חטיבה 7

ממוזער|טקסט=משה דיין, יגאל ידין ויוסף איתן בעת טקס שנתיים לחטיבה 7, מאוספי הספרייה הלאומית|משה דיין, יגאל ידין ויוסף איתן בעת טקס שנתיים לחטיבה 7, מאוספי הספרייה הלאומית
ממוזער|250px|טנקי מרכבה סימן 4מ של חטיבה 7 באימון ההסבה
חטיבה 7, המכונה גם "עוצבת סער מגולן", היא חטיבת שריון סדירה, הנמצאת תחת פיקודה של אוגדה 36 ("עוצבת געש") בפיקוד הצפון של צה"ל. החטיבה הוקמה ב-16 במאי 1948, מייד לאחר הכרזת המדינה, והשתתפה בכל מלחמות ישראל.

בעשור השני של המאה ה-21 משתמשת החטיבה בטנקים מדגם מרכבה סימן 4מ 400 עם מערכת הגנה אקטיבית לטנקים – "מעיל רוח" תוצרת ישראל, מערכת בקרת ירי משופרת, ומערכת ניהול קרב – צי"ד "משואה 750".

היסטוריה
ממוזער|250px|טנק מרכבה סימן 2 עם מגוב נוכרי ששירת בחטיבה בעת אימון קמ"פ
שמאל|ממוזער|250px|אנדרטת חטיבה 7 בלטרון
שמאל|ממוזער|250px|שלט על קרבות חטיבה 7 באנדרטת החטיבה בלטרון
מלחמת העצמאות
חטיבה 7 הוקמה במהלך מלחמת העצמאות כעתודה מטכ"לית, כיוון שבעת הקמתה, אמצע מאי 1948, יתר חטיבות ההגנה והפלמ"ח היו מרותקות לחזיתות השונות. מפקד החטיבה היה תחילה שלמה שמיר, עליו הוטלה המשימה להקימהּ בתוך שבוע בזמן המלחמה. הוא הקים את מטה החטיבה בחדר בבית מלון בריסטול בתל אביב. לצורך הקמת החטיבה קיבל תקציב של מאתיים לא"י. בין קציני המטה שגייס היו אהרן חטר-ישי, פיטר וולף, חיים הרצוג, תד אריסון, דבורה אילון סרני, חיים בן אשר ועוד. רוב אנשי המטה היו יוצאי הבריגדה היהודית. בסיסי החטיבה היו באזורי עין שמר, נען, ותל ליטוינסקי. בחטיבה היה גדוד אחד ממוכן – גדוד 73 (שנקרא אחר כך גדוד 79) בפיקוד חיים לסקוב, ובו אנשי חיל הרגלים מוסעים על שלל כלי רכב, ג'יפים, משוריינים פרי הרכבה עצמית וזחל"מים. וכן 2 גדודי חי"ר – גדוד 71 בפיקוד יהודה ורבר, וגדוד 72 בפיקוד צבי הורוביץ. הלוחמים גויסו ממקורות מגוונים: יוצאי הצבא הבריטי, מתנדבי חוץ לארץ, עולים חדשים, אנשי "ההגנה" והפלמ"ח ולוחמים מחטיבות שהפרישו כוחות לטובת החטיבה. כמו כן, גדוד 32 בפיקוד צבי גרמן מחטיבת אלכסנדרוני עבר לחטיבה 7 לקראת מבצע בן נון א' לכיבוש לטרון.

החטיבה נכשלה בכיבוש לטרון במבצע בן נון א', בו היא קיבלה תחת פיקודה את גדוד 32 מחטיבת אלכסנדרוני. לאחר התארגנות קצרה הוטלה החטיבה, שתוגברה הפעם בגדוד 52 מחטיבת גבעתי, עליו פיקד יעקב פרי, לקרב נוסף על לטרון – מבצע בן נון ב', שאף הוא נכשל. על אף שהחטיבה לא הצליחה לכבוש את מתחם לטרון, שעליו שלט הלגיון הירדני, היא הצליחה לאבטח את דרך בורמה, ובכך אפשרה את פריצת המצור על ירושלים. בקרבות אלו ספגה החטיבה 139 אבדות (מתוכם 19 בפריצת דרך בורמה) והליגיון הירדני שבה ממנה שישה שבויים. בין חיילי החטיבה שהשתתפו בקרבות לטרון היו משה זנבר, יצחק מודעי, אריאל שרון, נסים אלוני, יעקב פרקש (זאב), אלוף יעקב פרולוב, ודוד עזריאלי.

ביוני 1948 עברה החטיבה לחזית הצפון, והתארגנה לצורך כך זמן מה בעין שמר. ביולי 1948, בן דונקלמן, מתנדב מח"ל מקנדה, החליף את שמיר בתור מפקד החטיבה. יהודה בן דוד התמנה למפקד גדוד 71. בהמשך מלחמת העצמאות, ניהלה החטיבה שכללה ברוב התקופה האמורה שלושה גדודים: 71, 72 (חי"ר) ו-79 (ממוכן), קרבות בגליל: במבצע דקל, באמצע יולי, נכבשו שפרעם ונצרת ובמבצע חירם, בסוף אוקטובר, נכבשו מירון, ג'יש (גוש חלב), מלכיה וסאסא. ב-1949, בעקבות ארגון מחדש של צה"ל לאחר המלחמה, אוחדו חטיבות שבע ושמונה תחת שמה של הראשונה. לאחר מלחמת ששת הימים, הוקמה על גבעת לטרון אנדרטת זיכרון לחטיבה שבע לזכר הקרב הראשון שלה, עקוב הדם, שניהלה במקום זה במלחמת העצמאות.

מלחמת סיני
לאחר מלחמת העצמאות נרכשו הטנקים הראשונים והחלה להתגבש תורת לוחמת השריון. ב־1 בינואר 1954 פורקה החטיבה, וגדודיה הועברו לפיקוד ישיר של גייסות השריון. אולם החטיבה הוקמה מחדש בסוף אוקטובר 1955.

במלחמת סיני, החטיבה בפיקודו של אל"ם אורי בן ארי, כללה 3 גדודים: גדוד טנקים 82 (שרמן) בפיקוד סא"ל אברהם אדן, גדוד חרמ"ש 52 בפיקוד סא"ל אורי רום, וגדוד חרמ"ש 9 בפיקוד רס"ן ישראל הדר. כמו כן תוגברה החטיבה בגדוד חרמ"ן 61 מחטיבה 16 בפיקוד רס"ן שמשון עופר. החטיבה ניהלה קרבות באזור מתחם אבו עגילה שבסיני. קרבות אלה שינו את התפיסה לגבי השריון בצה"ל והפכו אותו מחיל מסייע לחיל המכריע בכוחות היבשה. פלוגה א' מגדוד 82 בפיקודו של משה בר כוכבא (בריל) קיבלה צל"ש על לחימתה בקרב סכר הרואיפה.

בין המלחמות
בשנת 1958 הוסב גדוד 52 מחרמ"ש לטנקי שרמן ו־AMX. בשנים 1959–1960 הוסב גדוד 82 מטנקי שרמן לטנקי שוט. בשנת 1961 הועבר לחטיבה גדוד המילואים 46, שהוסב מחי"ר לגדוד טנקי AMX. במחצית הראשונה של שנות ה-60, גדוד 82 ופלוגות השרמן של גדוד 52 פעלו ככח מרכזי במלחמה על המים. לחטיבה צורף גדוד 9 חרמ"ש. בשנת 1965 הוקם בחטיבה גדוד המגח הראשון בצה"ל, גדוד 79. בתמורה, הועבר גדוד 52 לחטיבה 14. במקביל, הוסב גדוד המילואים 46 למגח. בשנת 1967 הועבר גדוד 46 לחטיבת מגח חדשה, חטיבה 401, והיווה את גדוד ההקמה שלה.

מלחמת ששת הימים ולאחריה
במלחמת ששת הימים, החטיבה בפיקודו של אל"ם שמואל גונן, פעלה בציר הצפוני בסיני, במסגרת כוחות אוגדה 84 בפיקוד ישראל טל. החטיבה כללה 3 גדודים ופלוגת סיור חטיבתית. גדוד 82 – טנקי צנטוריון בפיקוד גבריאל עמיר, גדוד 79 – טנקי פטון M48 בפיקוד אהוד אלעד (שנהרג ביום הראשון למלחמה, והוחלף על ידי חיים ארז), גדוד 9 – חרמ"ש בפיקוד מקסי אביגד, ופלס"ר 7 – פלוגת הסיור החטיבתית בפיקוד אורי אור. החטיבה פרצה דרך רצועת עזה, בציר ח'אן יונס–רפיח, אל סיני, לאחר כיבוש צומת רפיח המשיכה החטיבה מערבה, הבקיעה את מערך שייח' זוויד ומעבר הג'יראדי ובלילה התייצבו כוחות החטיבה במבואות אל עריש שבסיני. בסופו של קרב זה, שבו ניצחה החטיבה, נשא המח"ט שמואל גורודיש, את נאומו – "אחי גיבורי התהילה", בו שיבץ את משפטו המפורסם:  לאחר המלחמה בוצע מהלך ארגון חטיבות השריון לפי סוגי טנקים. חטיבה 7 הפכה לחטיבת טנקי שוט. במסגרת זו בשנת 1968 הועבר גדוד המגח 79 לחטיבה 401, וחטיבה 7 קיבלה במקומו גדוד שוט 63 שמספרו השתנה מאוחר יותר לגדוד 53. ב-1968 החטיבה עלתה לרמת הגולן.

ב-1969 ירדה חטיבה 7 לסיני, אך גדוד 53 נשאר ברמת הגולן ועבר לחטיבה 188. במקומו הוקם בחטיבה גדוד 77.

מלחמת ההתשה
במלחמת ההתשה השתתפה החטיבה בקרבות באזור תעלת סואץ, בבקעת הירדן ובפעולת כראמה. החטיבה השתתפה גם במבצע רביב – פשיטה משוריינת בחוף המערבי של ים סוף בה השתתפו גם טנקי טיראן. בתקופה זו, החל משנת 1970, הוסבה החטיבה לטנקי שוט קל. בשנת 1971 הוקם גדוד 75 כגדוד חרמ"ש. חטיבה 7 הייתה חטיבת עתודה של המטה הכללי ומחנה הקבע שלה היה בשדה תימן, ליד באר שבע.

מלחמת יום הכיפורים
ממוזער|250px|מלחמת יום כיפור – גדוד עז 77 בקרב עמק הבכא.

