בנין

רפובליקת בֶּנִין (בצרפתית: République du Bénin), לשעבר הרפובליקה העממית של בנין (בצרפתית: République populaire du Bénin) ולפני כן רפובליקת דהומיי (בצרפתית: République du Dahomey) היא מדינה במערב אפריקה הגובלת בטוגו במערב, בניגריה במזרח ובניז'ר ובבורקינה פאסו בצפון. עיר בירתה היא פורטו נובו והעיר הגדולה היא קוטונו. המדינה חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.

היסטוריה

על פי המסורת המקומית, במאה ה-12 או ה-13 התיישבו האג'ה (Aja) בשטחה של בנין. הם הקימו בה את ממלכת הארדרה, וממלכתם הייתה בשיא פריחתה במאות ה-16 וה-17. עד סוף המאה ה-19 נהגו אנשיה לפשוט על ארצות שכנות על מנת לחטוף אנשים ולמכור אותם כעבדים.

במאה ה-17 קמה בדרום בנין ממלכת דהומיי, שהייתה מרכז חשוב של סחר העבדים האטלנטי. ב-1894 היא הובסה סופית בידי האימפריה הקולוניאלית הצרפתית ובשנת 1899 האזור צורף למושבות אפריקה המערבית הצרפתית. בתקופה הקולוניאלית נקרא האזור דהומיי הצרפתית, כשמה של הממלכה שהתקיימה בחלק מדרום בנין בתקופה הקדם-קולוניאלית. בימי הממשל הצרפתי פותחו תחבורתה וכלכלתה של המושבה.

בשנת 1958 חתמה כניסתה לקונסיי דה ל'אנטאנט (מועצת מדינות ההסכמה, יחד עם חוף השנהב, וולטה עלית, וניז'ר) והייתה למדינה אוטונומית וב-1 באוגוסט 1960 קיבלה את עצמאותה. לאחר קבלת העצמאות, נקראה המדינה רפובליקת דהומיי. נשיא המדינה הראשון היה אובר מאגה. קשיי כלכלה, בעיות אתניות שגרמו ליריבויות בקרב האוכלוסייה ותסיסה חברתית ערערו את השלטון במדינה, והמשטרים שהונהגו בה בעקבות כמה הפיכות צבאיות היו קצרי ימים. עם זאת, המתח הפוליטי, האזורי והאתני לא הידרדר לכדי מלחמת אזרחים כוללת. כדי לשכך את המתיחויות האתניות הונהגה בה לתקופה קצרה (1970–1972) מערכת של נשיאות ברוטציה, שבה תפקיד הנשיא עובר בין שלושה אנשים מהקבוצות האתניות הגדולות במדינה.

ממוזער|ימין|200px|מתייה קרקו, 1976. קרקו שלט בבנין בין 1972 ל-1991 ושוב בין 1996 ל-2006
בשנת 1972 תפס את השלטון במדינה מתייה קרקו והשליט בה משטר מרקסיסטי חד-מפלגתי. בשנת 1975 הוא הסב את שמה לשם הרפובליקה העממית של בנין על שם מפרץ בנין, שקרוי על שם ממלכת בנין, שהתקיימה בעבר בשטח בו ממוקמת כיום מדינת ניגריה.

מצוקתה הכלכלית של המדינה, יחד עם נפילת ברית המועצות, הניעו את קרקו להסכים לשינוי המשטר ולמעבר לדמוקרטיה רב-מפלגתית, על פי חוקה שאושרה במשאל עם ב-1990. בעקבות ביטול הגדרת המשטר כמרקסיסטי, שונה השם לרפובליקת בנין. הבחירה בשם בנין, שאינו מתייחס לאזור מסוים במדינה, נועדה לשקף נייטרליות אתנית ואזורית, בניגוד לשם דהומיי שמקושר היסטורית לחלק מדרום הארץ.

בבחירות שנערכו ב-1991 הפסיד קרקו לראש הממשלה ניספור סוגלו, אך הוא שב לשלוט במדינה לאחר שניצח בבחירות ב-1996 ושוב ב-2001. ב-2006 נמנע מקרקו על פי החוקה להתמודד על כהונה נוספת, ובבחירות ניצח המועמד העצמאי תומא יאיי בוני, שזכה גם בבחירות 2011. פטריס טאלון, אף הוא מועמד עצמאי, ניצח בבחירות 2016.

