למבצע השתלט צה"ל על עמדות אסטרטגיות בדרום החרמון ולאחר מכן תמרן באזור החיץ בגבול ישראל–סוריה ומעבר לו.

מבצע עוז וחרב ומרכבות גדעון
במרץ 2025 שבה החטיבה ללחימה ברצועת עזה כחלק ממבצע עוז וחרב בו עוצבת געש כבשה את ציר מורג, ולאחר מכן השתתפה בכיבוש ח'אן יונס במבצע מרכבות גדעון.

מבנה חטיבת גולני
לחטיבת גולני שישה גדודים מבצעיים: גדוד 12, גדוד 13, גדוד 51, סיירת גולני (לשעבר הגדס"ר), גדוד הנדסה אלון (מאוגוסט 2020), וגדוד גדס"מ דרור (מ-2018). כמו כן, קיים גדוד בא"ח גולני.

יחידת אגוז, השייכת כיום לחטיבת הקומנדו, הייתה חלק מהחטיבה מהקמתה בשנת 1995 ועד לדצמבר 2015. גדוד 334 שימש גדוד הסיוע הארטילרי של החטיבה בין השנים 1948–1970. גדוד נ"ט 417 שימש גדוד סיוע נ"ט של החטיבה בין השנים 1949 עד 1960. בוגרי החטיבה מאיישים את חטיבות המילואים אלכסנדרוני (יוצאי גדוד 51), כרמלי (יוצאי גדוד 13) ועודד (יוצאי גדוד 12).

גדוד 12 (ברק)
ממוזער|133x133 פיקסלים|סמל גדוד 12
גדוד ברק 12 – נקרא על שם המצביא המקראי ברק בן אבינעם שהכריע את סיסרא בעמק הקישון. מספרו של הגדוד משקף שהוא הגדוד השני בחטיבה מספר 1. הגדוד הוקם ב-22 בפברואר 1948. המוטו של הגדוד הוא "ברוק ברק ותפיצם שלח חציך ותהמם". סמל הגדוד עץ החטיבה ועליו חרב וברק. הגדוד השתתף בכל מלחמות ישראל. במלחמת העצמאות לוחמי הגדוד השתלטו על עמק הירדן, סג'רה ומורדות הר תבור. הגדוד השתתף במבצע כחול וחום.

בגדוד ישנן שש פלוגות:
 מפקדה ("גמלי הפרא")
 מסייעת ("סוסי הפרא")
 רובאית א' ("אריות הפרא")
 רובאית ב' ("נשרי הפרא")
 רובאית ג' ("אווזי הפרא")
 פלוגת חשיפה-תקיפה ("קרנפי הפרא")

מפקדי גדוד 12
מפקדי גדוד 12שםתקופת כהונההערות אברהם יפה  1948  הקים את הגדוד, ולאחר 3 חודשים נקרא להקים את גדוד 13   1948  נהרג בתפקידו כמג"ד במלחמת העצמאות יצחק ברושי  1948–1950  יעקב אליאב  1950–1952  מפקד הגדוד בקרב תל מוטילה יהודה קלאוז  1952  עמנואל שרון  1952–1953  אליעזר אמיתי  1953–1954  אורי בר-רצון  1954–1956  שמואל אלבק (אמיר)  1956–1957  אורי בידץ  1957–1958  יקותיאל אדם  1958–1960  לימים ראש אג"ם וסגן הרמטכ"ל. נהרג במלחמת לבנון הראשונה יעקב שטרן  1960–1962  זאב עופר  1962–1964  גבריאל ברשי  1964–1966  משה קליין  1966–1967  נהרג בתפקידו כמג"ד בקרב תל פאחר במלחמת ששת הימים חיים יפרח  יוני–יולי 1967  מ"מ המג"ד במלחמת ששת הימים משה יוסף  1967–1968  ברוך גורודיש  1968–1969  חיים סלע  1969–1971 לימים מפקד חטיבה 408 אליעזר רם  1971–1972  אמיר ראובני  1972–1973    1973  נהרג בתפקידו כמג"ד במלחמת יום הכיפורים גדעון מאירי  1973–1974  לימים מפקד עוצבת ברעם עזרא סלע  1974–1975  ארוין לביא  1975–1976  מ"מ המג"ד במלחמת יום כיפור, לימים מח"ט גולני ומפקד עוצבת הגליל צבי פולג  1976–1977  לימים מח"ט גולני וראש מטה פיקוד הצפון עמנואל הרט  1977–1978  המג"ד במבצע ליטני, לאחר שנפצע בתקרית, הוחלף זמנית על ידי סגנו גבי אשכנזי דובי גזית  1978–1979  אפי איתם  1979–1981  לימים מח"ט גבעתי ומפקד עוצבת הגליל ברוך שפיגל  1981–1982 לימים מח"ט גולני יוסי בירן  1982  נפצע כמג"ד במלחמת לבנון הראשונה מוטי רוזן  1982–1983  יוסי גז  1983–1985  לימים מפקד חטיבת יהודה, קצין אג"ם של פיקוד הדרום ונספח יבשה בארצות הברית מוטי שפס  1985–1987  ניצן נוריאל  1987–1988  לימים ראש החטיבה לקשרי חוץ באגף המבצעים במטכ"ל   1988  נהרג בתפקידו כמג"ד במבצע כחול וחום נמרוד רן  1988–1990  לימים מפקד חטיבת ביסלמ"ח אפי עידן  1990–1992  לימים ראש מטה פיקוד הדרום יריב קריגר  1992–1993  לימים מפקד חטיבת אלכסנדרוני משה תמיר  1993–1995  לימים מח"ט גולני ומפקד אוגדת עזה חוסיין עאמר  1995–1996  נהרג בתפקידו כמג"ד בקרב בלבנון חגי פלג  1996–1997  לימים מפקד חטיבת עודד שלומי כהן  1997–1999  לימים מפקד חטיבת אלכסנדרוני דן חפץ  1999–2001  לימים ראש מחלקת שיתוף פעולה צבאי בין–לאומי באג"ת אורן אבמן  2001–2002  לימים מפקד עוצבת עידן מרדכי כהנא  2002–2004  לימים קצין איסוף קרבי ראשי גיא הלוי  2004–2006  לימים סגן מפקד עוצבת הגליל עמית פישר  2006–2008  לימים מפקד אוגדת הבשן פיני יוסף  2008–2010  לימים מפקד המכללה לפיקוד טקטי אודי בן חמו  2010–2012  לימים רע"ן חי"ר במל"י, מפק"ץ במלט"ק וסמח"ט גולני שי סימן טוב  2012–2014  נפצע קשה כמג"ד במהלך מבצע צוק איתן, לימים מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי אביחי זפרני  2014–2016  המג"ד בהמשך מבצע צוק איתן, לימים מפקד חטיבת יהודה סיון בלוך  2016–2018  לימים מפקד עוצבת חירם איתי מטק  2018–2020  לימים מפקד חטיבת עציון שחר ברקאי  2020–2022  לימים מפקד חטיבת יהודה עומר סולימאן  2022–אוקטובר 2023  נפצע בתאונה מבצעית ערב הכניסה לעזה במלחמת חרבות ברזל ובתקופת ההחלמה פיקד על בא"ח גולני שחר ברקאי  אוקטובר-דצמבר 2023  חזר לפקד על הגדוד והוביל אותו במלחמת חרבות ברזל לאחר פציעת עומר סולימאן, עד שנפצע באורח בינוני בקרב בח'אן יונס עומר סולימאן  דצמבר 2023-יוני 2024  חזר לפקד על הגדוד לאחר פציעת שחר ברקאי מירן אלטיט  יוני 2024–  מפקד הגדוד הנוכחי

ממוזער|146x146px|סמל גדוד 13
גדוד 13 (גדעון)
גדוד 13 – גדוד גדעון, נקרא על שמו של השופט גדעון בן יואש, מכיוון שבראשיתו, תפס הגדוד את גזרת עמק יזרעאל שהייתה נחלתו של גדעון. מספרו משקף שהוא הגדוד השלישי בחטיבה מס' 1. על פי המקרא גדעון חילק את לוחמיו לשלוש קבוצות ונתן לכל איש כד ובתוכו לפיד בוער ושופר, ומכאן סמל הגדוד: עץ החטיבה עליו חרב, כד ושופר. המוטו של הגדוד הוא "חרב לה' ולגדעון".

בגדוד ישנן 6 פלוגות:
 מפג"ד ("לב גדעון")
 מסייעת ("חיות הפרא")
 מבצעית א' ("אריות הזעם")
 מבצעית ב' ("זאבי הדממה" ובעבר "קופי הדממה")
 מבצעית ג' ("טורפי הלילה")
 פלוגת חשיפה-תקיפה ("דובי הציד")
 בגדוד קיימת פלגת עטלף, פלוגת מילואים, יוצאי הגדוד, האמונה על פעילות החילוץ והפינוי.
ממוזער|כוחות חטיבת גולני בקרב סג'אעיה במהלך מלחמת חרבות ברזלהגדוד השתתף באופן פעיל בכל מערכות ישראל. באוקטובר 2023, במהלך טבח שבעה באוקטובר ניהלו לוחמי הגדוד קרב נגד מחבלים רבים שחדרו למוצב נחל עוז, מוצב פגה, קיבוץ כפר עזה וליישובים הנוספים, 41 מלוחמי הגדוד נהרגו בקרבות, ו-91 נפצעו ביניהם הסמג"ד ניר בוימפלק שנפצע קשה. ב-12 בדצמבר 2023 נפל מפקד הגדוד תומר גרינברג במהלך הקרבות בשכונת שג'אעייה במזרח העיר עזה.

