דיסטופיה

דיסטופיה (באנגלית: Dystopia), היא ניגודה של האוטופיה, כלומר מציאות אנושית בה שולטים יסודות חברתיים הנתפסים כשליליים.

 מקור המונח 
לפי מילון אוקספורד, המונח הומצא במאה ה-19 על ידי ג'ון סטיוארט מיל, שהשתמש גם במונח של ג'רמי בנתאם "קקוטופיה" (cacotopia). משמעות הקידומת 'קקו' (caco) היא "רע", כמו במונח "קקופוניה". שני המונחים נוצרו כהנגדה למונח "אוטופיה", שנטבע על ידי סר תומאס מור לתיאור חברה או מקום אידיאליים.

אך כמו שציינו כותבים שונים, לפעמים ההבדל בין אוטופיה לדיסטופיה תלוי בנקודת המבט: גן עדן של אדם אחד עשוי להיות גיהנום עבור אדם אחר.

 בתרבות 
ממוזער|עיר סייברפאנק עתידנית בעלת מוטיבים דיסטופיים כפי שמשתקפת ביצירות רבות
בספרות בטלוויזיה ובקולנוע, חברות דיסטופיות מאופיינות בדרך כלל בעריצות, ניצול או בקיומו של שלטון דיקטטורי.

ברוב היצירות הדיסטופיות, הממשל מושחת ודכאני ומדרדר את רמת החיים של התושבים, לעיתים תכופות תוך כדי הטעיית הציבור שהחברה היא טובה וצודקת, או אפילו מושלמת. רוב היצירות הדיסטופיות מתרחשות בעתיד. לעיתים קרובות, הן משלבות בתוכן מגמות חברתיות הקיימות בהווה, אך באופן מוקצן. יצירות כאלה נכתבו כאזהרה או כסאטירה, המראה כיצד מגמות חברתיות נוכחיות עלולות להתפתח עד לתוצאה המבעיתה, הדיסוטופית, ובכך מהוות קריאה לשנות את כיוונן – למשל בפעילות המערכת הפוליטית, או בהתקדמות טכנולוגית. 

רבות מהיצירות הדיסטופיות מתארות חברות היפותטיות החיות בעתיד בו תנאי החיים גרועים במיוחד כתוצאה מדיכוי, טרור, אנרכיה או חוסר במשאבים. במדע בדיוני, במיוחד במדע בדיוני פוסט-אפוקליפטי ובסייברפאנק, ניתן למצוא דיסטופיות רבות.

 מאפיינים נפוצים של חברות דיסטופיות 
כמה מהמאפיינים של חברות דיסטופיות:
 חברה היררכית בה ההפרדה בין המעמדות מוחלטת ובלתי ניתנת לשינוי.
 מערכת תעמולה ממשלתית המנסה לשכנע אזרחים שהחיים תחת השלטון הם טובים וצודקים.
 קונפורמיות חזקה בקרב האזרחים, תחת ההנחה שייחודיות אישית וחוסר שביעות רצון מהשלטון הן תכונות בלתי רצויות.
 פולחן של דמות אב הניצבת בראש המדינה, כגון האח הגדול בספר "1984".
 פחד או תיעוב כלפי העולם שמחוץ למדינה.
 מערכת ענישה נטולת חוקים להליך הוגן, שמשתמשת בעינויים פיזיים או נפשיים בצורה שגרתית.
 האזרחים נמצאים תחת מעקב מתמיד של המשטר.
 רוב גדול של עניים חיים בתנאי חיים קשים, ומנגד, מיעוט של עשירים אשר חיים בעושר מופלג וקיצוני וזו תמורת איבוד טוטאלי ומוחלט של האנושיות, המוסר והרצון החופשי.

 יצירות דיסטופיות ידועות 
 דיסטופיה בספרות 
רומנים דיסטופיים ידועים:
 עולם חדש מופלא – אלדוס האקסלי
 תפוז מכני – אנתוני ברג'ס
 1984 – ג'ורג' אורוול
 חוות החיות – ג'ורג' אורוול
 התלת רגליים
 פרנהייט 451 – ריי ברדבורי
 וי פור ונדטה – אלן מור
 המנון – איין ראנד
 מרד הנפילים – איין ראנד
 בעל זבוב – ויליאם גולדינג
 מעשה השפחה – מרגרט אטווד
 אנחנו – יבגני זמיאטין
 האם אנדרואידים חולמים על כבשים חשמליות? – פיליפ ק. דיק
 המשפט – פרנץ קפקא
 סדרת הספרים משחקי הרעב – סוזן קולינס
 הרץ במבוך – ג'יימס דשנר
ההצהרה  – ג'מה מלי
 המנון לליבוביץ' – וולטר מ' מילר
 בכלות העשב – סמואל יוד
 המעניק – לויס לאורי
 מפוצלים – ורוניקה רות
 144 קומות – יו האווי
 אינקרסרון – קתרין פישר
 אגדה – מרי לו
 כעורים – סקוט וסטרפלד
 הבחירה – אלי קונדי
 המבחן – ז'ואל שרבונו
 ברון טראמפ ומסעו התת־קרקעי המופלא – אינגרסול לוקווד, שנת 1893
 טרילוגיית כאוס מהלך – פטריק נס
 מלכה אדומה – וויקטוריה איוויארד
 טרילוגיית המועמדת – קיארה קאס