בקיץ 1973 הייתה החטיבה פרוסה בחצי האי סיני. ב-26 בספטמבר 1973, ערב ראש השנה, הוחלט להעלות שתי פלוגות מגדוד 77 לתגבור חזית רמת הגולן, בעקבות בקשת אלוף פיקוד הצפון יצחק חופי, שחשש מהעיבוי המשמעותי של הכוחות הסורים מול רמת הגולן. ב-30 בספטמבר הועלה שאר הגדוד לרמת הגולן. עם התגברות הסימנים המעידים המלחמה, אושר תגבור נוסף של רמת הגולן ובערב יום כיפור הועלו בבהילות חיילי שני הגדודים הנותרים של חטיבה 7, גדוד טנקים 82 וגדוד חרמ"ש 75 שאחת מפלוגותיו הייתה פלס"ר 7, מסיני לרמת הגולן. גדוד טנקים 71 אשר כלל צוערים ומדריכים ממתקני האימונים של חיל השריון צורף לחטיבה ולחם עימה עד סיום המלחמה. הטנקים של הגדודים נותרו בסיני, ושני הגדודים הצטיידו בטנקים של שנים מתוך שלושת גדודי חטיבה 179, חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון במחנה פילון.

במלחמת יום הכיפורים לחמה החטיבה על גבי טנקי שוט קל, בפיקודו של אל"ם אביגדור בן-גל, בגזרה הצפונית של רמת הגולן. כוחות החטיבה הצליחו באחד מקרבות הבלימה המרכזיים – קרב עמק הבכא לעצור את ההסתערות הסורית בגזרה. הכוחות בקרב זה, כללו את גדוד 77 בפיקוד אביגדור קהלני, גדוד 75 בפיקוד יוסף אלדר, גדוד 71 בפיקוד משולם רטס, יחד עם סיוע משמעותי של כוחות מגדוד 74 (חטיבה 188) בפיקוד יאיר נפשי, ומגדוד 53 (חטיבה 188) בפיקוד יוסי בן-חנן. על פי מח"ט 7 אביגדור בן-גל, הצלחת החטיבה בקרב עמק הבכא, הושגה גם בזכות לחימתה המכריעה של חטיבת המילואים 679 בפיקוד אורי אור, שלחמה בגזרת נפח, ומנעה מהסורים לכתר את חטיבה 7. משולם רטס שנפל בקרב עמק הבכא, קיבל את עיטור העוז. קהלני קיבל את עיטור הגבורה.

במקביל ניהל גדוד 82 קרבות בגזרה הדרומית של הרמה.

במהלך קרבות הפריצה הישראלית לסוריה והקמת המובלעת בה, מ-11 באוקטובר 1973, לחמה החטיבה בגזרה הצפונית של ההתקפה והגיעה עד למזרעת בית ג'ן שבמורדות החרמון. כמו כן השתתפו יחידות ממנה בקרבות בגזרה הדרומית של המובלעת.

ממלחמת יום הכיפורים ואילך שוכנת החטיבה בקביעות ברמת הגולן, וכוללת שלושה גדודי טנקים (גדוד 82, גדוד 77, וגדוד 75 שלאחר המלחמה הוסב מחרמ"ש).

מלחמת לבנון הראשונה
במהלך מלחמת לבנון הראשונה לחמה החטיבה, בפיקודו של אל"ם איתן קינן, במורדות החרמון בציר הכפרים עין עטא וינטא, החטיבה כללה 3 צוותי קרב גדודיים: גדוד 75 בפיקוד זיו הלוי, גדוד 82 בפיקוד דור מוסל, וגדוד מאולתר (שכלל פלוגה מגדוד 75 ופלוגה מגדוד 82) בפיקוד ניצן סלע כמג"ד וגרשון הכהן כסמג"ד, בנוסף, גדוד הצנחנים 9264 בפיקוד יצחק נודלמן סופח לחטיבה. לעומת זאת גדוד 77 בפיקוד דוביק טל, שמנה שתי פלוגות מבצעיות, פלוגת צמ"פ (מסלול), פלוגת חרמ"ש ושתי מחלקות הנדסה, לחם תחת פיקוד יחידות אחרות בגזרה המרכזית של לבנון. הגדוד עבר ערב מלחמת לבנון לאחריות חטיבה 769 בפיקוד שאול מופז. עם פרוץ הקרבות פעל הגדוד בגזרה המערבית של הבקאע, כבש בין היתר את הכפרים עישייה, ריחן, ערמתא ועין א-טינה. בהמשך הלחימה הועבר הגדוד לכוח דן ורדי ולכוח יוסי פלד שפעל באזור אגם קרעון.

מלחמת לבנון השנייה

ערב המלחמה, הייתה חטיבה 7 בפיקודו של אל"ם אמנון אשל. ביום פתיחת מלחמת לבנון השנייה היה זה גדוד 82 ("געש") שנתן את התגובה הראשונית לאירוע חטיפת החיילים בגבול הלבנון. במהלך האירוע נכנס כוח משולב לתוך לבנון, אשר כלל טנק מפלוגה א'. הטנק עלה על מטען גחון וכל הצוות נהרג. הגדוד בפיקודו של סא"ל עודד בסיוק תקף בתגובה את כלל מוצבי חזבאללה הפרוסים לאורך הגבול.

חטיבה 7 הוקצתה לגזרת אוגדה 91 בימי הלחימה הראשונים. החטיבה, בעזרת יחידות שסופחו אליה (גדוד 601, גדוד 299 (גדוד חרב), וגדוד 52) קיבלה אחריות בתחילה על מרחב החוף, ובתוך כך ביצעה משימות של השמדת מוצבי חזבאללה במרחב, וכן חישוף שטחים מיוערים להכנת השטח ללחימה. בימיה הראשונים של המלחמה, התמקמה מפקדת החטיבה ביישוב חניתה ומשם ניהלה את מרחב החוף. גדוד 77 שהועבר לגזרת עזה עם חטיפת גלעד שליט נשאר בגזרת עזה ולחם בה במהלך כל מלחמת לבנון השנייה.

לאחר מספר ימים, עם ההתבססות ההבנה שמסתמנת הרחבת הלחימה בלבנון, שונתה משימתה של מפקדת החטיבה והיא קיבלה אחריות במרחב שבין מלכיה ליישוב דובב. במסגרת תוכנית לכיבוש בינת ג'בייל, חטיבה 7 הייתה הכוח השלישי (יחד עם חטיבת גולני וחטיבת הצנחנים) והייתה אחראית על מרחב מארון א-ראס – ג'בל כחיל ורכס ה"שקד". לאחר האירועים בבינת ג'בייל, הוחלט על הוצאת הכוחות מהמרחב והחטיבה נשארה בהגנה במרחב כפי שהייתה פרוסה קודם.

לקראת הכניסה השנייה לבינת ג'בייל סד"כ החטיבה השתנה באופן משמעותי וכלל: מפקדת החטיבה, שלושה גדודי שריון – גדוד 82, גדוד 75, גדוד מחטיבה 673, 3 גדודי חי"ר – גדוד 299, גדוד מחטיבה 2, גדוד 435 מגבעתי (הצטרף בהמשך הלחימה), גדוד הנדסה קרבית 603, פלס"ר 7 ובסיוע ישיר גדוד תותחנים. עם הכניסה השנייה עמדו לרשות החטיבה כוחות רבים מאוד. החטיבה ביצעה את תוכניתה ואגפה את העיירה בינת ג'בייל במהלך מפתיע לאויב ובודדה החטיבה את העיירה.

גדוד 82 המשיך בלחימה בגזרת מארון א-ראס ורכס שקד כל זאת כשהוא ממשיך לפקד על גזרת אביבים. בהמשך הלחימה לחם הגדוד בגזרות מרון א-ראס, ג'בל כחיל ורכס הקָרְחבוּן והיה גדוד השריון שהתקדם משמעותית בגזרתו בלילה אחד בהובלת מ"פ ב׳ וחבר אל גדוד חרב שנותר לבדו בשטח. שני מפקדי פלוגות זכו לעיטורים בקרבות אלו, הראשון מ"פ ב' סרן עידן מורג שזכה לעיטור המופת (גם אביו של עידן, תא"ל במיל עמי מורג קיבל עיטור זה) ומ"פ א' סרן אלעד צורי זכה אף הוא בצל"ש מפקד פצ"ן על לחימתו.

גדוד 82 לחם מהיום הראשון עד הפסקת האש ואף אחריה. ב-21 ביולי, לאחר החלטת הממשלה על הרחבת הלחימה בגבול הצפון, הוקפץ גדוד 75 מהגזרה המבצעית אותה החזיק בגבול ישראל–מצרים והצטרף ללחימה, עיקר פעילותו של גדוד 75 הייתה בגזרות המערביות, והוא השתתף בלחימה מול העיירות בינת ג'בייל, מיס א-ג'בל, עייתא א-שעב ואף בפאתי העיר צור בעומק לבנון. בגדוד 75 קיבל מפקד פלוגת "כפיר", סרן אחסאן דקסה, אף הוא את צל"ש אלוף פצ"ן על חלקו בקרב בעיירה עייתא א-שעב עת סייע בחילוץ כוח צנחנים שנפגע קשות בהתקלות וספג הרוגים ופצועים במרחב העיירה, סרן אחסאן סיים את החילוץ תוך חתירה למגע מול האויב וללא נפגעים נוספים.

חטיבה 7 נלחמה לאורך כל המלחמה תחת אוגדה 91, והייתה החטיבה האחרונה שיצאה מלבנון. אחרוני החיילים ביציאה היו לוחמי גדוד 299 (גדוד חרב), שהיה מרבית המלחמה תחת החטיבה. לאורך המלחמה לא נהרג אף לוחם תחת פיקוד החטיבה, כאשר שירתו תחת החטיבה אלפי לוחמים בעומק לבנון (בשיא הלחימה כ-4,500 לוחמים), ומאות כלי רק"מ נסעו במרחב הלחימה. גדוד 299 זכה לציון לשבח בהמלצת החטיבה לאור הישגיו הראויים לאורך המלחמה. כ-20 מלוחמי החטיבה זכו לעיטורים במלחמה על הפגנת אומץ לב, גבורה, מקצועיות ומצוינות לאורך המלחמה.

 העשור השני של המאה ה-21 

ב-2014 החלה חטיבה 7 בהסבה מטנקי מרכבה סימן 2ד לטנקי מרכבה סימן 4מ המצוידים במערכת ההגנה האקטיבית "מעיל רוח".

בשנת 2015 גיבשה זרוע היבשה תוכנית לסגור את החטיבה אך המהלך בוטל בהתערבות הרמטכ"ל.

ביולי 2016 סיימה החטיבה את ההסבה, כאשר גדוד 82, הגדוד המשוריין הראשון בצה"ל, הוסב לגדוד מרכבה סימן 4מ.