מפקדי גדוד 13
מפקדי גדוד 13שםתקופת כהונההערות אברהם יפה  1948  המג"ד במלחמת העצמאות, לימים אלוף פיקוד הדרום וצפון משה (אלן) חורין  1948–1950  רחבעם זאבי  1950–1952  לימים אלוף פיקוד המרכז וראש אג"ם מנחם אבירם  1952–1954  לימים מפקד אוגדה 49 יוסף גטרויר  1954–1955  שלמה אלטון  1955–1956  לימים מפקד בה"ד 1 זאב שחם  1956–1958  צבי ציטרון  1958–1960  יהודה גביש  1960–1962  לימים נשיא בית הדין הצבאי לערעורים יהודה גולן  1962–1965  משה גת  1965–1967  פנחס נוי-אלוש  1967–1968  אמיר דרורי  1968–1970  לימים סגן הרמטכ"ל מנחם עינן  1970–1971  לימים ראש אג"א אורי שגיא  1971–1973  לימים ראש אמ"ן אלי מלמד  1973   1973–1974  המג"ד במלחמת יום הכיפורים יצחק זמיר  1974–1975  אילן בירן  1975–1977  לימים ראש אט"ל ואלוף פיקוד המרכז חגי לוי  1977–1978  לימים ראש מטה פיקוד המרכז שמואל צוקר  1978–1979  לימים מפקד עוצבת הגליל יעקב סלע  1979–1980  עדי אדירי  1980–1981  מוטי מזרחי  1981–1982  נפצע בקרב במלחמת לבנון הראשונה משה צין  1982–1984  לימים מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה יאיר נוה  1984–1985  לימים סגן הרמטכ"ל משה קפלינסקי  1985–1987  לימים סגן הרמטכ"ל צבי ברקאי  1987–1988  לימים מפקד חטיבת עודד גדי איזנקוט  1988–1990  לימים הרמטכ"ל ה-21 קובי מרום  1990–1991  לימים מפקד עוצבת חירם יוסי היימן  1991–1993  לימים ראש החטיבה לתכנון אסטרטגי באג"ת אפרים מושקטו  1993–1994  יואלי אור  1994–1996  לימים מפקד חטיבת כרמלי ניר רגב  1996–1998  תמיר ידעי  1998–1999  לימים סגן הרמטכ"ל רביב ניר  1999–2001  לימים מפקד המכללה לפיקוד טקטי ניר סלומון  2001–2003 לימים מפקד חטיבת עציון רפי מילוא  2003–2005  מעוטר שני צל"שי אלוף, לימים מפקד פיקוד העורף יואב מרדכי  2005–2007  לימים מפקד חטיבת ירושלים אורן כהן  2007–2009  לימים מפקד המכללה לפיקוד טקטי אבינועם סטולוביץ'  2009–2011  לימים מפקד המרכז לאימונים באש במל"י אלישב בהרב  2011–2013  לימים מפקד חטיבת יפתח ארז אלקבץ  2013–2015  לימים מפקד בית הספר להגנת הגבולות יאיר פלאי  2015–2017  מעוטר צל"ש מפקד אוגדה, לימים מפקד החטיבה אבישי ברוקנטל  2017–2019  לשעבר ראש ענף חי"ר במא"ט במל"י, לימים סגן מפקד חטיבת עוז אבי מרציאנו  2019–2021  לימים מפקד חטיבה 769 יובל מזוז 2021–2023  לימים קצין המבצעים של פיקוד הצפון  יוני–דצמבר 2023  מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל עד נפילתו בקרב שג'אעייה יובל מזוז דצמבר 2023–ינואר 2024  חזר לפקד על הגדוד לאחר נפילת תומר גרינברג טל תורג'מן  ינואר 2024–יולי 2025  לשעבר מפקד גדוד 906 מנשה קצב יולי 2025– 

גדוד 51 (הבוקעים הראשון)
ממוזער|116x116px|סמל גדוד 51
גדוד 51 – גדוד הבוקעים הראשון עשה את הצעד הראשון להבקעת הדרך לנגב שהיה נצור במלחמת העצמאות עד לסיומו של מבצע יואב ומכאן שמו. הגדוד הוקם כגדוד הראשון בחטיבה 5 היא חטיבת גבעתי בתש"ח, ובספטמבר 1956, מספר שבועות לפני מבצע קדש, הועבר לחטיבת גולני. סמל הגדוד מורכב מעץ החטיבה שבמרכזו חרב פיפיות, המסמלת את רוח הלחימה של הגדוד.

בגדוד ישנן שש פלוגות:
 פלס"ם (פלוגת מפקדה) ("הג'יני")
 רובאית א' ("אחרוני האפצ'ים", "רובאית")
 רובאית ב' ("הסמוראי האחרון")
 רובאית ג' ("הוויקינגים", "הערבים", “רובגאית")ממוזער|קצינים של חטיבת גולני, דצמבר 2025
 מסייעת ("רוחות הצפון")
 פלוגת חשיפה - תקיפה ("הספרטנים")
ממוזער|לוחמי גדוד 51 של חטיבת גולני במהלך התמרון הקרקעי בדרום לבנון, אוקטובר 2024
הגדוד השתתף באופן פעיל בכל מערכות ישראל. במלחמת העצמאות הגדוד לחם במסגרת חטיבת גבעתי הסדירה המקורית. במהלך המלחמה השתתף במבצע בן נון ב', בקרבות בלימה נגד הצבא המצרי, במבצע יואב, ובמבצעים נוספים. השתתף בקרב תל עזזיאת במלחמת ששת הימים, בכיבוש החרמון, במלחמת יום הכיפורים, בשני אירועים בגזרה המזרחית בדרום לבנון בחודש אוקטובר 1995 שבהם איבדה הפלוגה המסייעת של הגדוד תוך שלושה ימים תשעה מחייליה, בהם מפקד הפלוגה וסגנו, ובאחד הקרבות הקשים שהתרחשו במלחמת לבנון השנייה, קרב בינת ג'בייל, שבו איבד הגדוד שמונה מלוחמיו, כולל הסמג"ד, רועי קליין, ומאוחר יותר גם עוטר בשישה עשר צל"שים פרטניים שונים ובנוסף צל"ש גדודי.

ב-2023, במהלך טבח שבעה באוקטובר ניהלו לוחמי הגדוד קרבות נגד המחבלים הרבים שחדרו למעבר ארז, מוצב כיסופים, ולאחר מכן גם בקיבוץ הסמוך, מוצב מארס ומוצב מו"פ דרום, 30 מלוחמי הגדוד נפלו בקרבות, והצילו בגופם את חבריהם לבסיס ותושבים.

מפקדי גדוד 51
מפקדי גדוד 51שםתקופת כהונההערות מאיר פעיל  1956–1958  המפקד הראשון של הגדוד לאחר שהוכפף לחטיבה, לימים מפקד בה"ד 1 אברהם מנדלר  1958–1959  לימים מפקד עוצבת סיני שאול אפק  1959–1960 לימים נספח צה"ל בברזיל יונה אפרת  1960–1962  לימים מפקד פיקוד המרכז אורי שילה  1962–1963  חגי חפץ  1963–1964  צבי לבנון  1964–1966  לימים מפקד פיקוד הנח"ל   1966–1967  נהרג במלחמת ששת הימים כמג"ד 161 בחטיבה 16 בלחימה על שחרור ירושלים. בנימין ענבר  1967–1968  מעוטר עיטור העוז, לימים קצין משטרה צבאית ראשי עמוס מדרוני  1968–1969  לימים מפקד חטיבת הבקעה דוד כהן  1969–1971 מעוטר עיטור המופת, לימים מפקד אוגדת יהודה ראובן אליעז  1971–1972  מיקי כהן  1972–1973  יהודה פלד  1973–1974  מפקד הגדוד במלחמת יום הכיפורים, לימים מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה יואב גולן (לוי)  1974–1976  אברהם חידו  1976–1977  ציון זיו (זלוף)  1977–1978  מפקד הגדוד במבצע ליטני גבי אופיר  1978–1980  לימים מפקד פיקוד העורף שלום בן משה  1980–1981  לימים קצין משטרה צבאית ראשי וקצין חינוך ראשי גבי אשכנזי  1981–1982  לימים הרמטכ"ל ה-19 יעקב עמר  1982–1983  נפצע כמג"ד במלחמת לבנון הראשונה גיורא ענבר  1983–1984  לימים מפקד יחידת הקישור ללבנון שוקי שחרור  1984–1986  לימים ראש מטה פיקוד הצפון אילן הררי  1986–1987  לימים קצין חינוך ראשי טל רז  1987–1989  ארז גרשטיין  1989–1991  לימים מפקד יחידת הקישור ללבנון שמואל זכאי  1991–1993  לימים מפקד אוגדת עזה צפריר בן זאב  1993–1994  לימים מפקד חטיבת אלכסנדרוני אלון פרידמן  1994–1996  לימים ראש מטה פיקוד הצפון יובל בזק  1996–1998  אילן אטיאס  1998–1999  סיים את תפקידו לאחר שנפצע במהלך מבצע שבר ענן, לימים מפקד חטיבת כרמלי אבי פלד  1999–2001  לימים ראש החטיבה לקשרי חוץ באגף התכנון אופק בוכריס  2001–2002  לימים מפקד המכללה לפיקוד ולמטה יובל ג'רבי  2002–2004  לימים מפקד מרום יניב עשור  2004–2006  לימים ראש אכ"א ואלוף פיקוד דרום דוד זיני  2006–2008  לימים מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים ומפקד הגיס המטכ"לי. ראש השב"כ ה-16 שוקי ריבק  2008–2010  לימים ראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר שי קלפר  2010–2012  מעוטר צל"ש מפקד אוגדה, לימים מפקד פיקוד העורף ברק חירם  2012–2014  מעוטר צל"ש מפקד אוגדה, לימים מפקד עוצבת הבזק ישראל פרידלר  2014–2016  מעוטר צל"ש מפקד אוגדה, מפקד הגדוד במבצע צוק איתן, לימים מפקד עוצבת אדום עדי גנון  2016–2018  לימים מפקד החטיבה אפרים תהילה  2018–2020  מעוטר צל"ש אלוף וצל"ש מפקד אוגדה, לימים מפקד יחידת אגוז משה פסל  2020–2022  לימים מפקד חטיבת אלכסנדרוני מאיר אוחיון  2022–2024  מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל, לימים מפקד בא"ח גולני רן טיניקיג'יו (טריג')  יוני 2024–  מפקד הגדוד הנוכחי

