רביבים

שמאל|ממוזער|250px|מצפה רביבים

רְבִיבִים הוא קיבוץ הממוקם במועצה אזורית רמת הנגב, בין באר שבע למצפה רמון. מסוף המאה ה-20 נמצא בקרבתו היישוב ביר הדאג'.

היסטוריה
בשנת 1938 הוקמה קבוצת 'רביבים' בראשון לציון, באתר בו היו קודם לכן אנשי גרעין השדה שהתיישב בשדה נחום, על ידי צעירים מגרמניה וצעירים ארצישראליים מזרחיים, חברי תנועת הנוער העובד, שהתחנכו בקיבוץ גבעת ברנר.

האדמות שעליהן הוקם הקיבוץ נרכשו בשנות ה-30 על ידי יהודים מדרום אפריקה באמצעות אנשי הכשרת היישוב מבדואים משבט אל-עזאזמה. לאחר מכן תרמו הרוכשים את הקרקע לקרן קיימת לישראל.

הקיבוץ עלה לקרקע ב-7 ביולי 1943, בשם תל צופים כאחד משלושת המצפים בנגב. מדיניות הספר הלבן באותה תקופה לא איפשרה הקמת יישובים יהודיים בנגב, ולכן הוקמו המצפים תחת מסווה של תחנות מחקר חקלאיות.
את השם נתן לקיבוץ מנהיג תנועת העבודה ברל כצנלסון, רביבים היה שמו של ביטאון שהוציא הסופר יוסף חיים ברנר (מחלוצי הספרות העברית המודרנית) ומכאן גם שמו של הקיבוץ. המצפה נמצא בקרבת קיבוץ רביבים ונחשב היום לקיבוץ הישן.

כשהוקם, היה היישוב היהודי הדרומי ביותר בארץ ישראל ואמור היה להפוך ליישוב קבע, לכשהתנאים הסביבתיים יוכחו כמתאימים למגורים.
להקמתו הייתה גם חשיבות אסטרטגית בתקופת המנדט הבריטי – הגברת הנוכחות היהודית בנגב, כאשר לאחר המרד הערבי מנעו חוקי המנדט מן היהודים רכישת קרקעות במרבית שטחי ארץ ישראל. בעקבות הקמתו, נכלל הנגב בתוכנית החלוקה של ועדת אונסקו"פ, ובעקבות זאת בהחלטת האו"ם על חלוקת הארץ.

מגילת היסוד של הקיבוץ:

במצפה התיישבו 25 מחברי הקבוצה והשאר נשארו בראשון לציון. במקום נבנתה טירה שכללה חדרים, מטבח וחדר אוכל. נזרעו 200–300 דונם תבואות, ניטע כרם קטן וכן 15 דונם מטע מעורב. כן התקיים גן ירק ומשתלה של עצי אשל.
ממוזער|250x250 פיקסלים|רביבים מהאוויר, 2008

בשנת 1947 ביקרה ברביבים ועדת אונסקו"פ – הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל. בזכות הביקור זכתה ההתיישבות היהודית בנגב לתהודה ציבורית חזקה. הסוכנות היהודית הודיעה לקיבוץ שיש לעשות את מיטב המאמצים להוכיח לוועדה "שכדי להפריח את הנגב נחוצה אוכלוסייה" יהודית באזור מהסוג המצוי ברביבים. למזלם של המתיישבים, בעקבות השיטפון שחל באותה שנה, פריחת הסייפנים ולבלוב השדות שבמקום הייתה מרהיבה. חברי המשלחת התרשמו עמוקות, ראש המשלחת הביע הערכה לחלוצים על הפכם מדבר לגן פורח. הביקור זכה להבלטה בעיתונות. יש הטוענים כי לביקור זה הייתה השפעה מכרעת בהחלטת ועדת אונסקו"פ לכלול את הנגב בתחום המדינה היהודית.

במלחמת העצמאות היה הקיבוץ נתון תחת מצור מצרי, וסבל מהפצצות חיל האוויר המצרי. לאחר המלחמה הקיבוץ עבר ממקומו המקורי אל האתר בו הוא נמצא היום. אבן הפינה של היישוב החדש הונחה ב-1 ביוני 1949. אחרי המלחמה גם הגיעו לקיבוץ הכשרות מעוז א' וב' שהוסיפו לו חיות וחיוניות רבה, אולם הקיבוץ היה במשבר קשה עד הגעת צינור המים מבאר שבע דרך ירוחם בשנת 1955.

ראש ממשלת ישראל, גולדה מאיר, שהתה לפרקים בקיבוץ בעת כהונתה (עמדה לרשותה דירה ששימשה לביקורים אצל בתה, שרה רחבי, שהייתה אז חברת הקיבוץ), ועל שמה נקרא מרכז התרבות במקום, וכן פארק תיירותי בסמוך לקיבוץ. הקיבוץ מארח גם את משרדי המועצה להנצחת זכרה של גולדה מאיר, אשר הוקמה על ידי חבר הקיבוץ משה אולניק, ואת מרכז גולדה לתרבות.