ב-2018 נכללה החטיבה, ביחד עם גדחה"ן 603 וחטיבת גולני, בצק"ח גדעון, צוות קרב חטיבתי ניסיוני.

 מלחמת חרבות ברזל 

בזמן טבח שבעה באוקטובר הגן גדוד 77 של החטיבה על גבול ישראל – רצועת עזה. הגדוד נלחם בקרבות קשים כנגד המחבלים שהיו מצוידים בנשק נ"ט רב, אך לא פעל כמסגרת גדודית כי אם במסגרות קטנות מאוד ואף כטנקים בודדים. במהלך הלחימה ספג הגדוד אבידות בנפש, בטנקים, ובלוחמים שנחטפו לרצועת עזה.

בהמשך הלחימה ערך הגדוד פשיטות עומק לתוך שטח רצועת עזה, לטיהור האזור ממחבלים ולאיתור נעדרים.

עם כניסת צה"ל לרצועה, הופקדה החטיבה בעיקר על כיבוש החלקים הדרומיים של צפון הרצועה, יחד עם חטיבת גולני, שגם היא משויכת לעוצבת געש ולצק"ח גדעון. חטיבת 7 יחד עם כוחות חיל הנדסה וחיל רגלים תחת אוגדה 36, לאחר שכיתרה את צפון הרצועה מדרומה, המשיכה החטיבה צפונה לאורך קו החוף, ובכביש המרכזי המוביל לעיר עזה, שעובר לאורך כל מרכז הרצועה (בחלקו הצפוני). בין היתר נכבשו נקודות מרכזיות בצפון הרצועה, כגון בית המחוקקים, קריית הממשלה, מפקדת המשטרה המרכזית, הפקולטה להנדסה (ששימשה מתקן לייצור אמל"ח של ארגוני הטרור), מתקני שיגור ומנהרות.

עם תחילת התמרון הקרקעי בלבנון ב-30 בספטמבר 2024 חטיבה 7 הייתה הראשונה להיכנס ולהובילו תחת אוגדה 98 (אליה סופחה קודם כדאי לשמש עבורה כוח שריון, שאינו היה בנמצא באוגדה) בכיוון היישובים כילא ואל-עדייסה.

יחידות חטיבה 7
ממוזער|239x239 פיקסלים|לוחמי חטיבה 7

גדוד 75 (רומח)
סמל גדוד "רומח" 75|ממוזער|שמאל
גדוד 75 הוקם באוגוסט 1948 במסגרת חטיבה 7, ונעשה ניסיון לרכז בו חיילים יוצאי צרפת וצפון אפריקה שרצו בכך. הניסיון נכשל. חלק מן החיילים רוכזו ביחידה בגודל פלוגה, בערך, שכונתה הקומנדו הצרפתי וצורפה לחטיבת הנגב, ויתר הגדוד הועבר לחטיבת יפתח, עד שפורק בנובמבר.
ממוזער|שלט "ברוכים הבאים" לגדוד רומח, מעלה גמלא, רמת הגולן

בתחילת שנת 1970, הטיל מפקד גייסות השריון אלוף אברהם אדן (ברן) על סא"ל דוד רון להקים את גדוד 75, גדוד סדיר בחטיבה 7. הגדוד החדש הוקם כגדוד חרמ"ש עם הנגמ"שים הראשונים של צה"ל ומוקם במחנה נתן, כאשר הפלוגות הגיעו ממחזורי הטירונות של השריון. לאורך שנתיים פיקד דוד על הגדוד ובמהלך התקופה נוספה לגדוד פלוגת טנקים אורגנית.

עם סיום תפקידו של דוד רון בגדוד 75, עבר הפיקוד אל מאיר שפיר (שפיגלר), אותו העביר למג"ד יוסף אלדר בתחילת 1973. מלחמת יום הכיפורים צורפו לגדוד טנקים עימם לחם בקרב עמק הבכא, במתקפת הנגד, כיבוש המובלעת ובמלחמת ההתשה בחזית הסורית.

במלחמת לבנון הראשונה שימש גדוד החוד של החטיבה בכניסה ללבנון. בקרבות נהרגו 3 לוחמים מהגדוד ונפגעו 7 טנקים. הגדוד השמיד 14 טנקי T-62 סוריים. מפקד הגדוד זיו הלוי זכה בצל"ש מפקד אוגדה על פועלו.

במלחמת לבנון השנייה הצטרף גדוד 75 בפיקודו של סא"ל דן נוימן ללחימה, עיקר פעילותו הייתה בגזרה המערבית והוא לחם בקרבות רבים. מפקד פלוגה כ' במלחמה, סרן אחסאן דקסה, זכה אף לצל"ש אלוף פיקוד צפון על חלקו בלחימה בעייתה א-שעב.

בסוף אוקטובר 2014 הוסב הגדוד לגדוד מרכבה סימן 4מ, והיה הגדוד הראשון בחטיבה 7 לקלוט את הטנק החדש ביותר בסדרת המרכבה.

בשנת 2017 השמיד הגדוד בירי טנקים מספר עמדות חמאס סמוך לגבול רצועת עזה במסגרת תעסוקה מבצעית בציר הוברס.

בסיס האם של הגדוד שוכן במעלה גמלא ברמת הגולן.

לפתיחת הלחימה של מלחמת חרבות ברזל הגדוד היה בסבב בט"ש בגבולות הצפון והיה לחוד החנית במערכה על הגנת ישובי הצפון להמשך 4 החודשים הראשונים. לאחר מכן ירד הגדוד דררומה והצטרף למשך שבעה חודשים לתמרון הקרקעי בעזה ובין היתר לחם בחאן יונס, וסג'עייה. ועם תחילת התמרון בלבנון חזר צפונה עם יתר חטיבה 7, עד לירידה שוב דרומה. בין הפעולות בהם לכך הגדוד חלק מלבד סיוע קרוב לכוח החי"ר היה השמדת תשתיות אויב רבות, ומעורבות ישירה בהשבת לפחות 14 חטופים כולל את חטוף האחרון רן גואילי לאחר 843 ימי שבי.

מפקדי גדוד 75

250px|ממוזער|טקס חילופי מפקד עוצבת סער מגולן. דן נוימן מחליף את נדב לוטן. מימין: נדב לוטן מח"ט 7 היוצא, איציק תורג'מן מפקד עוצבת געש ודן נוימן המח"ט הנכנס, 2 ביולי 2015
שמאל|ממוזער|250px|כנס מפקדי גדוד 75 עד שנת 2021, נערך ביוני 2023
שםתקופת כהונההערות תדי איתן  מפקד הגדוד ב-1948 דוד רון מרץ 1970 – מרץ 1972  מפקד הגדוד הראשון בגלגולו החדש. לימים רמ"ט אוגדה 611מאיר שפיר-שפיגלר  1972–1973  יוסף אלדר  מג"ד במלחמת יום הכיפורים; לימים קצין חינוך ראשי יוסי מלמד   לימים ראש מטה פיקוד הדרום אבנר זעירי  יצחקי חן  לימים מפקד אוגדה 162 זיו הלוי  שמואל רוזנטל   לימים ראש מטה פיקוד הצפון יואל לביא  לימים ראש עיריית רמלה דני בס  גרשון הכהן 1987–1988  לימים מפקד הגיס המטכ"לי אייל זמיר 1994–1996  לימים הרמטכ"ל ה-24 אמנון אשל  1996–1997  לימים מפקד החטיבה תמיר היימן 1997–1999  לימים ראש אגף המודיעיןאמיר אשל 1999–2001  לימים מפקד חטיבה 600 יעקב בנג'ו  2001–2003  לימים ראש אגף התכנון נדב לוטן  2003–2005  לימים מפקד זרוע היבשה דן נוימן  2005–2007  לימים מפקד המכללות הצבאיות אמיר אבשטיין  2007–2009  לימים מפקד מערך הגנת הגבולות חובב ורדי  2009–2011  לימים מפקד חטיבה 8 רומן גופמן  2011–2013  לימים המזכיר הצבאי לראש הממשלה עידן מורג  2013–2015  לימים מפקד חטיבת אגרוף הברזל טל דוד  2015–2016  הודח בעקבות תאונת אימונים קטלנית בני אהרון  2016–2017  לימים מפקד עוצבת המפץ ראדי עזמה  2017–2019  לימים מפקד חטיבה 8 איתמר מיכאלי  2019–2021 לימים מפקד חטיבת הראל יעלי קורנפלד יולי 2021 – יוני 2023  רון סיאג  יוני 2023 – יוני 2025 מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזלא'יוני 2025 –מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל

גדוד 77 (עֹז)
סמל גדוד "עֹז" 77|שמאל|ממוזער
ממוזער|250px|דגל הגדוד עז 77 לצד דגל ישראל, באנדרטת עמק הבכא.
ממוזער|250px|תצפית מהאנדרטה של עמק הבכא, אשר הוקמה לזכר הנופלים בקרב הבלימה כנגד התקפות הצבא הסורי במלחמת יום הכיפורים.
ב-1969 ירדה חטיבה 7 מרמת הגולן לסיני, אך השאירה ברמה את גדוד השוט 53 (אותו קיבלה בסוף שנת 1967 בתמורה להעברת גדוד המגח 79 לחטיבה 401) שעבר לחטיבה 188. בתמורה, בחטיבה הוקם באותה שנה (1969) גדוד 77 "עֹז" – טנקי שוט. הגדוד הוקם כגדוד 211 צמ"פ (צוות-מחלקה-פלוגה) – גדוד המאמן את החיילים להתאמן כקבוצה ולא רק כיחידים (אימון בצוות שונה מאימון בפלוגה, ששונה מאימון כמחלקה). הגדוד אז התאמן בשבטה בדרום. כאשר ירד הגדוד להתאמן באזור סיני, התמקם ליד אבן דרך מצרית מספר 77, אשר ציינה את המרחק מתעלת סואץ. בגדוד דבק הכינוי ובהמשך שונה שמו לגדוד 77 – בגימטריה "עז". הטנקים הראשונים שהיו בשימוש הגדוד היו טנקים מסוג "שוט". מפקד הגדוד הראשון היה שמעון בן שושן.

הגדוד במלחמות ישראל

במלחמת יום הכיפורים – גדוד טנקי שוט קל, בפיקודו של אביגדור קהלני, השתתף בקרבות הבלימה של החטיבה בעמק הבכא, שהתרחשו עם פרוץ המלחמה. הקרב הקשה ביותר בו השתתף הגדוד נודע לאחר מכן כקרב על עמק הבכא בו הפגינו חיילי החטיבה אומץ ותושיה רבה, ובמהלכו נספרו כ-250 טנקים סורים דוממים שהושמדו בגזרה זו, אל מול 72 טנקים של חטיבה 7 שנותרו כשירים מתוך 105 איתם יצאה למלחמה. לאחר שתמו קרבות הבלימה, הבקיע הגדוד כפלוגת חוד את גבול סוריה וסייע בכיבוש והחזקת המובלעת באדמת סוריה. רבים ממפקדי הגדוד קיבלו צל"שים שונים על תפקודם במלחמה.