סיירת גולני
גדס"ר גולני לפני ההסבה
שמאל|ממוזער|178x178px|סיכת לוחם סיירת גולני – דמות נמר מעופף
יחידת הסיור (631) של חטיבת גולני (כונה גם גדס"ר גולני), הורכב מארבע פלגות ייעודיות, והתקיים במתכונת זו עד שנת 2018, אז שונה שמו לסיירת גולני. פלגות היחידה היו:
 פלגת סיור (פלס"ר)
 פלגה נגד טנקים (פלנ"ט, נקראה גם עורב)
 פלגת חבלה והנדסה (פלחה"ן)
 פלוגת סיוע מנהלתי (פלס"ם)
 פלגה מסייעת – מילואים
ממוזער|טקס סיום מסלול של סיירת גולני, אוגוסט 2024הקמת היחידה במתכונת זו נעשתה, בדומה לשאר גדס"רי החי"ר, בשנת 2001. בראשית התגלה חוסר אחידות בהסתגלות הפלוגות העצמאיות לשעבר למבנה החדש. בעוד פלוגות הנ"ט והחה"ן קיצרו את מסלולי ההכשרה מ-20 חודשים לשנה, ופעלו תחת מפקדה משותפת אחת, המשיכה פלוגת הסיור להחזיק מפקדה השייכת לה בלבד, ומסלול ההכשרה שלה התפרש על 20 חודשים. בוגרי היחידה במילואים מאיישים את פלוגות הסיור של חטיבות החי"ר במילואים.

במהלך האינתיפאדה השנייה ובמבצע חומת מגן פעלו היחידות בלחימה בערים הפלסטיניות, במאוחד או בנפרד. בשנת 2003 הוענק לרון וייזל, מפקדו הראשון של הגדס"ר, צל"ש אלוף מאת מפקד פיקוד הצפון, בני גנץ, על האופן בו פיקד על הגדוד בשורה של מבצעים באיו"ש וברצועת עזה, ובהם מבצע משפחה במצור, פשיטה בעומק שכונת שג'אעייה שברצועת עזה, על מנת לעצור שלושה מחבלים בכירים מארגון החמאס. הכוח שבפיקודו הרג אחד-עשר מחבלים והשלים את המשימה.
ממוזער|לוחם סיירת גולני בתמרון הקרקעי בלבנון, אוקטובר 2024

בשנת 2005 שונה מסלול ההכשרה כך שכל הלוחמים עברו מסלול דומה, מלבד הפרק הייעודי, ב"שטח אש 100". המסלול המפרך כלל אימוני חי"ר מתקדמים כגון: לוחמה בטרור, ניווטים, צניחה, סיור וקרב מגע. מסלול ההכשרה של כל הפלוגות היה דומה ברובו, אך בעוד הפלס"ר התמקדה באימוני לוט"ר וסיור, הפלנ"ט עברה הכשרת טילי עורב, והפלחה"ן – הכשרת חבלה. למעט חודש אחד במסלול בו כל פלוגה עברה את האימון הייעודי שלה, כל המסלול לכל הפלוגות נעשה במקביל אחת לשנייה.

בשנת 2013, תחת פיקודו של קובי הלר זכה הגדוד בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות על מבצע שכנות טובה.

בשנת 2018 הפך גדוד הסיור לסיירת ושמו שונה לסיירת גולני. כמו כן הוחלט שכל הלוחמים יענדו רק את הסמל של הפלס"ר, הנמר המעופף במקום הסמל הקודם, של הגדס"ר (שכלל בתוכו את הסמלים של הפלס"ר, פלחה"ן ועורב).

פלס"ר גולני – פלגה א'
פלס"ר גולני הייתה פלוגת הסיור של חטיבת גולני, והייתה ידועה גם בשמה העממי סיירת גולני. מוטו היחידה "לכל מקום שנרצה, בכל דרך שנבחר".
ממוזער|לוחמי סיירת גולני במהלך התמרון הקרקעי בדרום לבנון, אוקטובר 2024
במלחמת העצמאות הקים רפי קוצר, מפקד מחלקה בגדוד 12 (ברק) את "מחלקת הקומנדו", שהייתה גלגולה הראשון של הסיירת, ופיקד עליה במהלך קרבות סג'רה, הקרב על קיבוץ גשר ומבצע חירם. לקראת תום מלחמת העצמאות המחלקה הורחבה לכדי "פלוגת הג'יפים החטיבתית", תחת פיקודו של מוסה פלד, אשר בדצמבר 1948 הוקמה כחלק מגדוד 19, גדוד הפשיטה של החטיבה, עליו פיקד מאיר עמית. הפלוגה שימשה כיחידת הסיור של החטיבה ופעלה במסגרת זו במבצע חורב ובמבצע עובדה.

הפלס"ר השתתפה במספר רב של פעולות, המפורסמת מכולן היא כיבוש הבופור, במלחמת לבנון הראשונה. בפעולה זו נהרג מפקד הסיירת, רס"ן גוני הרניק. היחידה גם פעלה בקרב תל פאחר, במבצע נוקייב, הקרב על החרמון, בו נהרג מפקד היחידה רס"ן שמריהו ויניק, במבצע אנטבה, בפיגוע במשגב עם, מבצע כחול וחום, כיבוש המוקטעה ברמאללה, ובקרבות מפורסמים רבים אחרים. בין לוחמי הפלס"ר היה גם אורי אילן, בן קיבוץ גן שמואל שבשנת 1955 נתפס בשטח סוריה יחד עם מפקד הסיירת מאיר מוזס במהלך מבצע צרצר והתאבד בכלא הסורי. בשנת 1994, בעת פיקודו של זהר דביר על הסיירת, נהג מפקד אחד הצוותים להעניש ולאמן את חייליו באופן שחורג משמעותית מן הפקודות והכללים, אותם קבעו מפקד הסיירת והמח"ט, משה קפלינסקי. הקצין הודח ונשפט, האירוע נודע כמקרה "צוות אחי", על שם מפקד הצוות.

במסגרת ארגון מחדש של חטיבות החי"ר שהוזכר לעיל, הוכפפה גם פלוגת הסיור למפקדת הגדס"ר. טרם השינוי, היה מסלול הפלס"ר ארוך יותר (שנה ושמונה חודשים) וכלל קורס מ"כים ותכנים מורחבים יותר בתחום הניווטים ולוחמת החי"ר. אורך מסלול הלוחם היה שנה וחודשיים, בהם עבר קורס לוט"ר, מו"ס, צניחה, אימוני קרב מגע, ניווטים רבים ולוחמת חי"ר. בסיסה היה מחנה שרגא, ושטח האימונים שלה היה שטח 100 בצפון הארץ בו נערכה טירונות היחידה של חיילי הפלוגה. הפלס"ר שימשה כיחידת ההתערבות של פיקוד הצפון, וקיימה כוננות מתמדת כל השנה, כמענה לאירועי טרור. הפלס"ר התקיים במתכונת זו עד שנת 2018.