בין מקימי הקיבוץ נמנים הארכאולוג אברהם נגב ששימש כמפקד האזור מטעם ההגנה, המשוררת רחל נגב ששירה "יום יבוא" שנכתב ב 1947 הוא חזון המתאר את רביבים הפורחת של היום, הסופרים יונת ואלכסנדר סנד אשר ביססו אחדים מספריהם על חייהם בקיבוץ ועל ראשיתו, ביניהם הספר "אדמה ללא צל", יואל דה-מלאך חוקר חקלאות ובוטנאי ישראלי, חתן פרס ישראל שהצטרף באוקטובר 1944. סופר הילדים עמוס בר הצטרף לרביבים בשנת 1951, וחוויותיו בקיבוץ שזורות בספריו. רחל סבוראי הייתה חברת הקיבוץ 50 שנה עד פטירתה ב-2016. המשורר הירושלמי יגאל בן-אריה הגיע לקיבוץ במסגרת שירותו הצבאי עם גרעין נח"ל בשנת 1963 והיה חבר הקיבוץ עד שנת 1968. 

עם האישים שנולדו בקיבוץ או שהתחנכו בו מילדות (בעיקר ילידי שנות ה-50 וה-60) נמנים בין היתר: פרופ' איתי סנד, פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, אורי אולניק, שהיה מנכ"ל משרד התקשורת וניהל חברות היי-טק, פרופ' גתית קוה, נוירופסיכולוגית וחברת סגל באוניברסיטה הפתוחה, הזמרת דפנה ארמוני, פרופ' יערה בר-און, היסטוריונית, חוקרת תרבות ונשיאת מכללת אורנים, חגי רזניק, מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון לשעבר, מורן סבוראי, עורכת דין, ושמואל ריפמן שכיהן כראש מועצה אזורית רמת נגב וניהל חברות ציבוריות שונות.

הקיבוץ כיום
נכון לשנת 2015, בקיבוץ כ-300 חברים וכ-800 נפשות (מהם כמאתיים ילדים), הקיבוץ ברובו שיתופי למעט המזון. הקיבוץ מתפרנס מתעשייה, מחקלאות ומתיירות. בתחום התעשייה, בבעלות הקיבוץ מפעל רביב להזרקת פלסטיק מדויקת, חברת רבל העוסקת בפיתוח וייצור מערכות אוורור למכלי דלק לרכבים הנמצאת בב"ש, ומפעל ארקל בבית זרע שנרכש על ידי רביב ועוסק גם הוא בתעשיית הרכב. בתחום החקלאות, לקיבוץ רפת, מדגה, לול, מדגרה, כרם זיתים המשתרע על כ-3,000 דונם ובית בד. בענף התיירות, מפעיל הקיבוץ את "חי נגב", הכולל כפר אקולוגי, גן זואולוגי, חדרי אירוח, גן אירועים ועוד.

על שם הקיבוץ והקבוצה שהוקמה בראשון לציון, נקראו שכונת רביבים, תיכון "רביבים" בראשון לציון ובית הספר היסודי "רביבים" בחולון.

כיום משמש מבנה מצפה רביבים כמוזיאון. בנוסף נמצאים בקרבת האתר עמדות ותעלות קשר ממלחמת העצמאות, שהשתמרו כמעט בשלמות, סכרים, בריכת השקיה ומנחת מטוסים. כל אלה משמשים כמוזיאון פתוח.

המצפה נקרא על שמו של יוסף ויץ (1890–1972), שהיה מנהל הקק"ל והוגה רעיון המצפים.

בשנת 2024 הוקמה בצמוד לקיבוץ שכונה זמנית עבור קיבוץ חולית אשר פונה עקב טבח שבעה באוקטובר.

ראו גם
 מצפה רביבים
 בית הקברות הצבאי ברביבים

לקריאה נוספת


קישורים חיצוניים


 ההיסטוריה של רביבים עד מלחמת העצמאות, באתר הקיבוץ

 קיבוץ רביבים – סיפור מקומי: מסע על ציר הזמן (ארכיון שיתופי)
 'מועדון הסיפור הטוב: אפיזודה 16', תוכנית אודיו העוסקת בראשית ההתיישבות ברביבים, מתוך הפודקאסט 'פה ושם בארץ ישראל'.
 רביבים, באתר המועצה האזורית רמת הנגב
 חי נגב – האתר הרשמי
 ארכיון גולדה מאיר ברביבים - הארכיון מציע סיור הכולל ביקור בתצוגה קבועה של פרקים מקורות חייה האישיים והפוליטיים של גולדה, הקשר שלה עם קיבוץ רביבים ופעולתה לישובו של הנגב. בארכיון מצוי אוסף מסודר של מסמכים, חפצים ותמונות אשר עשויים להיות לעזר עבור תלמידים וחוקרים.

 מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדר האוכל ובתי התרבות בקיבוץ רביבים, באתר 'חלון אחורי', 13 בדצמבר 2017



הערות שוליים

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:הנוער העובד והלומד
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ המאוחד
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1943
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מעוטרי נס הקוממיות