במלחמת לבנון הראשונה הגדוד פעל מטעם החטיבה באוגדה שונה, תחת פיקודו של רס"ן דוביק רוזנטל. הגדוד השתתף בכניסה לדרום לבנון, והשתתף בקרב בו מנעו מהסורים להשתלט על הגשר שמעל נהר הליטאני – אשר חשיבותו הייתה גבוהה מאוד להמשך הלחימה של צה"ל.

מאז, הגדוד השתתף באופן פעיל בפעילות בט"ש (ביטחון שוטף) ובמבצעי החטיבה בגזרות השונות, אבטח את רצועת הביטחון עד היציאה מלבנון.

במהלך האינתיפאדה הראשונה ביצע פעילות בט"ש מגוונת ככוח חי"ר בעיקר בגזרת איו"ש כנגד פעילויות הטרור, לאחר מכן השתתף במבצע חוק וסדר בדרום לבנון והמשיך בפעילותו בגזרה זו.

הגדוד השתתף במבצע חומת מגן. במבצעי גאות ושפל היה תחת פיקודו של איציק רונן וביצע פעילות מבצעית בשכם כגדוד חי"ר. בהמשך חזר לפעול תחת פיקודו של יאיר וולנסקי עם שאר החטיבה ברצועת עזה.

בקיץ 2005 השתתף הגדוד במהלך ההנתקות מרצועת עזה והגיע לתגבר בגזרת עזה ביום חטיפתו של גלעד שליט ולחם שם במלחמת לבנון השנייה במקביל למאמץ המלחמתי בצפון הארץ.

במבצע עופרת יצוקה הגדוד הוקפץ לדרום הארץ לאזור אימונים שם התכונן ליום פקודה אך בסופו של דבר לא נכנס למערכה.

בתחילת מבצע צוק איתן נכנס הגדוד ללחימה ביום השלישי לתמרון הקרקעי. לחם בהצלחה במבצע והיה מהאחרונים לצאת מהרצועה.

ממוזער|חיסול מחבלים ב-7 באוקטובר - תיעוד מתוך כוונת טנק 1ב פלוגה ח' גדוד 77 שלחם בגזרת זיקים
לקראת ראש השנה תשפ"ד (ספטמבר 2023), הוצב גדוד 77 בפריסה מבצעית תחת פיקוד חטיבת הגפן. מרבית טנקי הגדוד הוקצו לסיוע לכוחות חי"ר ונפרסו לאורך גזרת אוגדת עזה – מגזרת ניר עם בצפון ועד כרם שלום בדרום – תחת פיקוד גדודים אחרים, ובהם גדוד 13 וגדוד 51 מחטיבת גולני וסיירת נח"ל. בגזרת הגדוד בצפון הרצועה נותרו מפקדת הגדוד, מחלקת טנקים אחת, פחת"ק 51 ופלוגה מבצעית א' מגדוד 13 שהוכפפה לגדוד. מפקד הגדוד שימש כמפקד הגזרה מזיקים ועד ניר עם. בטבח שבעה באוקטובר לחמו טנקי הגדוד בקרבות קשים מול גלי התקפות של אלפי מחבלים. לוחמי הגדוד פגעו במאות מחבלים והצילו יישובים רבים מפגיעה קשה יותר. שמונה מחייליו נחטפו לרצועת עזה. שניים מלוחמי הגדוד הוחזרו לקבורה במבצע צבאי (שקד דהן ושי לוינסון), שניים (נמרוד כהן ומתן אנגרסט) חזרו בחיים בהסכם חמאס–ישראל (אוקטובר 2025) ביחד עם שלושה חללים (דניאל פרץ, עומר נאוטרה ועוז דניאל), חלל נוסף, (), הוחזר לישראל ב-4 בנובמבר 2025.

מבנה הגדוד
במבנה הישן כלל שלוש פלוגות. שתי פלוגות של טנקי מרכבה סימן 4 מבצעיות ושמותיהם – וולקן וחרמון, ופלוגה מסייעת יגואר. פלוגת חרמ"ש (חי"ר משוריין) במילואים ופלוגת מפקדה.

לאחר שינוי המבנה הארגוני שנעשה בחיל כולל הגדוד 4 פלוגות סדירות: 3 פלוגות טנקים – וולקן, חרמון ויפתח (נפתחה בסוף 2024), פלוגת חשיפה-תקיפה דובי הציד ופלוגת מפקדה – טייגר. בנוסף להן 2 פלוגות במילואים, פלוגת טנקים נוספת – זוהר ופלוגת חרמ"ש. במחזור גיוס מרץ 15 גם גדוד זה הוסב למרכבה סימן 4מ.

מפקדי גדוד 77
שםתקופת כהונההערותשמעון בן שושן1969–1969מפקד הגדוד הראשון עמיר יפה  1969–1971 לימים מפקד חטיבה 141971–1973נפל במלחמת יום הכיפורים, בתפקיד סמח"ט 188 אביגדור קהלני  1973  מעוטר בעיטור המופת ובעיטור הגבורה. מפקד הגדוד במלחמת יום הכיפורים. לימים השר לביטחון פנים יוסף אלדר  1973–1974 לפני כן, מג"ד 75 ביום כיפוראיתן קינן  1974–1975 סמג"ד 77 ביום כיפור אורי ירון  1975–1976  אילן מנור  1976–1978  משה פלד 1977–1978  לימים מפקד חטיבה 847, סגן יו"ר הכנסת וסגן שר החינוך מרדכי מנדל שקד  1979–1981  לימים מפקד חטיבה 943 וקצין אג"ם מפח"ש בני לידור  1981–1982  לימים מפקד עוצבת געש דוביק טל  1982–1983  מפקד הגדוד במלחמת לבנון הראשונה. לימים קצין שריון ראשי משה חג'בי 1983–1984  עוזי זגורי 1984–1985  לימים מפקד חטיבה 401. אלי הדר "קוסקס" 1985–1987  משה הגר 1987–1988  משה קינן  1988–1990  אייל מליס 1990–1991  גיורא סגל 1991–1993  לימים סגן מפקד אוגדה ומפקד המעבדה התפיסתית במרכז לחקר ההפעלה ובניין הכוח באמ"ץ תוה"ד עופר סגל  1993–1994  מוטי כידור  1994–1996  לימים מפקד חטיבה 401 גדי מאירי 1996–1998 לימים מפקד חטיבה 8 רמי עמדי 1998–2000  שי שילה 2000–2002  איציק רונן  2002–2004  לימים מפקד חטיבת הראל יאיר וולנסקי  2004–2006  לימים מפקד סגן מבקר מערכת הביטחון מאיר בר מאיר  2006–2008  קיבל את הפיקוד על הגדוד במהלך מלחמת לבנון השנייה עמיחי יודנפרוינד  2008–2010  לימים מפקד חטיבת מרכבות הפלדה אופיר לוי  2010–2012  לימים סגן מפקד אוגדת הבשן יאיר אור  2012–2014  לימים מפקד חטיבת קרייתימולי כהן 2014–2015  לימים מפקד חטיבת אגרוף הברזל יפתח נורקין  2015–2017  לימים מפקד עוצבת המפץ שאול ישראלי 2017–2019  לימים מפקד החטיבה אלעד ביתן  יוני 2019 – אוגוסט 2021  אופיר וינטראוב  אוגוסט 2021 – יוני 2023  שמעון פוטרבני  יוני 2023 – אפריל 2025  מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל סא"ל ד'  אפריל 2025 –  מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל
מפקד הגדוד הנוכחי

גדוד 82 (געש)
ממוזער|187x187 פיקסלים|סמל גדוד 82, שחודש לרגל 75 שנה להקמתו.
גדוד 82 (גדוד "געש") הוא גדוד הטנקים הראשון שהוקם בצבא ההגנה לישראל כחלק מחיל השריון. הוא הוקם כגדוד השני בחטיבה 8 ומכאן מספרו. הגדוד הורכב מפלוגות לוחמים מרקע מגוון, אנשי מח"ל, גדנ"ע ויוצאי אצ"ל ולח"י. מפקד הגדוד היה פליקס באטוס. במלחמת העצמאות לחם הגדוד במבצע חורב, מבצע דני ומבצע יואב. באוגוסט 1949 עבר יחד עם גדוד 9 לחטיבה 7.

לפני מבצע קדש השתתף הגדוד, בפיקודו של אברהם אדן, במבצע יונה לפריקת ספינות נשק מצרפת. במלחמה כלל פלוגת טנקי סופר שרמן, פלוגת טנקי שרמן M50, פלוגת חרמ"ש ופלוגת חרמ"ן, הגדוד השתתף בקרב סכר הרואיפה וכיתור מערך אבו עגילה. פלוגה א' של הגדוד זכתה בתום הקרבות לצל"ש יחידתי ממפקד גייסות השריון. ב-1965 זכתה מחלקה מהגדוד בצל"ש חטיבתי במהלך המלחמה על המים. במלחמת ששת הימים היה גדוד טנקי שוט בפיקודו של גבי עמיר (סמג"ד , שנפל במלחמה) הגדוד כלל שלוש פלוגות אורגניות בפיקוד אהרון סטולר (טל), עמיר יפה, אלישיב שמשי. ופלוגה רביעית פלוגת הקק"ש מבית הספר לשריון, בפיקוד שמאי קפלן (מפקד מגמת שוט בקק"ש). במהלך הקרבות, עקב נפילת אלי גלובוס, קפלן מונה לסמג"ד 82 במקביל לתפקודו כמ"פ. קפלן נהרג בקרב מערבית לביר גפגפה. הגדוד השתתף בכיבוש ח'אן יונס וצומת רפיח, מתחם הג'יראדי והגיע עד לתעלת סואץ. ב-1968 השתתף הגדוד בפעולת כראמה.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על הגדוד חיים ברק שמונה תקופה קצרה קודם לכן (סמג"ד , שנפל במלחמה). הגדוד היה באימונים בסיני של שתי פלוגות צמ"פ. שתי הפלוגות המבצעיות שלו נשלחו לפני המלחמה לתגבר את רמת הגולן, פלוגה א' בפיקוד אלי גבע שהוכשרה לגרור את גשר הגלילים. פלוגה ג' בפיקוד מאיר זמיר סופחה לגדוד 77 של החטיבה ובמהלך המלחמה זכתה לכינוי "כוח טייגר". הכוח מנה 7 טנקים ובין יתר הקרבות בהם השתתף, בלם במארב לילי את חטיבה 43 הסורית ונטרל 60 משוריינים, מבלי לאבד אדם או טנק. על פעולותיו אלו זכה זמיר בעיטור העוז. עם פרוץ הלחימה הוטסו שאר לוחמי הגדוד לצפון, הצטיידו בטנקים והגדוד סופח לחטיבה 188. פלוגה ד של הגדוד נשלחה לתגבר את גדוד 53 מחטיבה 188 בדרום הגזרה והשתתפה בקרב הבלימה ב"ציר הנפט" ובתל א-סקי ו-12 מלוחמיה נהרגו בקרבות. שלושה מאנשיה נפלו בשבי הסורים. בקרבות הבלימה נפצע המג"ד ונהרג הסמג"ד. 28 מלוחמי הגדוד נהרגו במלחמה.
הגדוד השתתף במבצע ליטני ובמלחמת לבנון הראשונה.