מפקדי הפלס"ר
מפקדי הפלס"רשםתקופת כהונההערות רפי קוצר  1948  (מפקדה הראשון כשהסיירת הייתה חלק מגדוד 12 במהלך מלחמת העצמאות) משה פלד  1948–1949  לימים מפקד גייסות השריון אריאל שרון  1949–1950  לימים ראש הממשלה ה-11 יונה אפרת  1950–1951 לימים מפקד פיקוד המרכז ישראל גרנית  1951–1952 לימים מפקד בית הספר לקצינים יהודה גביש  1952–1953  לימים נשיא בית הדין הצבאי לערעורים חגי חפץ  1953–1954  מאיר מוזס  1954  נפל בשבי כמפקד הסיירת במבצע צרצר יעקב שטרן  1954–1955  משה מילמן  1955–1956  ג'ורג' ווידא-יעקב גולן  1956  יעקב כפרי  1956  יהודה גולן  1956–1957  משה גת  1957–1958  דוד נחמוני  1958–1959  יוסף קסטל  1959–1960  אהרון שריג-סרגוסי  1961–1962  בעל צל"ש אלוף, השתחרר בדרגת אלוף-משנה צבי עופר  1962–1963  ישראל שרף  1963–1964  אורי ירון  1964–1965  דוד כהן  1965–1966  ראובן אליעז  1966–1967  בעל עיטור המופת. מפקד הסיירת במלחמת ששת הימים, בין היתר בקרב תל פאחר.משה ספקטור  1967–1968  אורי שגיא  1968–1969  מפקד הסיירת במלחמת ההתשה דוד כץ (דוביד)  1969–1970 מפקד הסיירת במלחמת ההתשה יהודה פלד (יודקה)  1970–1972  יעקב אור  1972–1973  שמריהו ויניק  1973  בעל עיטור המופת. נהרג כמפקד הסיירת במהלך הקרב על החרמון במלחמת יום הכיפורים יועד זליבנסקי  1973–1974  מודי בן ש"ך  1974–1975  דוד מטק  1975–1976  אפי איתם  1976–1977  מפקד הסיירת במבצע אנטבה, לימים מפקד עוצבת הגליל ושר בממשלה אסף שלגי  1977–1979  מפקד הסיירת במבצע ליטני גיורא ענבר  1979–1981  גוני הרניק  1981–1982  מעוטר צל"ש מפקד אוגדה משה קפלינסקי  1982  נפצע קשה כמפקד הסיירת בקרב על הבופור גוני הרניק  1982  חזר לפקד על הסיירת לאחר פציעת מחליפו משה קפלינסקי ונהרג בקרב על הבופור יאיר נווה  1982  מונה זמנית למפקד הסיירת עד להגעת נדב פלטי נדב פלטי  1982  ממלא מקום מפקד הסיירת לאחר נפילתו של גוני הרניק משה קפלינסקי  1982–1984  חזר לפקד על הסיירת לאחר שהשתקם מפציעתו גבי סיבוני  1984–1985    1985–1987  נהרג בהיותו מפקד גדוד 12 במבצע כחול וחום ארז גרשטיין  1987–1989  מפקד הסיירת במבצע כחול וחום. לימים מפקד יחידת הקישור ללבנון דרור רופא  1989–1990  משה תמיר  1990–1991  לימים מפקד אוגדת עזה שגב מנדלסון  1991–1992  זהר דביר  1992–1994  לימים מפקד הימ"מ וסגן המפקח הכללי של משטרת ישראל ארז נהיר  1994–1996  רביב ניר  1996–1998  אסף ישראלי  1998–2000  ניר סלומון  2000–2001  מרדכי כהנא  2001–2002  מפקד הסיירת במבצע חומת מגן, לימים קצין איסוף קרבי ראשי רפי מילוא  2002–2003  לימים מפקד פיקוד העורף שניר ניר  2003–2004  אילן דיקשטיין  2004–2005  לימים קצין אג"ם של הגיס הצפוני שי קלפר  2005–2006  מפקד הסיירת במלחמת לבנון השנייה, לימים מפקד חטיבת גולני אלישב בהרב  2006–2007  לימים מפקד חטיבת יפתח רועי לוי  2007–2008  לימים מפקד יחידת רפאים, נפל במהלך טבח שבעה באוקטובר. שמעון בן זכריה  2008–2009  מפקד הסיירת במבצע עופרת יצוקה, לימים סגן מפקד חטיבת בנימין מוטי הוכמן  2009–2010  איתי מטק  2010–2011  לימים מפקד חטיבת עציון עמית אימברמן  2011–2013  ליליס מימון  2013–2014  מפקד הפלס"ר במבצע צוק איתן שמעון סיסו  2014–2015  לימים מפקד חטיבת שומרון יפתחאל קר  2015–2016  עמיחי הוד  2016–2017 לימים מפקד גדוד הפיקוד בחיל הגנת הגבולות אליעזר מרחביה  2017–2018  בן אבישר  2018–2019  בתקופתו הוסב הפלס"ר לפלגה בסיירת נבו כרסנטי  2019–2020  אבינועם בן-פזי  2020–2021  אדר אפק  2021–2022  עומר אביר  2022–2023  חן נבון  2023–  מפקד הפלגה במלחמת חרבות ברזל

עורב גולני – פלגה ג'
ממוזער|לוחמי צוות הקרב החטיבתי של גולני במהלך התמרון הקרקעי דרום לבנון, אוקטובר 2024
יחידת הנ"ט (עורב) של החטיבה הוקמה בשנת 1974, על ידי מיקי מוסברג, לאחר מלחמת יום הכיפורים, על ידי לוחמים מהפלוגות המסייעות של כל גדוד. היחידה הייתה בגודל של פלוגה, והוספו לה כיתת סיור וכיתת מרגמות. באמצע שנות ה-70 היחידה פורקה. היא הוקמה מחדש בשנת 1977 והתקיימה במתכונת זו עד שנת 2018.

מפקדי העורב

+ מפקדי הפלנ"טשםתקופת כהונההערות   1974–1975  מפקד היחידה הראשון אבי פיינמן   גרשון דוד (גרי)  1975  סיים את תפקידו לאחר שנפצע ברגלו ממוקש במהלך פעילות מבצעית אליעזר אור (אוליבר)  1975–1976  יוסי נלקנבאום  1976  דוד חכים  1976–1977  דני הרמן  1977–1979  הקים בשנית את היחידה רפי תדהר-מוסברג  1979–1980  (אחיו של מיקי מוסברג) רמי וילמוש  1980  מוטי שפס  1980–1981  יואב שדמה 1981  ציון גזית (אוטמזגין)  1981–1982  מפקד הפלנ"ט במלחמת לבנון הראשונה מאיר דהאן  1982  דוד מרציאנו  1982–1983  ניצן נוריאל  1983–1984  גדי איזנקוט  1984–1985 לימים הרמטכ"ל ה-21 אילן הררי   רוני בושארי  1985–1986  יצחק ג'בטאני  1986–1987  עופר מלכה  1987–1988  אלי שלום   יונס נאסר א-דין  1988–1989  רועי מנדל  1989–1990  עידן דדון  1990–1991  רונן ז'ורנו  1991  אילן אטיאס  1991–1992  רביב ניר  1992–1994  שלומי דרוויש  1994–1995  יובל ג'רבי  1995–1996  חיים קניזו  1996–1998  אריק חן (אוחנה)  1998–1999  ארז הדרי  1999–2001  יואב ירום  2001–2002  מפקד הפלנ"ט במבצע חומת מגן אייל אסרף  2002–2003  טל ברודי  2003–2004  ערן אפשטיין  2004–2005  הראל קוהלי  2005–2006  רועי לוי  2006–2007 לימים מפקד יחידת רפאים, נפל במהלך טבח שבעה באוקטובר.  2007–2009  מפקד הפלוגה במבצע עופרת יצוקה, נהרג במבצע צוק איתן נתאי עוקשי  2009–2010  מעוטר צל"ש אלוף, לימים מפקד חטיבת ירושלים רועי יונתן  2010–2011  אביחי ויצמן  2011–2012  אבי מרציאנו  2012–2013  לימים מפקד גדוד 13 נאור עמיחי  2013–2014  לימים סגן מפקד עוצבת הגולן אליה אביחי  2014–2016  מדליק משואה בשנת 2024  2016–2017  לימים מפקד גדוד 13. נפל במלחמת חרבות ברזל אודי שוורץ  2017–2018  בנימין ירס  2018–2019  בתקופתו הוסב הפלנ"ט לפלגה בסיירת הראל שלמה  2019–2020  ניקולאי (ניקו) אשורוב  2020–2021  נתאי שלמון  2021–2022  יונתן רון  2022–  מפקד הפלגה במלחמת חרבות ברזל

פלחה"ן גולני – פלגה ב'
ממוזער|נשיא המדינה יצחק הרצוג מפגש עם קצין בסיירת גולני, פברואר 2023
פלוגת החבלה וההנדסה של חטיבת גולני הוקמה בשנת 1965 על ידי ריכוז של 50 חיילים משלושת גדודי החטיבה במסגרת גדוד 601 של הנדסה קרבית. בשנת 1978 הוקמה הפלוגה הסדירה על ידי המח"ט אמיר ראובני, באישור אביגדור בן-גל, סגל הפלוגה הוקם על ידי פיני דגן (ששימש כמ"פ הראשון של הפלוגה) ו-17 לוחמים מקורס מ"כים שנשלחו להכשרה בקורס משק"י חבלה בבית הספר להנדסה צבאית באדורים. היחידה התקיימה במתכונת זו עד שנת 2018.

מפקדי הפלחה"ן

+ מפקדי הפלחה"ןשםתקופת כהונההערות פיני דגן  1978–1979  מקים היחידה ומפקדה הראשון, לימים מפקד גדוד 601 ומפקד בהל"ץ מוטי סוויסה  1979  יאיר נוה  1979–1980  לימים סגן הרמטכ"ל שוקי שחרור  1980–1981  צבי ברקאי  1981–1982  מפקד הפלחה"ן במלחמת לבנון הראשונה בני תבין  1982–1983  יואש רובין  1983–1984  רן תמיר  1984–1985  שמואל אביבי  1985–1986  גברעם הגלילי  1986–1987  שמואל זכאי  1987–1988  צפריר בן זאב  1988–1989  זהר דביר  1989–1990  שגב מנדלסון  1990  יובל בזק  1990–1991  אבי חליפה  1991–1993  אורן אבמן  1993–1995  אופק בוכריס  1995–1996  איל שחר  1996–1997  יניב עשור  1997–1998  לימים ראש אכ"א אילן דיקשטיין  1998–2000  לימים מפקד חטיבת עציוני אופיר לויוס  2000–2002  לימים קצין חינוך ראשי צביקה כנות  2002  אורי חגי  2002–2003  שי קלפר  2003–2004  לימים מפקד אוגדת הגליל אלעד כהן  2004–2005  ארז אלקבץ  2005–2007  מפקד הפלוגה במלחמת לבנון השנייה, לימים מפקד חטיבת כרמלי אייל היימן  2007–2008  לימים מפקד גדוד הסיור של חטיבת ביסלמ"ח איתי פריד  2008  שימש סגן מפקד ולזמן קצר מילא את מקום מפקד הפלחה"ן מולי יחזקאל  2008  דביר חבר  2008–2009  מפקד הפלוגה במבצע עופרת יצוקה, לימים מפקד חטיבת עודד מוטי עמר  2009–2010  עדי גנון  2010–2011  לימים מפקד החטיבה עמיחי טרייבר  2011–2013  אבישי ברוקנטל  2013–2014  מפקד הפלוגה במבצע צוק איתן, לימים מפקד גדוד 13 חיים מזרחי  2014–2015  תאמר בדר  2015–2016  נחמיה שנייד  2016–2017  הרון לבאי  2017–2018  טל תורג'מן  2018–2020  בתקופתו הוסב הפלחה"ן לפלגה בסיירת, לימים מפקד גדוד 13  2020–2021  נפל בקרב רעים בטבח שבעה באוקטובר. אשר אילוז  2021–2022  אביב אברמוביץ'  2022–2023 
שמאל|ממוזער|175px|תרשים של לוחם גולני עם ציוד לחימה מלא, חמוש ברובה M4A1 עם מטול רימונים M203. ליחידה בסיס קבע בצפון מדינת ישראל.

