אינואיטים

ממוזער|200px|אברהם ואולריק אולריקב  ומשפחתם
ממוזער|200px|גבר אינואיט מחצי האי לברדור (1904)
ממוזער|200px|אינואיטים על הספינה האנגלית אורורה  (1911)
שמאל|ממוזער|200px|משפחת אינופיאקים באלסקה בשנת 1929. צילום: אדוארד קרטיס.
ממוזער|200px|אינוקשוק בנונאווט
אינואיט (באינוקטיטוט: ᐃᓄᐃᑦ 'העם', ביחיד: אינוק, ᐃᓄᒃ ובזוג: אינווק, ᐃᓅᒃ), הוא שם כולל למספר עמים אסקימואים החיים בחוג הארקטי. בין העמים בקבוצה זו נכללים האִינוּאִיט והאִינוּבִֿיאַלוּיִיט מקנדה, הכַּלׇשִׂיט, הטוּנוּמִיט והאִינוּגֿוּאִיט מגרינלנד, האִינוּפִּיאַט והיוּפִּיק מאלסקה, והיופיק מרוסיה.

האינואיט פועלים לשמר את התרבות והמסורת רבת השנים שלהם על ידי מאבק להכרה תרבותית. בקנדה, מאז 1982 החוקה מעניקה לכלל העמים הילידים, ובפרט לאינואיט, זכות לממשל עצמי. תהליך מימוש הזכות החל ב-1995, במשא ומתן בין המדינה לתושבים מבני האינואיט, שבמסגרתו הושגו הסכמים עם ארבעה אזורי ממשל עצמי. עם זאת, קהילות אינואיט רבות עדיין סובלות מקשיים כלכליים, בריאותיים ובעיות חברתיות שונות, שנובעים, בין השאר, מהנזק שנגרם להן בעקבות הקולוניזציה של אזורי המחיה שלהם, המעבר הכפוי ליישובי קבע, ומהזנחה וגזענות רבות שנים.

"אסקימו" מול "אינואיט"
ישנן מספר סברות למקור המילה אסקימו, אך זו נחשבת היום לכינוי גנאי גזעני בקנדה.

ישנה סברה שלפיה מקור המילה "אסקימו" בשפת הקרי המדוברת בידי ילידי קנדה שאינם אינואיטים, ופירושה "אוכלי בשר נא", משום שהאינואיטים נוהגים לאכול בשר נא, מנהג שלילי בעיני אומות ילידיות אחרות.

מסיבה זו, השימוש במילה Eskimo באנגלית הפך בלתי-תקין-פוליטית, והמילה "Inuit" (אינואיט), שמשמעותה באינוקטיטוט היא "העם", החליפה אותה. למעשה, המילה "אינואיט" מתייחסת רק לאחת מקבוצת העמים האסקימואיים. בשפות העמים האחרים יש לכל עם שם אחר, שמתורגם למילה אחרת. בקנדה בעיקר, גם העמים האחרים מתחילים לוותר על השימוש במילה "אסקימו" בתור השם הכולל באנגלית ובצרפתית, והמילה "אינואיט" תופסת את מקומה. באלסקה לעומת זאת עדיין נעשה שימוש במילה "אסקימו" כשם כולל לכל העמים, ו"אינואיט" ניתנת לעם האינואיטי בלבד.

קבוצות ואזורי מחיה
 הנטסיליק  חיים בעיקר בנונאווט (הטריטוריה הצפונית ביותר בקנדה), נונאוויק (אזור בצפון קוויבק), נונאטסיאווט (אזור בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור) ובעבר חיו גם בטריטוריית יוקון.
 האינוויאלויט חיים בעיקר בדלתא של נהר המקנזי, ועל האיים ויקטוריה ובנקס בטריטוריות הצפון-מערביות.
 האינופיאק שבאלסקה חיים במחוז המדרון הצפוני.
 היופיק חיים במערב אלסקה ובמחוז הרוסי האוטונומי צ'וקוטקה.

ברוב האזורים שבהם חיים אינואיט, הם שוכנים קרוב לשפת הים או לשפכי נהרות, וזאת היות שחלק גדול ממחייתם היה מבוסס על דיג וציד לווייתנים ויונקים אחרים (בעיקר כלבי ים).

תחומי עיסוק
ממוזער|200px|כלים אינואיטיים
בעבר חיו האינואיט בהתאמה מוחלטת לאקלים ולעונות השנה, מרביתם היו דייגים וציידים, שדגו דגים או צדו לווייתנים, סוסי ים, וכלבי ים בעזרת סירות או קיאקים או על ידי המתנה בצד חורים שקדחו בקרח. רק חלק מועט מכלכלתם התבססה על לקט או חקלאות.