במבצע חומת מגן זכה הגדוד ל על חלקו בלחימה בשטחים תחת פיקוד חטיבת גולני.

במלחמת לבנון השנייה פיקד על הגדוד סא"ל עודד בסיוק. הגדוד היה גדוד הקו בגזרת אביבים והגיב באופן מיידי לחטיפת חיילי צה"ל. בתגובה לאירוע החטיפה, פרץ ללבנון טנק מפלוגה בפיקודו של סמ"ר , אך עלה על מטען ובו קיפח הצוות את חייו. כוח קטן בפיקוד המג"ד נותר בשטח ללא חיפוי תחת אש במשך שעות רבות עד לחילוץ גופות אנשי הצוות. הגדוד המשיך בלחימתו עד יומה האחרון של המלחמה, כאשר בסיומה קיבלו שני מפקדי פלוגות את עיטור העוז וצל"ש מפקד פיקוד הצפון.

ב-2014 לחם הגדוד במבצע צוק איתן, ובמסגרת הלחימה נפל מפקד פלוגה ג', .

בקיץ 2016 גם גדוד זה הוסב למרכבה סימן 4מ.

באוגוסט 2022 פרץ מבצע עלות השחר כאשר היה הגדוד בתעסוקה מבצעית בגבול רצועת עזה ולקח חלק משמעותי בלחימה. באוקטובר 2022 הגדוד נבחר מטעם אוגדה 36 להתמודדות על פרס הרמטכ"ל בהצטיינות מבצעית בעלות השחר.

לרגל ציון שנת ה-75 להקמת הגדוד, הוחלט לחדש את סמלו באופן שישקף את סיפורו. הסמל החדש שומר על הצורה האליפטית שהייתה בסמל חטיבה 8 המקורי. במרכזו צללית טנק הוצ'קס ולפניו מגן דוד צהוב וברק, מסמלה של חטיבה 7. מגן הדוד מייצג את הלוחמים בגדוד ובחטיבה שורדי השואה, לצד הברק הצהוב המייצג את גדוד הטנקים הראשון. צבעי הסמל לקוחים גם הם מסמלה של חטיבה 7 ומסמל הגדוד שהיה נהוג. הסמל עוצב מחדש על ידי סא"ל (מיל') שגיא בלומברג, מ"פ וסמג"ד בגדוד בשנים 1999–2002.

במהלך מלחמת חרבות ברזל הגדוד נטל חלק פעיל בלחימה ברצועת עזה. במהלך הלחימה נפלו ארבעה לוחמים מהגדוד. רס"ל (במיל׳) יהונתן מלכה, רס"ל (במיל׳) אור ברנדס, סמ"ר דנילו מוקנו וסמל יניב מיכלוביץ. בזמן המלחמה נוסף לגדוד פלוגה חדשה בשם דרור.

מפקדי גדוד 82

שםתקופת כהונההערות פליקס באטוס  1948לשעבר קצין שריון במלחמת העולם השנייה שאול יפה  אוקטובר 1948–לימים קצין שריון ראשיברוך בר-לב 1950–1952לימים ראש מטה פיקוד המרכז ונספח צה"ל באוגנדהבנימין עמוס1953–1954יזרעאל הרץ1954–1956 אברהם אדן  1956–1957מפקד הגדוד במבצע קדש. לימים נספח צה"ל בארצות הברית אלחנן סלע  1957–1958לימים מפקד חטיבה 520 אשר לוי  1958–1959 לימים ראש מטה פיקוד הדרום מנחם מרון  1959–1960לימים נספח צה"ל בארצות הברית שמואל גונן  1960–1961 לימים מפקד פיקוד הדרום חיים דים  1962–1963 לימים ראש מטה אוגדה 38 במלחמת ששת הימים קלמן מגן 1963–1964 מעוטר עיטור העוז, לימים מפקד עוצבת סיני בדרגת אלוףבנימין אושרי1964–1965מפקד הגדוד בתקופת המלחמה על המים, נפצע קשה בקרב מול צבא סוריה ברוך הראל  1965–1966 לימים מפקד עוצבת סיני גבריאל עמיר  1966–1967 מפקד הגדוד במלחמת ששת הימים, לימים מפקד עוצבת עידןאברהם רותם  1967–1968 לימים ראש מחלקת ההדרכה אורי אור  1968–1970 לימים אלוף פיקוד המרכז והצפוןששון שילה1970–1971לימים מפקד עוצבת אתגר עמרם מצנע 1972–1973 לימים מפקד פיקוד המרכזחיים ברק  1973 מפקד הגדוד במלחמת יום כיפור. עד לפציעתו. לימים מפקד חטיבה 211יאיר נפשי1973–1974מעוטר עיטור העוז, לימים מפקד אוגדה 440חגי רגב1974–1975לימים מפקד אוגדה 611 מאיר זמיר 1975–1976 לימים מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה אפרים לאור  1976–1977 מעוטר צל"ש אלוף לימים מפקד החטיבהשמי עטר1977–1978רמי סווט1978–1980 אמי פלנט  1980–1981 מעוטר עיטור העוז לימים קצין שריון ראשיניצן סלע1981–1982מפקד גדוד "נומרט" במלחמת לבנון הראשונהדור מוסל1982מפקד הגדוד במלחמת לבנון הראשונהאגמון שמואל1982–1984מפקד הגדוד במהלך השהייה בלבנון. לאחר סיום סגן מפקד החטיבהרפי שמידע1984–1985רוני פרידמן1985–1987עידו מזורסקי  1987–1988 רונן פרומר  1989–1990 אמיר נוי  1990  יעקב אייש  1990–1991  לימים ראש אגף המבצעים הלל קוברינסקי  1991–1993 לימים מפקד עוצבת יפתח בני פרץ 1993–1995 לימים מפקד חטיבה 847גיל בן חיים1995–1996 נעם לויט  1997–1999 גיא בר-לב  1999–2001 לימים קצין איסוף קרבי ראשי ליאור הוכמן  2001–2003  מפקד הגדוד במבצע חומת מגן לימים מפקד חטיבה 460 ארז לב-רן  2003–2005  לימים מפקד חטיבה 8 עודד בסיוק  2005–2006 מפקד הגדוד במלחמת לבנון השנייה, לימים ראש אגף המבצעים חיים עידו 2006–2008 לימים מפקד חטיבה 14 גרמן גילטמן  2008–2010 לימים נספח צה"ל ברוסיה הישאם אבראהים  2010–2012  לימים קצין שריון ראשי נריה ישורון  2012–2014  לימים מפקד עוצבת יפתח חנוך דאובה  2014–2016  מפקד הגדוד במבצע צוק איתן, לימים מפקד חטיבת קרייתי, מעוטר בעיטור העוז אחסאן דקסה  2016–2018  מעוטר צל"ש אלוף, לימים מפקד חטיבה 401. נפל במלחמת חרבות ברזל, בקרב בג'באליה, בעת היותו מח"ט 401. יואב שניידר 2018–2020  לימים מפקד חטיבת אגרוף הברזליונתן מאיר  2020–2022  מפקד הגדוד במבצע שומר החומות, לימים מפקד עוצבת ראם אופיר כספי  2022–2024  מפקד הגדוד במבצע עלות השחר ומלחמת חרבות ברזל במהלכה נפצע פעמיים. צורי דיל  2024– מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל ובמבצע חיצי הצפון

גדוד 603 (להב)

ממוזער|250px|דחפורי D9 משוריינים של צמ"ה 603 ("ציפורני החתול"), פלוגת הצמ"ה של גדוד 603.
 גדוד להב (603) הוא גדוד סדיר של חיל ההנדסה הקרבית המוכפף מבצעית לחטיבה 7. הגדוד כולל פלוגות פלסים הנלחמים רגלית ופלסים ממוכנים ומתמחים בכל נושא החבלה, זירות מטענים והשמדת תשתיות אויב. הגדוד מפעיל נגמ"שי הנדסה כבדים מדגם נמ"ר הנדסי, ובמסגרתו פועלת פלוגת צמ"ה ("ציפורני החתול") המפעילה דחפורי D9 משוריינים, מחפרים ממוגנים כלי צמ"ה ממוגנים אחרים (בהם מחפרים ושופלים) ואמצעי גישור שונים. תפקיד הגדוד במלחמה הוא לפלס את הדרך לטנקי החטיבה דרך שדות מוקשים, תעלות נ"ט, סוללות עפר, זירות מטענים ועוד, ולסייע לכוחות השריון והח"יר בנושא החבלה ולחימת חי"ר. כמו כן, הגדוד בונה עמדות ירי ועמדות מגנן לטנקים, וכן מחלץ טנקים וכלי רכב פגועים או תקועים בסיוע חיל החימוש. הגדוד פועל באופן רגלי וממוכן.

 פלס"ר 7 
ממוזער|סיכת לוחם פלס"ר 7 החדשה
שמאל|ממוזער|250px|סיכת לוחם הסייר לפלס"ר 7
שמאל|ממוזער|250px|אנדרטת פלס"ר 7 ברמת הגולן
פלס"ר 7 הייתה פלוגת הסיור של חטיבה 7. הפלוגה הוקמה ב-1948 בשל הצורך ביחידת סיור שתספק את צורכי המודיעין בזמן אמת של חטיבת השריון 7 – ותתפקד בדומה לסיירות בחטיבות חיל הרגלים. פלס"ר 7 השתתפה באופן מהותי בכלל מלחמות ישראל, ובראשן מבצע קדש, מלחמת ששת הימים שלאחריה קיבלה הסיירת 9 צל"שים – מספר הצל"שים הגבוה ביותר לפלוגה במלחמה אחת – על השתתפותה בקרבות וביניהם קרב רפיח בו ניתבה הסיירת את החטיבה כדי לכתר את המצרים בדרך לניצחון המוחץ.