מסייעת סיירת גולני – מילואים
פלוגה מסייעת של סיירת גולני הוקמה בשנת 2012 במהלך מבצע עמוד ענן על ידי לוחמים מחטיבת גולני.
הפלוגה מורכבת משתי מחלקות:

א. מחלקת מרגמות קשת.

ב. מחלקת פינוי (קלה וכבדה).

הפלוגה לקחה חלק פעיל במבצע צוק איתן ומלחמת חרבות ברזל.

מחלקת הפינוי מורכבת מלבנה קלה וכבדה, ביצעה עשרות פינויים תחת אש כבדה, בזמנים קצרים ובאירועים מורכבים מאוד עם מטפלים בכירים חובשים רבים.

מחלקת המרגמות השתתפה בירי באש לחילוץ באירועים רבים כגון אירוע קרב שג'אעייה (2014) ואירועים נוספים במבצע צוק איתן וביצעה אש לחילוץ במספר אירועים במלחמת חרבות ברזל.

במלחמת חרבות ברזל נעשה שימוש ראשון בחטיבה בפצמ"ר 120 מ"מ מדויק עוקץ פלדה אשר הופעל על ידי סיירת גולני למטרות איכות והשמדה של למעלה מ-160 מטרות, בסגירת מעגלי אש בצורה מהירה, אפקטיבית ומדויקת.

מפקדי מסייעת סיירת גולני

+ מפקדי המסייעתשםתקופת כהונההערות אבישי סנדר  2012–2022  מקים הפלוגה ומפקדה הראשון, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן איילון טובי  2022–2024  מלחמת חרבות ברזל

מפקדי גדוד הסיור
מפקדי גדוד הסיורשםתקופת כהונההערות רון וייזל 2001–2003  מעוטר צל"ש אלוף אסף ישראלי  2003–2005  יואב ירום  2005–2007  לימים סגן מפקד עוצבת געש רסאן עליאן  2007–2009  לימים מתאם פעולות הממשלה בשטחים אורן כהן  2009–2011  לימים מפקד המכללה לפיקוד טקטי קובי הלר  2011–2013  לימים מפקד חטיבת עוז רועי לוי  2013–2014  נפצע קשה במבצע צוק איתן והוחלף על ידי אבינועם סטולוביץ' עד לסיום המבצע. לימים מפקד יחידת רפאים. נפל בתחילת מלחמת חרבות ברזל אודי בן חמו  2014–2015  מונה לממלא מקום המג"ד לאחר מבצע צוק איתן עד לינואר 2015 יצחק בן בשט  2015–2016  לימים מפקד חטיבת יפתח. נפל במלחמת חרבות ברזל דביר חבר  2016–2017  לימים מפקד יחידת רפאים

סיירת גולני
ההסבה לסיירת גולני
ממוזער|נשיא המדינה יצחק הרצוג, נפגש עם טירונים של חטיבת גולני בבית הנשיא, פברואר 2023
בסתיו 2018, ביצע צה"ל שינוי בגדוד הסיור של החטיבה ובפלוגותיו. שם הגדוד שונה מ"גדס"ר גולני" ל"סיירת גולני" והוא הוגדר כסיירת. הפלס"ר והפלחה"ן הוסבו לשתי פלגות המתמחות בפשיטה, סיור, חבלה, לוחמה בשטח בנוי, לחימה בסבך, לחימה בתוואי תת-קרקע ולוחמה בטרור, ואילו הפלנ"ט שודרגה ביכולותיה להפעלת אמצעים טכנולוגיים ואמצעי לחימה מתקדמים, בנוסף להתמחותה בהפעלת טילים נגד טנקים. בנוסף קיימת פלוגה מסייעת המורכבת ממחלקת מרגמות קשת ומחלקת פינוי במילואים..אורך המסלול שונה לבין 14–16 חודשים

בנובמבר 2022 הוענק לסיירת גולני צל"ש הרמטכ"ל על לחימתה במבצע שובר גלים, בו הרגה 16 מחבלים ופצעה 44 מחבלים. בתיאור הצל"ש נכתב:

.

מפקדי סיירת גולני
מפקדי הסיירתשםתקופת כהונההערות שמעון סיסו  2017–2019  מעוטר צל"ש אלוף. תחת פיקודו הגדוד הוסב ממתכונת גדס"ר לסיירת. לימים מפקד חטיבת שומרון איוב כיוף  2019–2021  לימים מפקד יחידת שלדג ומפקד חטיבת מנשה מתן פלדמן  2021–2023  תחת פיקודו קיבלה היחידה את צל"ש הרמטכ"ל. לימים ראש לשכת הרמטכ"ל דוד כהן  אפריל 2023 – יולי 2025  מפקד הסיירת במלחמת חרבות ברזל בר ואקרט  יולי 2025–  מפקד הסיירת במלחמת חרבות ברזלממוזער|לוחם גולני בהכשרה בעת מסע סוף מסלול|266x266 פיקסלים

פלחי"ק גולני
פלחי"ק 351 היא פלוגת הקשר והתקשוב של חטיבת גולני. הפלוגה אחראית על הפעלת אמצעי הקשר, התקשוב והשו"ב במפקדת החטיבה ובגדודים. בנוסף הפלוגה אחראית לפריסה והקמת מפקדות וחמ"לי החטיבה, וחפ"ק המח"ט.

הפלוגה מורכבת מ-4 מחלקות מקצועיות (אלחוט, שו"ב, כ"ס, וקצ"ק), ומצוותי לוחמים.

לוחמי הפלחי"ק מבצעים את מסלול הכשרת הלוחם בסיירת גולני. בתקופת השגרה מבצעים פעולות ביטחון שוטף יחד עם סיירת גולני. בחירום ובאימונים משמשים לוחמי הפלחי"ק כקשרי המח"ט ובתוך כך אמונים על אבטחת המח"ט וקציני המטה.

בשנים 1993–1997, צוות לוחמים ייעודי מלוחמי הפלחי"ק, אשר עבר הכשרה מיוחדת בשטח אש 100 על ידי השב"כ צוות ליחידה 504 של חיל המודיעין.
לפלוגה 23 חללים, מתוכם שישה נהרגו באסון המסוקים בשאר ישוב ב-1997. מדי שנה נערך "מרוץ השישה" לזכרם. ושניים מחייליה באוקטובר 1995 באסון הנגמ"ש בריחן עם מסייעת 51.

פלת"צ גולני
בשנת 2010 הוקמה פלוגת התצפיות של גולני. זו פלוגת מילואים שמשרתת בחטיבה הסדירה שלוחמיה בוגרי סיירת גולני. הפלוגה מצוידת במכשירי תצפית ורחפנים שבאמצעותם נותנים לחטיבה מודיעין ומכווינים כוחות.

בא"ח גולני
בא"ח (בסיס אימון חטיבתי) גולני הוא בסיס ההדרכה, ההכשרה והאימונים של חטיבת גולני, והוא משמש להכשרת טירונים באימון בסיסי ואימון מתקדם.
ממוזער|בא"ח גולני – בסיס האימונים החטיבתי בו מתבצעת הכשרת מסלול הלוחם בחטיבת גולני
בסיס האימונים הראשון של החטיבה היה באזור יבנאל, שם קמה לראשונה מפקדת החטיבה בתש"ח.

בשנת 1950 עבר הבסיס למחנה בן עמי, הקרוי על שמו של בן עמי פכטר שנהרג בשיירת יחיעם.

בשנת 1969 עבר הבסיס למחנה שרגא. רס"ר מחנה שרגא היה יום טוב חזן.

בשנת 1975 עבר בסיס האימונים למחנה בזק (בין א-זבאבדה לקבטיה, ליד העיר ג'נין) שהיה בסיס ירדני עד למלחמת ששת הימים, ונקרא על שמו של משה (מוסה) קליין. מחנה בזק שימש בסיס לטירונות בסיסית עד נובמבר 2000, ופונה בשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות בשומרון.

בשנת 2000 עבר הבסיס למחנה פלס (בעבר נקרא "פלס גולני").
ממוזער|ראש הממשלה נפתלי בנט יחד עם נשיא המדינה יצחק הרצוג ולוחמי גולני בטקס הזיכרון השנתי ליוסף טרומפלדור, 2022
במאי 2004 עבר בסיס האימונים לרגבים. הבסיס ובא"ח צנחנים (מחנה שפיפון) נבנו לפי מודל זהה, בעיצובו של האדריכל שמואל שילה, והיוו פריצת דרך בתכנון בסיסי צה"ל, דבר שלווה בשיפור תנאי החיילים והאימונים. הבסיס ידוע בתנאיו הטובים, דבר שהביא לכינויו לעיתים – 'לונה בא"ח'. העיצוב לקח בחשבון את מרכיבי האימונים ואת צורכי החייל עצמו. הבסיס נבנה על פי מודל אמריקאי כחלק מפרויקט שמימנה ארצות הברית, עקב הסכם ואי, במסגרתו התחייב צה"ל להעתיק בסיסים מהשטחים ולהקימם בתחומי הקו הירוק.

בשנת 2017 החל הבא"ח להפעיל את "קורס אלון" המכשיר סמלים ומפקדי כיתות בתפעול מקצועי של הנמ"ר, עם דגש על מקצועות המפקד, הנהג והקטלן (מפעיל עמדת המקלע קטלנית).