בשבועות הקיץ היו נודדים אל תוך היבשת, הן לשם לקט, הן לשם ציד חיות והן לשם דיג במקורות מים מתוקים (אגמים ונהרות) שהפשירו.

האינואיט השתמשו באיגלו (בתי קרח) כמחסה בעת ציד ובשעת חירום; עשו שימוש מתוחכם בעורות בעלי-חיים למלבושם (למשל ביצירת האנוראק, מעין מעיל עם ברדס); מזחלות כלבים (קָמוּטִיִיט) שימשו אותם לתנועה.

רבים מהאינואיט עדיין חיים כציידים, משתמשים בסירות וקייאקים, מכינים מלבושי עור ונעזרים באיגלו; עם זאת, מזחלות הכלבים הוחלפו כמעט לחלוטין באופנועי שלג, החץ וקשת והצלצלים הוחלפו ברובים.

חיי האינואיט מתוארים בסרטו של ניקולאס ריי "התמימים והפראים" (1960).

סיווג ומקור
בעבר חוקרים הניחו כי יש קשר גנאלוגי בין האינואיט לשאר העמים הילידיים באמריקה, אולם התאוריה המובילה כיום היא שהם הגיעו לאמריקה הצפונית מחלקה המזרחי של אסיה והם צאצאים של נוודים סיביריים המכונים בידי אנתרופולוגיים ת'וּלֵה שחיו בסביבת מצר ברינג. הת'ולה הגיעו לאמריקה הארקטית לכל המאוחר בשנת 1000 והתפשטו דרך אלסקה לצפון קנדה וגרינלנד. הת'ולה החליפו את עם קדום שחי בתא שטח זה המכונה בידי אנתרופולוגים "דוֹרְסֵט" ובידי האינואיט "טוּניט". מהלך זה גם חדר לאגדות העם האינואיטיות המספרות על כיבוש הארץ.

תרבות

אומנות
ממוזער|200px|אומן אינואיטי מגלף

מטבח
ממוזער|200px|מאקטאק בקאקטוביק 
המאכלים הנפוצים במטבח האינואיטי הם מאקטאק, אקוטאק, איגונאק וקיוויאק.

אמונה

למרות השפעות נוצריות והתנצרות של חלק מהאינואיט, עדיין המסורת השמאנית חזקה מאוד. האמונה באנימיזם מצטרפת לסיפורי מיתולוגיה המועברים מדור לדור. לאינואיט גם מסורת היסטוריה שבעל פה מפותחת ומרכזית בתרבותם. מסורת זו נחשבה בעבר לא אמינה, אך חוקרים כיום מאמינים שהיא מדויקת יותר מכפי שיוחס לה.

אובדן המסורת
מאז הקולוניאליזם האירופאי של צפון אמריקה, גורמים רבים ובהם - מדיניות ממשלתית גזענית או מוטעית, שיפור דרכי התחבורה עם הדרום שגרמו להגירה אל אזורי המחיה של האינואיט, התקדמות התקשורת שגרמה לתרבות המערבית לחדור אל התרבות האינואיטית, התפתחות המסחר, מציאת או חיפוש זהב ונפט, שתיינות, קטילה סיטונאית של כלבי ים ולווייתנים לשם השגת עורות, בשר ושמן מן החי - גרמו נזק רב לאורח החיים האינואיטי.

בערך ב-1970 הופיעו לראשונה מנהיגים אינואיט שהחלו לקרוא לכיבוד האינואיט, מסורותיהם ואדמותיהם. במסגרת ההסכמים עימם נוצר מחוז נונאווט בקנדה, המאוכלס בידי אינואיטים באופן כמעט בלעדי (85% מתוך כ-28,000 איש, נכון לשנת 2004).

האינואיט מנהלים מאבק של הכרה תרבותית. המודרניזציה גרמה להתרחקות מהמסורת והתרבות שהתקיימה אצלם אלפי שנים, ובשנים האחרונות הוקמו ארגונים של העמים האינואיטיים, הפועלים לקידום התרבות האינואיטית, שימור המסורת, ופעילות נגד בעיות אקולוגיות הפוגעות באינואיטים. אפקט החממה, למשל, וההתחממות הגלובלית הנובעת ממנו, פוגעים באוכלוסייה האינואיטית בשל המסת הקרחונים וסכנת ההכחדה ליונקים הארקטיים.

 ראו גם 

 החוג הארקטי
 עמים ילידים בצפון אמריקה

קישורים חיצוניים

 Inuit Circumpolar Conference
 Photos of Inuit
 כיצד לא חלו האינואיטים בצפדינה, אף על פי שאכלו רק בשר ודגים, באתר Straight Dope  (ראו גם צפדינה)
 "דני ענק" - סיפורו של פטר פרויקן והאינואיטים בפודקאסט "מינהר הזמן", באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי

הערות שוליים

*
*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עמים
קטגוריה:קנדה: קבוצות אתניות