במלחמת יום הכיפורים הייתה היחידה ממונעת על נגמ"שי ברדלס (M113) ולחמה ברמת הגולן. הפלוגה ספגה אבדות כבדות בקרב מול גדוד קומנדו סורי באזור הר חרמונית ב-9 באוקטובר 1973 ו-24 מלוחמיה נהרגו. לאחר הקרב ונפילת המ"פ , הסמ"פ , ושלושה מפקדי מחלקות נוספים, הוחלט על פירוק היחידה. במקום הקרב מוצבת אנדרטת פלס"ר 7 לזכר 24 מנופלי היחידה בקרב.

ב-1986 הטיל מח"ט חטיבה 7 אמי פלנט על אלון וולף, מ"פ מוערך בחטיבה 7, להקים מחדש סיירת חטיבתית – סיירת השריון, בבסיס קבע נפרד מהחטיבה ברמת הגולן (מחנה טיסן). בתחילת דרכה השתמשו לוחמי היחידה בנגמ"שי הברדלס ובג'פסים (ג'יפ סיור אמריקאי קל-M151). צוות וסגל ההקמה הורכב מבוגרי מסלול שריון, סיירת גולני, סיירת צנחנים ועוד. הצוות הראשון אשר עבר מסלול הכשרה מלא התגייס בפברואר 1987 ומוין בגיבוש הראשון ליחידה שבוצע במחנה השריון צוקי עובדה במרץ 1987. הצוות הראשון עבר טירונות שריון בצוקי עובדה ולאחר מכן שלושה חודשים של טירונות יחידה ב"משתא" ברמת הגולן. לאחר מכן הצוותים הוכשרו בשלב א של טירונות גולני בבאח גולני "בזק" אשר לאחריו המשיכו לטירונות יחידה של שלושה חודשים בבסיס אליקים אשר סמוך לדאלית אל כרמל (חירבת סומק). באותם ימים ראשונים היה נהוג לסיים את טירונות היחידה במסע של 107 ק"מ. לימים הפך מסע זה למסע "עלייה ליחידה" שכלל מסע באפוד מלא מהכנרת עד לבסיס האם דרך כיפת הנשרים (דרך מעלה גמלא). לימים הוחל בגיוס חיילים בהתנדבות דרך גיבוש צנחנים.

ב-1992 לאחר הצלחה בקווים בלבנון והצורך ביחידה נוספת לעת מלחמה, פוצלה סיירת השריון לשתי סיירות – פלס"ר 500 ופלס"ר 7.

במלחמת לבנון השנייה ביצעה הסיירת, תחת פיקודו של רס"ן אודי צור, מספר רב של פעולות בעומק שטחה של לבנון, ובכלל זה סיורים, פשיטות, מארבים ותצפיות להכוונת אש ארטילריה וטנקים, בשיתוף עם יחידות נוספות, והיוותה כוח סיור תוקף.

במבצע צוק איתן פגעה הסיירת בפיקוד רס"ן אמרי יורן, במחבלים והשמידה מנהרות לחימה ותשתיות אשר שימשו את ארגון החמאס.

ב-2021 הוחלט לסגור את פלס"רי השריון, ובהם פלס"ר 7. תפקידיהם יבוצעו בידי יחידות ייעודיות שיוקמו לשם כך.

 הכשרה 
מסלול הסייר נמשך שנה וחודשיים; מתוכו שישה חודשים טירונות ואימון מתקדם עם יחידת אגוז, בהם החיילים מוכשרים לרובאי 07. ולאחר מכן שמונה חודשים בהם המשיך המסלול ביחידה, ובהם התבצעו ההכשרות הייעודיות, ובכלל זה קורס סיור. לאחר מכן הגיעו החיילים לפלגת הלוחמים ביחידה. עם סוף המסלול ניגש חלק מהצוות לקורס מ"כים סיירות, שהתבצע בביסל"ח. מתגייסי הפלס"ר הגיעו לאחר גיבוש שהתבצע לאחר הגיוס לחיל השריון. העוברים את גיבוש הופנו אל התחלת מסלול אימוני חי"ר עם יחידת אגוז, עד לסיום אימון מתקדם אז עלו הלוחמים ליחידה במסע, וקיימי את מסע הכומתה מהכנרת דרך מעלה גמלא וכיפת הנשרים ועד לבסיס האם.

 מפקדי פלס"ר 7 

+שםתקופת כהונההערותאורי אורמפקד הפלס"ר במלחמת ששת הימים. לימים אלוף פיקוד המרכז ופיקוד הצפוןאלי ריקוביץ1967 - 1968מפקד הפלס"ר לאחר מלחמת ששת הימים ועד מרץ 1968שלמה באום1968–????יאיר נפשילימים מפקד אוגדה 440עודד ארזיהודה גלרמפקד הפלס"ר במלחמת ההתשהיוסי מלמדלימים מפקד אוגדה 252פברואר 1973 – אוקטובר 1973נפל בקרב כמפקד הפלס"ר במלחמת יום הכיפורים יחד עם עוד 23 חיילים. בעקבות כך הפלס"ר פורקהאלון וולף1986–????הקים מחדש את הפלס"רגברעם הגלילילימים ראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכותיעקב בנג'ו1995–1997לימים ראש אג"תיהונתן דוכן2003–2005אודי צורמפקד הפלס"ר במלחמת לבנון השנייה. לימים מפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודיםעמית גנתקיפתח נורקין2007–2009מפקד הפלס"ר במבצע עופרת יצוקה. לימים מפקד עוצבת המפץעידו הורוביץעומר לויןאמרי יורןמפקד הפלס"ר במבצע צוק איתןעידן גולדשטייןאיתמר מיכאלי2016–2018לימים מפקד חטיבת הראלאמיר עופר2018-2019שמעון פוטרבני 2019 - 2020לימים מפקד גדוד 77דניאל איתן2020–2021מפקד היחידה בסגירת הפלס"ר ב-2021

 גדס"מ 7
ממוזער|שמאל|סמל הגדס"מ
גדוד הסיוע המנהלתי (גדס"מ) 7, הוא גדוד מילואים בחטיבה. הגדוד הוקם במאי 2018. הגדוד מיועד לסיוע לוגיסטי למאמץ הלחימה החטיבתי.

 מבנה הגדוד 
הגדוד מורכב משמונה פלוגות שונות בייעודן, ייחודן ובהכשרתן:
 פלוגת הפת"ן - פינוי תספוק ניוד - הפלוגה מבוססת על לוחמים יוצאי פלס"ר 7 ויחידות חי"ר שונות. הפלוגה מתמחה בנהיגה מבצעית.
 פלוגת חי"ר (לשעבר חרמ"ש) - הפלוגה מבוססת על לוחמים יוצאי יחידות צנחנים וחי"ר. תפקידה הגנה ואבטחת כוחות בשטחי ההיערכות ובשדה הקרב.
 פלוגת פלכ"ר (פלה"ק לשעבר) - פלוגה כירורגית - הפלוגה מבוססת על לוחמים ממקצועות הרפואה החל מאחיות, רופאים, פרמדיקים, מחלקת רבנות. הפלוגה מיועדת למתן מענה רפואי מהיר בשדה הקרב, כולל ביצוע ניתוחים מצילי חיים והקמת בית חולים שדה.
 פלוגת השינוע - הפלוגה מבוססת על נהגי משאיות מבצעיות. תפקיד הפלוגה הובלת דלק, מים תחמושת וציוד לשדה הקרב. הפלוגה מכשירה נהגים על כלל סוגי המשאיות המבצעיות.
 פלוגת חש"ל - חוליות שליטה - תפקידי הפלוגה הם ניווט, ניתוב צירים והובלת כוחות.
 פלוגת טנ"א (פלק"ד לשעבר) - הפלוגה מיועדת לטיפול בתחזוקה ובתקלות חימוש.
 פלוגת פינוי לבנה כבדה - מיועדת למשימות פינוי משדה הקרב באמצעות רק"ם.
 פלוגת מפקדה - מיועדת לניהול הגדוד.
 מכלול מבצעים - תכלול המבצעים הלוגיסטיים בחטיבה וסיוע למפקד הגדוד בפיקוד ושליטה.

 מבצעים ומלחמת חרבות ברזל 
גדס"מ 7 השתתף החל משנת 2018 במבצעים שונים, בהם מבצע שומר חומות.

ב-7 באוקטובר 2023, עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל, התייצבו לוחמי הגדוד לגיוס חירום. בתוך שעות ספורות, עמד הגדוד באחוזי התייצבות גבוהים מוכן למלחמה, והחל בסיוע לגיוס אנשי המילואים לחטיבה. במהלך המלחמה פעל הגדוד באלפי מבצעים לוגיסטיים שכללו ניוד לוחמים, שיירות לוגיסטיות, פינוי פצועים בלחימת החטיבה בעזה ובלבנון.

פלוגת החי"ר של הגדוד הוכפפה ישירות למפקד החטיבה ולחמה ברחבי עזה, עיקר הפשיטות והמתקפות בוצעו בח'אן יונס. כחלק מפעילותה סייעה הפלוגה להבאה לקבורה בישראל של גופת חטופה, חשיפת פירי מנהרות, פשיטות ותקיפות, השמדת איתורי מודיעין ופריטי אמל"ח רבים.

+מפקדי גדס"מ 7שםזמן כהונההערותסא"ל ב"א (במיל')2018-2024מקים ומפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזלסא"ל א"ע (במיל')2025 - הווה

 גדודים שהיו בעבר תחת חטיבה 7 
עד מלחמת ששת הימים חטיבה 7 הייתה חטיבת השריון הסדירה היחידה בצה"ל. ככזו, וגם עקב השינויים שעבר חיל השריון במהלך השנים, היו תחתיה גדודים, שבהמשך הועברו לחטיבות שריון אחרות. בין הגדודים הללו נמנים:

גדוד 52 – גדוד החרמ"ש של חטיבה 7 במלחמת סיני. תחת החטיבה, ב-1958, הוסב לגדוד טנקים שרמן ו-AMX-13. בהמשך הועבר לחטיבה 14 ומשם לחטיבה 401.

גדוד 46 – הועבר לחטיבה 7 בשנת 1961, כגדוד חי"ר מילואים. תחת החטיבה הוסב לגדוד טנקים AMX-13. בהמשך הוסב לטנקי מגח, והועבר לחטיבה 401, כגדוד ההקמה שלה.