ב-13 באוקטובר 2024 נפגע הבסיס מכטב"ם ששוגר על ידי חזבאללה ופגע בחדר האוכל של הבסיס, ארבעה חיילים נהרגו ועשרות נפצעו.

מפקדי הבא"ח
{| class="wikitable mw-collapsible mw-collapsed"
|bgcolor="B8860B" colspan="3" align="center"|מפקדי בסיס האימונים החטיבתי
|-
!שם||תקופת כהונה||הערות
|-
| חזי אשל (בטאט) || 1966–1967 || אביו של אמיר אשל
|-
| עמוס מדרוני || 1967–1968 ||
|-
| חיים יפרח || 1968–1969 ||
|-
| אורי שגיא || 1969–1970 || לימים ראש אמ"ן
|-
| עמנואל בוכוולטר || 1970–1972 ||
|-
| יוסי מור || 1972–1973 ||
|-
| דני הררי || 1973–1974 ||
|-
| איתן לחמן || ||
|-
| יורם גלבוע || 1975–1976 || לימים מפקד פיקוד הנח"ל
|-
| יריב חן || 1976–1977 ||
|-
| אברהם חידו || 1977–1978 ||
|-
| יעקב דביר (בז'ה) || 1978–1980 ||
|-
| עובדיה אהרון || 1980–1981 ||
|-
| צבי כץ (פוקה) || 1981–1982 ||
|-
| ברוך שפיגל || 1982–1983 || לימים מפקד החטיבה
|-
| משה גבעתי || 1983–1984 || לימים מפקד חטיבת יהודה
|-
| יוסי בירן || 1984–1985 ||
|-
| יצחק אברכהן || ||לימים מפקד חטיבת יהודה
|-
| יאיר נוה || || לימים סגן הרמטכ"ל
|-
| ניצן נוריאל || 1988–1989 || לימים ראש החטיבה לקשרי חוץ באמ"ץ
|-
| אילן הררי || 1989–1991 || לימים קצין חינוך ראשי
|-
| נמרוד רן || 1991–1993 || לימים מפקד חטיבת ביסלמ"ח
|-
| קובי מרום || 1993–1994 ||לימים מפקד עוצבת חירם
|-
| אפרים מושקטו || 1994–1996 || לימים קצין בדרגת תא"ל בפיקוד העורף
|-
| יואלי אור || 1996–1998 || לימים מפקד חטיבת כרמלי
|-
| יובל בזק || 1998–2000 ||לימים מפקד חטיבת שומרון
|-
| אילן אטיאס || 2000–2002 ||לימים מפקד חטיבת כרמלי
|-
| רביב ניר || 2002–2004 || לימים מפקד המכללה לפיקוד טקטי
|-
| יובל ג'רבי || 2004–2006 || לימים מפקד מרום
|-
| דודי אוברמן || 2006–2007 || לימים סגן מפקד אוגדת איו"ש
|-
| גיא הלוי || 2007–2008 || לימים סגן מפקד עוצבת הגליל
|-
| עמית פישר || 2008–2010 || לימים מפקד אוגדת הבשן
|-
| אייל אסרף || 2010–2012 || לימים סגן מפקד עוצבת געש
|-
| אבינועם סטולוביץ' || 2012–2014 || לימים מפקד חטיבת החרמון
|-
| ברק חירם || 2014–2016 || לימים מפקד אוגדת עזה
|-
| אביחי זפרני || 2016–2018 || לימים מפקד חטיבת יהודה
|-
| סיון בלוך || 2018–2020 || לימים מפקד עוצבת חירם
|-
| שמעון סיסו || 2020–2022 || לימים מפקד חטיבת שומרון
|-
| שחר ברקאי || אוגוסט 2022 – אוקטובר 2023 || שב לפקד על גדוד 12 במלחמת חרבות ברזל בעקבות פציעת עומר סולימאן
|-
| עומר סולימאן || אוקטובר–דצמבר 2023 || ממלא מקום. נפצע בתאונה מבצעית ערב הכניסה לעזה ובעת החלמתו פיקד על הבא"ח. שב לתפקיד מפקד גדוד 12 לאחר פציעת שחר ברקאי
|-
| אבישי ברוקנטל || דצמבר 2023 – פברואר 2024 || ממלא מקום לאחר פציעת שחר ברקאי
|-
| שחר ברקאי || פברואר–יולי 2024 || לאחר החלמתו שב לפקד על הבא"ח, לימים מפקד חטיבת יהודה
|-
| מאיר אוחיון || יולי 2024–ספטמבר 2025 ||
|-
| טל תורג'מן || ספטמבר 2025– || מפקד הבא"ח הנוכחי
|}

 גדס"ם גולני (דרור) 5111 
ממוזער|סמל גדוד 5111 - גדס"ם גולני
ב־2018 הוקם בחטיבה הגדס"ם (גדוד סיוע מבצעי) 5111.

הגדוד מונה כ-450 לוחמים יוצאי החטיבה ומורכב מ-7 פלוגות שונות.מטרת הגדוד היא להוות הזרוע הביצועית של החטיבה במבצעי פינוי מורכבים וכן במבצעי תספוק ולוגיסטיקה קרביים,על מנת לאפשר לחטיבה לעמוד במשימתה תוך שמירת רציפות והמשכיות תפקודית לאורך התמרון.הגדוד מורכב משבע פלוגות קרביות בתחומי מקצוע שונים: פת"ן - צוותי מילואים יוצאי סיירת גולני המתמחים במשימות פינוי פצועים וטיפול בהם, ניוד מבצעי חשוך ותספוק מבצעי.
 פלוגה רובאית - פלוגת חי"ר המורכבת מיוצאי החטיבה ומתמחה במשימות חבלה והגנה על מרחבים מורכבים.
 "תנין" ופלכ"ר (פלוגה כירורגית) - מסגרת המאגדת תחתיה את הפינוי "הכבד" בחטיבה וכן יכולת הקמת בית חולים שדה בשטח אויב.
 פלגת שינוע - משימות ניוד כוחות ("ראש כבד") ואמל"ח בחזית הלחימה.
 פלגת טנ"א - אחראית לביצוע מבצעי חילוץ ואחזקה מורכבים בשטח אויב.
 פלגת תקשוב ואמצעים מיוחדים - מומחים בהפעלת רחפנים למגוון מטרות, אמצעי חשיפה תקיפה וכן אמצעים רובוטיים.
 פלוגת מפקדה מפקדי גדס"ם 51.11 
מפקדי גדוד 5111שםתקופת כהונההערות יריב שגיא  2018–2021  עמיחי זליגר  2021–2024  לימים מפקד העורף של החטיבה. סא"ל - א'  2024–  מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל, בתקופתו הוסב הגדוד לגדס"ם.
גדוד הנדסה אלון 7086

באוגוסט 2020 קלטה חטיבת גולני גדוד הנדסה קרבית הכולל שש פלוגות ומחלקת סיור. הגדוד קיבל את השם גדחה"ן אלון על השם הגדוד הראשון של חטיבת גולני במלחמת העצמאות.

מפקדי גדוד 7086
מפקדי גדוד 7086שםתקופת כהונההערות שחף אלחיאני  2020–2021  שי טובול  2021–  מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל

שיוך מילואים
חטיבת גולני היא חטיבה סדירה, עם סיום השירות הסדיר בשורות החטיבה, משויכים הלוחמים לחטיבות גולני במילואים, יוצאי דופן הם לוחמי סיירת גולני אשר חלק קטן מן הצוותים משויכים ליחידת האלפיניסטים ואילו מרבית הצוותים משויכים לגדס"רים החטיבתיים השונים יחד עם שאר לוחמי גולני.
+שם החטיבהמספרגדוד מזיןיחידת אםפיקוד239

יחידות עבר
גדוד 17 (אריות הגולן)
גדוד 17 הוקם במאי 1967, בתקופת ההמתנה לפני מלחמת ששת הימים, משה יוסף מונה למפקדו. עד להקמת הגדוד הוכשרו מפקדי הכיתות בפלוגת המ"כים בחטיבה.

בשנת 1974, כחלק מלקחי מלחמת יום הכיפורים, הוקמה חטיבת ביסלמ"ח, בית הספר למ"כים, תחת פיקודו של אל"ם יעקב חסדאי, כדי לאגד את גדודי הכשרת מפקדי הכיתות, אשר השתייכו לכל אחת מחטיבות החי"ר הקיימות, תחת מסגרת תורתית ופיקודית אחודה. החטיבה כללה את גדוד 17, יחד עם גדוד 906 (שועלי הנגב) שהועבר מהנח"ל וגדוד 450 (האריה המעופף) שהועבר מחטיבת הצנחנים.

מפקדי גדוד 17
מפקדי גדוד 17שםתקופת כהונההערות זאב עופר   מפקד פלוגת המ"כים בחטיבת גולני יהודה גולן  1958–1960  בנימין ענבר  1960–1962  יוסי וייס  1962–1964  משה שפיר  1964–1965  חיים יפרח  1965–1966  משה יוסף  1966–1967  תחת פיקודו הפכה הפלוגה לגדוד, והיה למפקד הגדוד הראשון. מפקד הגדוד במלחמת ששת הימים איתן ברק  1967–1969  מרא אלעמי  1969–1971  לימים מפקד חטיבת ירושלים יעקב דביר  1971–1972    1972–1973  נהרג במלחמת יום הכיפורים גדעון מאירי  1973  דוד כץ  1973–1974  מפקד הגדוד במלחמת יום הכיפורים בהבקעה ברמת הגולן ובכיבוש מוצב החרמון הישראלי. אהרון ורדי  1974–1975  יעקב אור  1975–1976 

גדוד דרור 14
גדוד דרור הוקם בדצמבר 1947 כחלק מהליך הקמת החטיבות המרחביות של ארגון ההגנה וצורף לחטיבת גולני עם הקמתה בפברואר 1948. מפקד הגדוד היה יעקב דרור (קורבנד).