 דיסטופיה בקולנוע ובטלוויזיה 
 סרטי דיסטופיה ידועים 
בלייד ראנר – רידלי סקוט
ברזיל – טרי גיליאם
מטרופוליס – פריץ לאנג
 המעניק – פיליפ נויס
מה קרה בגטקה? – אנדרו ניקול
אידיוקרטיה: הטמטום שולט – מייק ג'אדג'
תפוז מכני – סטנלי קובריק
ונדטה – האחיות וצ'אוסקי
משחקי הרעב – גארי רוס ופרנסיס לורנס
 מפוצלים (במאי – ניל בורגר; שחקנים – שיילין וודלי, ת'יאו ג'יימס), מבוסס על סדרת רבת המכר העולמית בשם 'מפוצלים'.
איילנד (The Island) – מייקל ביי
שיווי משקל – קורט וימר
1984 (1955) – מייקל אנדרסון
1984 (1984) – מייקל רדפורד
המטריקס – האחיות וצ'אוסקי
בחזרה לעתיד 2 – רוברט זמקיס
זיכרון גורלי (סרט, 1990) – פול ורהובן

 סדרות דיסטופיה ידועות 
סיפורה של שפחה
מראה שחורה
האיש במצודה הרמה

 דיסטופיות ישראליות 
על פי חוקרי ספרות ישראלים, הדיסטופיה העברית הראשונה היא יצירה מ-1941 בשם "שמים מאסו הבונים" מאת ארי אבן-זהב, אולם הסיפור לא ממוקם בסביבת ארץ ישראל. היצירה הדיסטופית הראשונה שעוסקת במרחב המקומי ראתה אור ב-1951 בשם "ישראל בשנת 2000" מאת הסופר סטניסלב גולדפלוס, העוסקת בהתאוששות של ישראל ממרד חיות שנגרם עקב כרסום בשטחי המרעה והמחייה שלהן. הספר יצא לאור במהדורה מחודשת בעריכת חיים פסח, בשנת 2002, בהוצאת בבל.

מאז שנות השמונים חלה פריחה בז'אנר. ניתן לציין במיוחד את "הדרך לעין חרוד" ו"שואה 2" של עמוס קינן, "מלאכים באים" ו"אחרי הגשם" של יצחק בן נר ו"פונדקו של ירמיהו" של בנימין תמוז.

ב-1997 יצא הספר "2020" של חמוטל שבתאי, שנחשב כדיסטופיה שחזתה את מגפת הקורונה. בעשור הראשון והשני של המאה ה-21 יצאו לאור דיסטופיות נוספות, כגון "כפור" של שמעון אדף, "הידרומניה" של אסף גברון, "השקנאי" של רועי צ'יקי ארד, "2023" של יגאל סרנה, "כתר זמני" של יהונתן גפן, "העיר המזרחית" של אילנה ברנשטיין, "לב ארי" של רותם אורג, ״הזקן השתגע״ של אביבית משמרי ו"השלישי" של ישי שריד. בשנים האחרונות חלה עלייה מחודשת בפופולריות הז'אנר בישראל בעקבות מגמות עולמיות ומקומיות בספרות, בתרבות ובפוליטיקה.

בספטמבר 2018, עלתה לשידור הדיסטופיה הקולנועית הישראלית הראשונה, אוטונומיות, של היוצרים יהונתן אינדורסקי ואורי אלון.

ראו גם
אוטופיה
מדע בדיוני
 פנטזיה

לקריאה נוספת
 יוחאי ג'רפי, "מעגל חיבוקים של מזהי תהליכים: על הגל השני של הדיסטופיה העברית", דחק, כרך יג, 2021, עמ' 548–573.

 קישורים חיצוניים 

 Exploring Dystopia
 העתיד כבר כאן וזה הסוף שלנו -או- דיסטופיה מהי? דניאלה גורביץ' https://www.biu.ac.il/hu/Miror/50/   ; https://biu.academia.edu/DanielleGurevitch
 העתיד לו מאוד לא כדאי לצפות - באתר האגודה הישראלית למד"ב ופנטסיה
 ענת בסר, דיסטופיה: מהי ומה תפקידה?, אתר מט"ח





 הערות שוליים 

*
קטגוריה:סיפורת ספקולטיבית