גדוד 9 – הגדוד התשיעי של הפלמ"ח לחם במסגרת חטיבת הנגב במלחמת השחרור, ועם פירוק החטיבה ב-1949, הועבר לחטיבה 7. תחת חטיבה 7 תפקד כגדוד חי"ר, ובהמשך הוסב לחרמ"ש. ב-1955 הוסב לטנקי AMX-13, וככזה לחם במבצע קדש. במחצית הראשונה של שנות ה-60 (של המאה ה-20) הוסב שוב לגדוד חרמ"ש, וככזה לחם במסגרת חטיבה 7 במלחמת ששת הימים. לאחריה הוסב לגדוד טנקי מגח תחת חטיבה 14. בהמשך הועבר לחטיבה 211, ועם פירוקה הועבר לחטיבה 401.

גדוד 53 – לאחר מלחמת ששת הימים הועבר כגדוד שוט 63 מחטיבה 14 לחטיבה 7, לאחר ש 7 העבירה את גדוד 79 לחטיבה 401. בתחילת 1968 שונה מספרו ל-53, עת שעלה עם חטיבה 7 לתפוס את גזרת רמת הגולן. בסוף שנת 1969 הועבר לחטיבה 188.

גדוד 79 – תפקד תחת חטיבה 7, בשתי תקופות
 תקופה ראשונה – עד סוף 1953 
בתחילת מאי 1948 הוקם גדוד שריוניות ראשון בשם חמ"ש א' במסגרת שמ"ש (שירות המשוריינים – לימים חיל השריון). לרשות הגדוד עמדו תשעה זחל"מים ומספר יחידות של שריונית וייט, תוצרת בית.
עם הקמת חטיבה 7 (אמצע מאי 48) הגדוד הועבר אליה וכונה גדוד 73. הגדוד לחם בקרבות לטרון. בהמשך שונה שמו לגדוד 79, אשר לחם במבצע חירם, וכבש, בין היתר, את ג'יש (גוש חלב). באוקטובר 1949 במסגרת הארגון מחדש של צה"ל לאחר מלחמת העצמאות, הגדוד אורגן כגדוד חרמ"ש סדיר בחטיבה 7.
בסוף 1953 פורק גדוד 79 הסדיר וכדי לשמור על שמו ניתן הכינוי 79 לאחד מגדודי החרמ"ש מילואים של חטיבה 27. ככזה הוא לחם במלחמת סיני. על מנת לשמור על המורשת של הגדוד הסדיר לשעבר, הועבר הכינוי 79 ב-1964, לגדוד המגח הסדיר שהוקם באותה עת במסגרת חטיבה 7.

 תקופה שנייה – מ-1965 עד אוגוסט 1967 – גדוד המגח הראשון – גדוד "סופה" 
בשנת 1964 משלחת של כ-40 קציני צה"ל יצאה לגרמניה לצורך לימוד וקליטת טנקי הפטון האמריקאיים. בין הקצינים נמנו: ג'קי אבן (המג"ד הראשון), נתק'ה ניר (הסמג"ד הראשון),אהוד אלעד, חיים ארז, אריה קרן, אדם ויילר, שלום אנגל (עין גל), עמוס כץ, עמרם מצנע, אמנון גלעדי, רוני מקלאוד, חגי רגב, יום-טוב תמיר, אביגדור קהלני, יואל גונן, אבירם גלעד, יוסי בן-חנן, אילן מעוז.
עם חזרת המשתלמים מגרמניה, בתחילת 1965, הוקם הגדוד במחנה נתן כגדוד אם-48 איי 1. הטנקים כונו בצה"ל בשם מגח.
הגדוד פעל במסגרת חטיבה 7, והיווה גרעין לקליטת טנק המגח בצה"ל. ממנו יצאו קצינים ולוחמים שהקימו ואיישו, החל מ-1967, גדודים (כגון 46, 195, 52) בחטיבות המגח שהוקמו (חטיבה 401, חטיבה 600, חטיבה 14).

 מלחמת ששת הימים 
גדוד סדיר של טנקי פטון M48-A2, במסגרת חטיבה 7, בפיקוד אהוד אלעד. במקור כלל הגדוד ארבע פלוגות מגח אורגניות בפיקוד אבירם גילעד, , יום-טוב תמיר ואביגדור קהלני. מראשית המלחמה הועברה פלוגת יום-טוב תמיר תחת פיקוד גדוד 9, גדוד החרמ"ש של חטיבה 7. מתום היום הראשון הצטרפה לגדוד פלוגת מגח מילואים מגדוד 46 (גדוד ההקמה של חטיבה 401), בפיקוד , שבדיעבד היוותה את פלוגת החוד של חטיבה 7 במלחמה.

ביום הראשון הגדוד לחם ברצועת עזה, בציר ח'אן יונס–רפיח, פרץ את מערך שיח' זוויד ומעבר הג'יראדי. בקרב הג'יראדי נהרג המג"ד, ואת הפיקוד קיבל סגנו – חיים ארז. בהמשך התקדם הגדוד לאל עריש שבסיני, לתעלה.

תיאור מפורט של קרבות הגדוד מופיע בספרו של שבתי טבת – "חשופים בצריח". כינוי הגדוד בספר הוא "ש 14".

מפקדי גדוד 79 – ת"פ חטיבה 7
+ תקופה  שם  הערות 1948  חיים לסקוב  מפקד הגדוד בקרבות לטרון. לימים הרמטכ"ל החמישי1948ג'ו וינרמפקד הגדוד במבצע "דקל". המפקד הראשון של בית הספר לשריון.1948–1950ברוך ארזמפקד הגדוד במבצע "חירם". 1950–1951  אהרון נחשון 1955–1956אריה שיאוןמפקד הגדוד במבצע קדש (תחת חטיבה 27) 1965–1966  יעקב אבן  המפקד הראשון של גדוד המג"ח. לימים אלוף. 1966–1967  אהוד אלעד  נפל ביום הראשון במלחמת ששת הימים 1967–1968  חיים ארז  פיקד על הגדוד החל מהיום הראשון של מלחמת ששת הימים. לימים אלוף.
באוגוסט 1967, במסגרת ארגון חטיבות השריון על פי סוגי טנקים, הועבר הגדוד לחטיבה 401, שהפכה לחטיבת מגח סדירה. בתמורה, קיבלה חטיבה 7 את גדוד השוט 63.

בהמשך, עם פרוץ מלחמת יום כיפור עבר גדוד 79 כגדוד סדיר לחטיבה 14.

נכון ל-2022 גדוד מילואים 79, במסגרת חטיבת מילואים 14. מספרי הגדוד והחטיבה הועברו והחליפו את המספרים של חטיבת מילואים 278, למטרת שימור מורשת חטיבה 14 הסדירה.

גדוד 71 – תפקד תחת חטיבה 7 בשתי תקופות
תקופה ראשונה – מהקמת החטיבה ב-1948, עד סוף 1949

הוקם כגדוד חי"ר בפיקוד יהודה ורבר, באמצע מאי 1948, במסגרת הקמת חטיבה 7. הלוחמים גויסו ממקורות מגוונים: יוצאי הצבא הבריטי, מתנדבי חוץ לארץ, עולים חדשים, ואנשי "ההגנה" והפלמ"ח. הגדוד לקח חלק בניסיונות הכושלים לכיבוש לטרון במבצע בן נון א', במבצע בן נון ב', ובאבטחת דרך בורמה.

ביולי 1948 יהודה בן-דוד התמנה למפקד הגדוד. בהמשך מלחמת העצמאות, כחלק מחטיבה 7, השתתף הגדוד בקרבות בגליל, ביניהם מבצע דקל ומבצע חירם. ב-1949, בעקבות ארגון מחדש של צה"ל לאחר המלחמה, אוחדו חטיבות שבע ושמונה תחת שמה של הראשונה. במסגרת זו, גדוד 82 שהועבר תחילה לחטיבת הנגב, הועבר שוב, הפעם לחטיבה 7, וגדוד 71 ירד מהסד"כ.

תקופה שנייה – במלחמת יום הכיפורים – 1973
גדוד 71 (רשף) הוקם ערב מלחמת יום הכיפורים, ב-5 באוקטובר 1973. הגדוד נבנה בחופזה על בסיס מפקדים ומדריכים מבית הספר לשריון בג'וליס, אליהם צורפו מדריכי שריון ממגמת שוט קל ממתקן 500 (בסיס צאלים) וצוערי שריון מבית הספר לקצינים (בה"ד 1). הגדוד סופח לחטיבה 7 ונלחם תחתיה ברמת הגולן, במהלך המלחמה.

את הגדוד הקים סא"ל משולם רטס, מפקד קורס קציני שריון (ולפני כן מג"ד 46). תחת פיקודו הגדוד לחם בקרבות הבלימה ב"עמק הבכא", בגזרת החרמונית. ב-9 באוקטובר נהרגו המג"ד רטס, והסמג"ד רס"ן גדעון ויילר. סא"ל עמוס כץ, לשעבר מג"ד 46, קיבל את הפיקוד על הגדוד, והוביל אותו בהמשך הקרבות, כולל במהלך הפריצה למובלעת הסורית וכיבוש העיירה מזרעת בית ג'אן. בקרבות הבלימה הגדוד ספג נפגעים רבים, ולצורך מילוי השורות להמשך הקרבות שובצו אנשי מילואים שחזרו לישראל לאחר פרוץ המלחמה.

בתום המלחמה הועבר הגדוד לחטיבה 188, ואורגן כגדוד השוט-קל הסדיר השלישי של החטיבה.

 שריוניות חטיבה 7 לאורך ההיסטוריה 

 טנקי חטיבה 7 לאורך ההיסטוריה 

סמל החטיבה
שמאל|100px
סמל החטיבה כולל אלמנטים רבים מההיסטוריה שלה. הצלע העליונה של הסמל צבועה בצבעי דגל ישראל; החץ האדום מסמל את פריצת דרך בורמה על ידי החטיבה; הכוכב המשושה (מגן דוד) המופיע בו הוא טלאי צהוב, לזכר המעפילים שגויסו לחטיבה מיד עם הגעתם ארצה במהלך מלחמת השחרור ונפלו בקרבות בלטרון; הרובה המכודן מסמל את גדודי החי"ר; הברק מסמל את גדוד השריון (חטיבה 7 הייתה במקורה חטיבה משוריינת ולא חטיבת שריון, כפי שהיא כיום); והצלבת הברק והרומח מסמלים שיתוף פעולה בין החי"ר לשריון. הסמל יוצר גם את הספרה 7 בשילוב החץ והדגל. זהו סמל היחידה הראשון שהכיל גם את מספר היחידה שלו.