בחודש נובמבר 1948 אוחדו גדוד 14 וגדוד 15 והוקם גדוד 19.

גדוד 15 – גדוד גורן
גדוד גורן הוקם במאי 1948 כחלק מהליך הקמת החטיבות המרחביות של ארגון ההגנה וצורף לחטיבת גולני עם הקמתה בפברואר 1948. מפקד הגדוד היה משה גורן (גורניצקי).

בחודש נובמבר 1948 אוחדו גדוד 14 וגדוד 15 והוקם גדוד 19.

גדוד 19 – גדוד הפשיטה הממוכן
גדוד 19 הוקם בחודש נובמבר 1948 על ידי איחודם של גדוד 14 (גדוד דרור) וגדוד 15 (גדוד גורן) תחת פיקודו של מאיר עמית. הגדוד השתתף במבצע חורב ובמבצע עובדה ופורק בספטמבר 1949.

 גדוד 11 

גדוד 11 הוקם בפבואר 1948 כגדוד הרביעי של חטיבת גולני, היה ידוע בשמו "אלון", בהמשך עבר הגדוד לחטיבת עודד. כיום ידוע כגדוד 9211 בחטיבת עודד. במלחמת העצמאות הוצב הגדוד בגליל העליון המזרחי כחלק מהיערכות חטיבת גולני במרחב.

גדוד 21

גדוד 21 הוקם ב-25 בדצמבר 1947 כגדוד ג' של חטיבת "לבנוני", והיה אחד מהגדודים הסדירים הראשונים של ארגון ההגנה. למפקד הגדוד הראשון מונה בן עמי פכטר ולסגנו מונה צבי בן ארי. בשלהי פברואר 1948, עם הקמת חטיבת כרמלי היה לגדוד הראשון שלה. במלחמת העצמאות תרם רבות לקרבות ההכרעה בצפון הארץ.
בתום המלחמה ועם היערכות צה"ל מחדש, החל מספטמבר 1949, הוצב הגדוד תחת פיקוד חטיבת גולני, והשתתף בפעולות הביטחון השוטף בצפון. בינואר 1955 פורק הגדוד במסגרת סגירת יחידות ומפקדות. ביוני 1989, ביוזמתו של אלוף (במיל') אהרון יריב שונה מספר גדוד 8206 של חטיבה 228 לגדוד 21. הגדוד עבר בהמשך לחטיבת עציון.

מפקדי גדוד 21
מפקדי גדוד 21שםתקופת כהונההערות בן עמי פכטר  דצמבר 1947 – מרץ 1948  נהרג בקרב שיירת יחיעם דב צסיס  מרץ–יולי 1948  אהרן יריב  יולי 1948 – מאי 1949  אהרן אבנון  מאי 1949 – אוגוסט 1951  גיורא שנאן  אוגוסט 1951 – ינואר 1952  שלמה ענבר  ינואר 1952 – אפריל 1953  יוסף יהלום  אפריל 1953 – ינואר 1954  יוסף גטרויר  ינואר 1954 – ינואר 1955 

סיכות הלוחם

מפקדי החטיבה
מפקדי החטיבהשםתקופת כהונההערות משה מן  פברואר–מאי 1948  המפקד הראשון, פרש מהתפקיד בעקבות מות אשתו מישאל שחם  מאי–יולי 1948  נחום גולן  1948–1950  דן לנר  1950  לימים מפקד אוגדת הבשן. אברהם יפה  1950–1951  לימים מפקד פיקוד הדרום והצפון, וחבר הכנסת מאיר עמית  1951–1952  לימים ראש אמ"ן, ראש המוסד ושר בממשלת ישראל אסף שמחוני  1952–1954  לימים מ"מ מפקד פיקוד הצפון, נהרג בתאונת מטוס לאחר מבצע קדש, בהיותו מ"מ מפקד פיקוד הדרום יששכר שדמי  1954–1955  חיים בן-דוד  1955–1956  לימים ראש אכ"א בנימין גיבלי  1956–1957  לשעבר ראש אמ"ן אהרון דורון  1957–1958  לימים ראש אכ"א אלעד פלד  1958–1960  לימים עוזר ראש אג"ם אהרן יריב  1960–1960  לימים ראש אמ"ן מרדכי גור  1960–1963  לימים הרמטכ"ל ה-10 אורי בר-רצון  1963–1965  שלמה אלטון  1965–1966  נהרג במלחמת ששת הימים יונה אפרת  1966–1968  מפקד החטיבה במלחמת ששת הימים, לימים מפקד פיקוד המרכז יקותיאל אדם  1968–1970  לימים סגן הרמטכ"ל, נהרג במלחמת לבנון הראשונה יהודה גולן  1970–1972  לימים מפקד אוגדה 81 אמיר דרורי  1972–1974  מפקד החטיבה במלחמת יום הכיפורים, לימים סגן הרמטכ"ל אורי שמחוני  1974–1975  לימים נספח צה"ל בארצות הברית חיים בנימיני  1975–1976  לימים קצין מודיעין ראשי אורי שגיא  1976–1977  לימים ראש אמ"ן אמיר ראובני  1977–1978  לימים נספח צה"ל באירופה דוד כץ  1978–1980  לימים מפקד עוצבת נתיב האש. יוזם מרוץ גולני ושביל גולני אילן בירן  1980–1981  לימים מפקד פיקוד המרכז ארוין לביא  1981–1982  מפקד החטיבה במלחמת לבנון הראשונה. לימים נספח צבאי בסינגפור עמנואל הרט  1982–1984  לימים נספח צה"ל בדרום אמריקה צבי פולג  1984–1986  לימים ראש מטה פיקוד הצפון וראש עיריית נתניה גבי אופיר  1986–1987  לימים מפקד פיקוד העורף גבי אשכנזי  1987–1988  לימים הרמטכ"ל ה-19 ברוך שפיגל  1988–1990  לימים סגן מתאם פעולות הממשלה בשטחים משה צין  1990–1991  לימים מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה יאיר נוה  1991–1993  לימים סגן הרמטכ"ל משה קפלינסקי  1993–1995  לימים סגן הרמטכ"ל ארז גרשטיין  1995–1997  לימים מפקד יחידת הקישור ללבנון, נהרג בדרום לבנון גדי איזנקוט  1997–1999  לימים הרמטכ"ל ה-21 שמואל זכאי  1999–2001  לימים מפקד אוגדת עזה משה תמיר  2001–2003  לימים מפקד אוגדת עזה ארז צוקרמן  2003–2005  לימים מפקד עוצבת נתיב האש תמיר ידעי  2005–2008  מפקד החטיבה במלחמת לבנון השנייה. לימים סגן הרמטכ"ל אבי פלד  2008–2010  מפקד החטיבה במבצע עופרת יצוקה. לימים ראש חטיבת תבל אופק בוכריס  2010–2012  לימים מפקד המכללה לפיקוד ולמטה יניב עשור  2012–2014  לימים מפקד פיקוד הדרום רסאן עליאן  2014–2016  מפקד החטיבה במהלך מבצע צוק איתן. לימים מתאם פעולות הממשלה בשטחים שלומי בינדר  2016–2018  לימים ראש אמ"ן שי קלפר  2018–2020  לימים מפקד פיקוד העורף ברק חירם  2020–2022  לימים מפקד אוגדת עזה יאיר פלאי  2022–2024  מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל. לימים מפקד אוגדת הבשן עדי גנון  אפריל 2024–  מפקד החטיבה הנוכחי

ציונים לשבח ליחידות החטיבה
  – מאת הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק הוענק ליחידת אגוז בשנת 1998 על פעילות היחידה בלחימה בלבנון.
  – מאת הרמטכ"ל משה יעלון הוענק ליחידת אגוז ב-14 באפריל 2005 "על פעילותה המבצעית בשנת 2004. במבצעים הרבים בהם השתתפה היחידה היא הגיעה להישגים מבצעיים מרשימים, הפיקה לקחים והשכילה להנחילם לכלל היחידות המשתתפות בלחימה".
  – מאת מפקד פיקוד הצפון עמירם לוין הוענק לסיירת גולני בשנת 1996 "על הנחישות והיוזמה בתכנון, התעוזה ואומץ הלב, במבצע בשטח לבנון".
  – מאת מפקד פיקוד הצפון הוענק לסיירת גולני בשנת 1997
  – מאת מפקד פיקוד הצפון בני גנץ הוענק לגדוד 51 באוקטובר 2002 "על חלקו בלחימה ביו"ש במהלך מבצע חומת מגן".
  – מאת מפקד פיקוד הצפון גדי איזנקוט הוענק לגדוד 51 בספטמבר 2007 "על שהראה רעות, נחישות, מקצועיות ואומץ לב במהלך מלחמת לבנון השנייה".
  – מאת מפקד פיקוד הדרום יואב גלנט הוענק לגדוד 51 ב-27 באפריל 2008 "על לחימה ממושכת ברצועת עזה תוך גילוי יוזמה, נחישות, דבקות במשימה וחתירה לניצחון".
  צל"ש הרמטכ"ל - מאת הרמטכ"ל אביב כוכבי לסיירת גולני על פעילותה במבצע שובר גלים ב-2022

אמצעי לחימה
חטיבת גולני מצוידת כיום באמצעי הלחימה הסטנדרטיים של חיל הרגלים הישראלי ובנוסף גם בנגמ"שי "נמ"ר", הנחשב אחד מהכלים הממוגנים ביותר שבשימוש צה"ל. חטיבת גולני הייתה חטיבה הראשונה שצוידה בנגמ"ש המרכבה (נמ"ר).

בין השנים 2008–2012 הנשק האישי התקני של לוחמי החטיבה היה רובה הסער (רוס"ר) תבור מדגם "קומנדו" ("מקוצר"). בשנת 2012 הוחלף ה"תבור" במיקרו-תבור, ובשנת 2019 הוחלף בתבור X-95 פלאט-טופ (מיקרו-תבור דור ג').

בשנת 2023 חזרה החטיבה לרובי ה-M4A1 פלאט-טופ בדגמים חדשים.

אמצעי לחימה בהם מצוידים לוחמי החטיבה
 נשק אישי של לוחם גולני: M4A1 פלאט-טופ
 מקלעי נגב NG7, מאג (7.62x51 מ"מ נאט"ו), M2 בראונינג (12.7x99 מ"מ נאט"ו)
 מקלע רימונים סאקו דיפנס Mk-19
 רובי צלפים רמינגטון M24, SR-25 Mk 11 בארט REC10 וברק 338
 אמצעים אופטיים לנשק אישי
 רקטות כתף לאו M-72 והמטאדור "מפצח אגוזים"
 טילי נ"ט עורב וגיל
 מרגמת קשת, חנית ופצמ"ר 120 מ"מ מדויק עוקץ פלדה

צבע הכומתה
ב־1976 קיבלו חיילי היחידה כומתה ייחודית בצבע חום. לפני כן היו הכומתות של גולני בצבע חאקי כמו לשאר יחידות צה"ל. רק לוחמי סיירת גולני חבשו כומתות שחורות.

הפעם הראשונה שחולקה הכומתה הייתה בסוף אימון קיץ במדבר יהודה. המח"ט חיים בנימיני חילק אותה לקצינים והמג"דים חילקו לחיילים.

הנצחה
שמאל|250px|ממוזער|אתר הנצחה במוזיאון גולני, צומת גולני שבו מונצחים 1,449 חללי החטיבה
 מוזיאון גולני – אתר ההנצחה ומורשת קרב לחטיבת גולני ממוקם בסמוך למחלף גולני.
 שביל גולני – שביל העובר לאורך מדינת ישראל ובפרט במקומות בהם לחמה החטיבה.
 מחלף גולני – מחלף הנקרא על שם החטיבה.
 מרוץ גולני הוא מרוץ מסורתי שמקיימת החטיבה עם הכומתה החומה לאורכה של הארץ ממרגלות החרמון ועד אילת, המתקיים מדי שנה ובו משתתפים חיילי חטיבת גולני וכן אזרחים המצטרפים לחיילים במקומות היישוב שונים בהם עובר המרוץ.
 עם לוחמי החטיבה נמנות דמויות מופת שפעולותיהן משמשות כמורשת קרב לחיילי צה"ל, כדוגמת אורי אילן שנפל בשבי הסורי והעדיף את המוות על גילוי סודות צבאיים ורועי קליין סמג"ד 51 במלחמת לבנון השנייה שנהרג בקרב בבינת ג'בייל לאחר שזינק על רימון יד כדי להציל את חייליו.
 אנדרטה לנופלי חטיבת גולני בקרבות החרמון – אנדרטה הנמצאת ברמת הגולן, בשולי הר החרמון, סמוך לחניון התחתון של אתר החרמון, ממזרח לכביש 98. האנדרטה מציינת את קרבות חטיבת גולני ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. באנדרטה מונצחים 80 לוחמי חטיבת גולני שנפלו בקרבות על החרמון במלחמת יום הכיפורים.
 אנדרטת חללי סיירת גולני במלחמת ההתשה בעמק בית שאן ובעמק הירדן – האנדרטה הנמצאת על תל ישמעאל מזרחית לבית-יוסף ומנציחה את שמונה לוחמי הסיירת אשר נפלו במלחמת ההתשה.
 אנדרטת גדוד 17 בחרמון – אנדרטה המוצבת בקרבת הכניסה לאתר החרמון לזכר חללי גדוד 17 שנהרגו בחרמון במהלך מלחמת יום הכיפורים.
 אנדרטת חללי סיירת גולני בקרבות מלחמת יום הכיפורים – האנדרטה מוצבת רמת הגולן, באתר החרמון, באזור הרכבל העליון ומציינת את חללי סיירת גולני אשר נפלו בקרבות במהלך מלחמת יום הכיפורים.
 אנדרטה לזכרם של 11 לוחמי פלוגה ד' מגדוד 13 אשר נהרגו באסון בית המכס העליון ב-15 ביוני 1967 – האנדרטה נחנכה ב-15 ביוני 2017, במלאת חמישים שנים לאסון, במתחם בית המכס העליון.
 אנדרטה לזכר הנופלים מגדוד 12 ומגדוד 13 במלחמת יום הכיפורים הוקמה ב-2023 ברמת הגולן מעל הפארק הוולקני אביטל, בין מצפה רונן לבין אנדרטת כוח נתי.

"גולני – ריאליטי טירונות"
בשנת 2013 פורסמה ב-ynet סדרה בבימויו של ניר (שוקו) כהן שנקראה: "גולני – ריאליטי טירונות". הסדרה ליוותה את מחזור הגיוס של אוגוסט 2011 של גדוד 51, מהגעתם לבסיס ההכשרה של החטיבה ועד לסיום ההכשרה במסע הכומתה. הסדרה אפשרה הצצה לתהליך הפיכתם של הטירונים ללוחמים, תוך שהיא מספרת את סיפוריהם האישיים של החיילים והמפקדים בפלוגה. צילומי הסדרה נערכו במהלך שישה חודשים בבסיס ההכשרה בסמוך לקיבוץ רגבים.

ביוני 2013 רכש ערוץ עשר את זכויות השידור של הסדרה ושידר אותה כסרט דוקומנטרי בן שני חלקים.

גלריה

לקריאה נוספת
 חן קוטס, גולני שלי, ידיעות ספרים, 2025.
 מוטה הר-לב, גולני שלי – סיפורה של חטיבה מס' 1, ירושלים: הוצאת דני ספרים, 1990
 אילן כפיר ויעקב ארז, צה"ל בחילו, חיל הרגלים (גולני וגבעתי), ירושלים: הוצאת רביבים, 1982
 משה גבעתי, שלוש לידות בספטמבר, תל אביב: הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ן-1990
 אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 – פלוגה בקרב החרמון, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 2003 – סיפורה של פלוגה ג' בגדוד 51 של חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים
 אלישיב אורן, אלי פסגות, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון – סיפור חייו של סא"ל אמיר מי-טל, מפקד סיירת גולני ומג"ד "ברק", שנהרג בלבנון בעת מבצע כחול וחום – פשיטת כוחות צה"ל על יעדי מחבלים בנועיימה, בדצמבר 1988
 אור ספיבק, גולני של מי, הוצאת סצנה – סיפורו של חייל מעט רחפן ולא יוצלח בפלוגה הרובאית 12 של גולני
 משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות – משרד הביטחון, 2005
 עשהאל לובוצקי, מן המדבר והלבנון, תל אביב: הוצאת ידיעות ספרים, 2008, סיפורו של מפקד מחלקה מגדוד 51 של גולני במלחמת לבנון השנייה
 משה גבעתי, המערכה בחרמון – הקרבות ברכסי החרמון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה, תל אביב: הוצאת מערכות והוצאת מודן, תשע"ה-2015
 ישראל זמיר, "לכבות את השמש", הוצאת אסטרולוג, 2004, סיפור הקמתו ופועלו של גדוד 13 (גדעון) במלחמת העצמאות
 בנימין עציוני (עורך), "אילן ושלח – דרך הקרבות של חטיבת גולני", הוצאת מערכות, 1950
 בעז זלמנוביץ (עורך), קרבות מלחמת העצמאות: מפות ומבצעים: תש"ח-תש"ט – 1947–1949, מוציא לאור: משרד הביטחון 2018
 מאיר פינקל, הפקת לקחים ברמה הטקטית במלחמת העצמאות – חלון לשני דפוסי ארגון צבאי, בתוך: מלחמה המעצבת הראשונה – שבעה מאמרים במלאת שבעים שנה למלחמת העצמאות, מודן, משרד הביטחון וצה"ל/המחלקה להיסטוריה, 2018, עמודים 113–150
 אסף אגין, עמק במערכה – המערכה לבלימת הפלישה הערבית בעמק הירדן, מאי 1948''', הוצאת טפר, 2021

קישורים חיצוניים



 אתר עמותת גולני
 עמותת גולני - פרקי מורשת
 מסע בזמן עם עמותת גולני – ארכיון קהילתי של עמותת גולני
 אתר גדס"ר גולני
 גולנצ'יקון - העמוד של הגולנצ'יקים

 האתר הרשמי של סיירת גולני


 , סרטו של אלון בן-דוד, אפריל 2021










  כנס גולני בחיפה, מצעד ותמרוני ראווה לכבוד יום החיל, יומני כרמל 1954


 "שומר אחי אנוכי" סרט של דובר צה"ל על גולני בערוץ היו טיוב של ארכיון צה"ל




 מפקדים בחטיבת גולני בעבר, אמיר מי-טל, גדי אייזנקוט ואחרים על פעילות הסיירת בערוץ היוטיוב של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון






 יובל בזק, קולות מלחמה: גולני שלי, מערכות, 26 במרץ 2024
  אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: מדוע חט' 7 נקראת חטיבה 7? (על כינויי החטיבות במלחמת העצמאות), גלי צה"ל, 2 בינואר 2025
 שיר סיירי גולני - מילים: ד"ר עוזי פלג, לחן: אהרון לזר.

הערות שוליים

*
גולני, חטיבה
גולני, חטיבה
גולני, חטיבה
גולני, חטיבה