 מורשת ותרבות 
צוות הווי
במהלך שנות השישים ותחילת שנות השבעים קיימה החטיבה צוות הווי שנחשב לוותיק ולטוב ביותר מבין צוותי ההווי של השריון. במהלך שנות קיומו הקליט הצוות שני תקליטים מסחריים, הראשון בחברת "פולידור", "חצופים בצריח" והשני במסגרת תקליט שאיגד שירים של הרכבים של חיל השריון ויצא לאחר מלחמת יום כיפור. "חצופים בצריח", כלל שירים כמו "את חכי לי ואחזור", "ליאורה", "צאי למרפסת אלווירה", "מה תביא לי" ו"זמר אביב" – הביצוע המקורי לשיר "ים השיבולים" של להקת "הגבעטרון". בין חברי הצוות היו גם אנדריי צוויג, סולן ומפקד הצוות, וזהבה גוטמן.

המנון החטיבה
השיר "דרך לוחם" (נקרא גם "שבע אַת פלדה רוגשת") נכתב על ידי הסופר פוצ'ו, שונה בהמשך על ידי אביגדור קהלני ונחשב להמנון היחידה. השורה "שבע... אַת החטיבה", שורה מוכרת ובולטת מפזמון השיר, נחשבת לסיסמה מובילה בחטיבה:

אנדרטאות החטיבה ויחידותיה
ממוזער|150px|אנדרטת עז 77, אתר הנצחה לקרב עמק הבכא.
 אנדרטת עוצבת סער – אתר הנצחה לזכר חללי החטיבה במרכז רמת הגולן, ליד צומת קצרין דרום לכיוון חושניה (מזרח).
 אנדרטת עוצבת סער (לטרון) – אנדרטה לזכר חללי החטיבה הממוקמת בפארק עוצבות השריון.
 אנדרטת עז 77 – מזרחית להר חרמונית, בפניה מזרחה אל מול קיבוץ אל-רום.
 אתר הנצחה לנופלי גדוד 82 – ליד צומת קצרין דרום לכיוון קצרין (צפון)
 אנדרטת פלס"ר 7 – אנדרטה לזכר חללי פלס"ר 7, כקילומטר דרומית לכפר בוקעתא על כביש 98, צפון רמת הגולן.

מפקדי החטיבה

שםתקופת כהונה כמפקד החטיבההערות שלמה שמיר  מאי 1948 – יולי 1948  לימים מפקד חיל האוויר ומפקד חיל הים בנימין (בן) דונקלמן  יולי 1948 – יולי 1949  מתנדב מח"ל מקנדה יוסף איתן (ג'ו אייזן)  יולי 1949 – יולי 1950  שמואל גודר  אוקטובר 1950 – אוגוסט 1953 יצחק פונדק  אפריל 1954 – אוקטובר 1955  אורי בן ארי  אוקטובר 1955 – דצמבר 1956  מפקד החטיבה במלחמת סיני אהרון נחשון  דצמבר 1956 – מרץ 1958  דוד (דדו) אלעזר  דצמבר 1958 – אפריל 1959  לימים הרמטכ"ל ה-9 ישראל טל (טליק)  אפריל 1959 – אפריל 1960  מראשי פרויקט טנק המרכבה; לימים סגן הרמטכ"ל אריה שחר (שוורצמן)  יוני 1960 – יולי 1961  אברהם אדן (ברן)  יולי 1961 – ינואר 1963  לימים מפקד פיקוד הדרום הרצל שפיר  ינואר 1963 – דצמבר 1964  לימים מפקד פיקוד הדרום ומפכ"ל שלמה להט (צ'יץ')  ינואר 1965 – מאי 1966  לימים ראש אגף כוח אדם וראש עיריית תל אביב-יפו שמואל גונן (גורודיש)  יוני 1966 – יוני 1969  מפקד החטיבה במלחמת ששת הימים, לימים מפקד פיקוד הדרום יעקב אבן  יוני 1969 – יוני 1971  לימים מפקד המכללה לביטחון לאומי גבריאל עמיר  יוני 1971 – ספטמבר 1972  לימים נציב בתי הסוהר אביגדור (יאנוש) בן-גל  ספטמבר 1972 – פברואר 1974  מפקד החטיבה במלחמת יום הכיפורים; לימים מפקד פיקוד הצפון אורי אור  פברואר 1974 – דצמבר 1975  לימים מפקד פיקוד המרכז ומפקד פיקוד הצפון אביגדור קהלני  דצמבר 1975 – אוקטובר 1977  בעל עיטור הגבורה ועיטור המופת; לימים שר לביטחון פנים יוסי בן-חנן  אוקטובר 1977 – יוני 1979  בעל עיטור העוז; לימים קצין שריון ראשי ומפקד המכללה לביטחון לאומי נתנאל (נתי) גולן  יוני 1979 – מרץ 1981  בעל עיטור הגבורה. מפקד החטיבה בעת הסבתה מטנקי שוט קל, לטנקי מרכבה (סימן 1). איתן קינן (קאולי)  מרץ 1981 – ספטמבר 1982  בעל עיטור המופת, מפקד החטיבה במלחמת לבנון הראשונה מאיר זמיר  ספטמבר 1982 – פברואר 1984  בעל עיטור העוז; לימים מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה רפאל (רפי) נוי  מאי 1984 – ספטמבר 1985  בעל עיטור המופת אברהם כוכב (אמי פלנט)  ספטמבר 1985 – מאי 1987  בעל עיטור העוז; לימים קצין שריון ראשי אפרים לאור  מאי 1987 – נובמבר 1988  דוביק טל (רוזנטל)  נובמבר 1988 – יולי 1990  לימים קצין שריון ראשי צבי (צביקה) גנדלמן  יולי 1990 – ינואר 1992  לשעבר מפקד עוצבת געש, לימים ראש עיריית חדרה יצחק (חקי) הראל  ינואר 1992 – אוקטובר 1993  לימים ראש אגף התכנון גרשון הכהן  אוקטובר 1993 – אוגוסט 1995  לימים מפקד הגיס הצפוני דן ביטון  אוגוסט 1995 – אוגוסט 1997  לימים ראש אט"ל שמואל (שמוליק) רוזנטל  אוגוסט 1997 – אפריל 1999  לימים ראש מטה פיקוד הצפון יעקב אייש  אפריל 1999 – יולי 2001  לימים נספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה חלוצי רודוי  יולי 2001 – אוגוסט 2003  לימים קצין שריון ראשי אייל זמיר  אוגוסט 2003 – ספטמבר 2005  לימים הרמטכ"ל ה-24 אמנון אשל אסולין ספטמבר 2005 – אוגוסט 2007  מפקד החטיבה במלחמת לבנון השנייה רועי אלקבץ  אוגוסט 2007 – מאי 2009  לימים מפקד עוצבת אדום יעקב בנג'ו  מאי 2009 – יולי 2011  לימים מפקד הגיס הצפוני ומפקד אגף התכנון עודד בסיוק  יולי 2011 – יוני 2013  לימים ראש אגף המבצעים נדב לוטן  יוני 2013 – יולי 2015  לימים מפקד זרוע היבשה דן נוימן  יולי 2015 – אוגוסט 2017  לימים מפקד המכללות הצבאיות רומן גופמן  אוגוסט 2017 – אוגוסט 2019  לימים המזכיר הצבאי של ראש הממשלה אודי צור  14 באוגוסט 2019 – 3 באוקטובר 2021  לימים מפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, ומפקד מרכז הכשרות היסוד יפתח נורקין  3 באוקטובר 2021 – 13 יולי 2023  לימים מפקד עוצבת המפץ אלעד צורי  13 ביולי 2023–8 במאי 2025  מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזלשאול ישראלי  8 במאי 2025–מכהן  מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל

לקריאה נוספת
 אתר המורשת של חטיבה 7
 דני אשר, 7 את החטיבה, סיפורה של חטיבת השריון 7 בסער המלחמות 1948 - 2006, הוצאת החטיבה.
 משה גבעתי, "בודדים על התל - קרב תל א-סקי במלחמת יום הכיפורים", הוצאת 'רעות', 2009.
 שקד טורם, "חטיבה שבע זה במבצעים ברצועת עזה, זה בלבנון השנייה. חטיבה שלמדינת ישראל היא סמל" ריאיון עם מפקד חטיבה 7 אל"ם נדב לוטן, במחנה, 10 במאי 2015.
 אילן סהר, עד קצה היכולת - חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים, הוצאת מערכות / מודן, 2013.
 אלישיב שמשי, נוע כבר, לכל הרוחות!" על מהירות בשדה הקרב, הוצאת מערכות ומודן, 2011, עמ' 27 - 48 - הפרק מתאר את הלחימה של החטיבה ב-5 וב-6 ביוני במלחמת ששת הימים בחזית המצרית.
 אלוף שלמה שמיר "...בכל מחיר...לירושלים" הוצאת מערכות/משרד הביטחון, 1998, 529 עמ'. הספר כולל תיאור הקמת החטיבה, ניתוח קרבות לטרון ופירוט שמי של מצבת כוח האדם שלה.
 אילן סהר, מורשת חטיבה 7 בקרבות רמת הגולן במלחמת יום הכיפורים - חלק א' - קרבות הבלימה, זרקור - מחלקת היסטוריה צהל, 2013
 אילן סהר, מורשת חטיבה 7 בקרבות רמת הגולן במלחמת יום הכיפורים - חלק ב' - קרבות ההבקעה, זרקור - מחלקת היסטוריה צהל, 2013

 בני ברץ, גדוד 71 במלחמת יום הכיפורים - קורותיו של גדוד 71 בחטיבה 7, בפיקודו של סאל משולם רטס זל, 2015
 אילן סהר, סיפור לחימת כוח עמוס גדוד 71 במלחמת יום כיפור 1973 במסגרת חטיבת 7 במובלעת הסורית רמת הגולן, 2013
 עידית שכטר פייל, "תחנות 7 פקדה אותנו השעה", סלע מאיר, 2025

 קישורים חיצוניים 

 אתר המורשת של חטיבה 7




 חטיבה 7 באתר יד לשריון


 אתר ההנצחה של חטיבה 7 באתר "נלך".





 שמואל אלגוזי, 



 11 בינואר 2018: 7-77 בתרגיל עם סימן 4, ביטאון חיל השריון, אתר יד לשריון, 11 בינואר 2018









 שמואל שמואל, הטנק (לא)מת. עכשיו הבה נדבר על מחלקת השריון, מערכות, 28 במרץ 2024
  אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: מדוע חט' 7 נקראת חטיבה 7?, גלי צה"ל, 2 בינואר 2025

הערות שוליים

*
קטגוריה:חטיבות שריון בצה"ל
7
קטגוריה:חטיבות צה"ל במלחמת העצמאות