פוליטיקה

בנין היא רפובליקה שבה הנשיא נבחר בבחירות ישירות והוא ראש המדינה וראש הרשות המבצעת. בנין עברה תהליכי דמוקרטיזציה החל מהשינוי בחוקה בשנת 1990, והייתה מהמדינות הראשונות ביבשת שעברו תהליך שכזה. מטרות החוקה היו לעגן בחוק את שלטון החוק, שקיפות, חופש דת, חופש העיתונות, הפרדת סמכויות שלטוניות, זכות שביתה, זכות הבחירה לכל (הזכות ניתנת בגיל 18) ואת עצמאותה של הרשות השופטת.

הפרלמנט החד-ביתי מכיל 83 מושבים. הבחירות מתקיימות אחת לחמש שנים במערכת בחירות יחסיות ב-24 מחוזות. זכות ההצבעה ניתנת לאזרחים בני 18 ומעלה ללא הרשעה שעונשה הוא למעלה משלושה חודשים. הגיל המינימלי למועמדות הוא 25, תושב בנין במשך שנה לפחות, ואזרח מלידה או מהגר שהתגורר במדינה לפחות עשר שנים.

על פי מדד חופש העיתונות העולמי של עיתונאים ללא גבולות משנת 2007, חופש העיתונות במדינה מדורג במקום ה-53 מתוך 169 מדינות שנבחנו.

כלכלה

בשנת 2001, למעלה משליש מן האוכלוסייה חיו מתחת לקו העוני.

ב-2017 עמד התוצר לנפש בבנין על 2,300 דולר לשנה במונחי כוח קנייה, על-פי הערכת ספר העובדות העולמי.

כמחצית מהתוצר הגיע ממגזר השירותים, בכלל זה סחר דרך נמל קוטונו, כרבע מהתעשייה, בעיקר טקסטיל, עיבוד מזון, חומרי בניין ומלט וכרבע מהמגזר החקלאי.

המדינה עשירה באוצרות טבע כמו נפט, כרום, ברזל, אך אבן הגיר בלבד מנוצלת בשיעור נמוך.

גאוגרפיה
ממוזער|200px|מפה טופוגרפית של בנין

הגבול הדרומי של בנין עובר צפונית לקו המשווה.
בשטח הקרוב לקו המשווה האקלים הוא חם ולח, ובצפון המדינה האקלים הוא יבש למחצה.
בשטחה רצועת חוף קצרה ולגונות, שפלה פורייה וביצתית בחלקה, הרים מיוערים ורמה מכוסה ערבות עשב.

דמוגרפיה

ממוזער|שמאל|נשים בלבוש מסורתי בריקוד מסורתי בדהומיי, 1908

אוכלוסיית בנין מונה כ-14.7 מיליון בני אדם. רוב אוכלוסיית בנין מתגוררת בדרום המדינה. האוכלוסייה במדינה צעירה, עם תוחלת החיים של כ-62 שנים בממוצע. שיעור הפריון עומד על 5.4 ילדים לאישה.

בבנין מתקיימות כ-42 קבוצות אתניות שונות. קבוצות שונות אלו התיישבו בבנין בתקופות שונות לאורך ההיסטוריה וגם היגרו בתוכה במשך השנים. הקבוצות המרכזיות במדינה הן פון - 38%, אג'ה ומינה - 15%, יורובה - 12%, ופולה - 8.6%.

ישנן למעלה מ-50 שפות מדוברות במדינה.

הדת השלטת במדינה היא הנצרות - 42.8%: נצרות קתולית- 27.1%, נצרות פרוטסטנטית- 10.4% וזרמים נוצרים נוספים- 5.3%.
אחריה דת האסלאם- 27%, וודו- 11.6%, אמונות מקומיות- 6% וחסרי דת- 12%.

קישורים חיצוניים


 פורטל ממשלת בנין

  - פרק על תולדות בנין וממלכת דהומיי בפודקאסט ״מינהר הזמן״


 ביאורים 

הערות שוליים

*
קטגוריה:מדינות העולם
קטגוריה:מדינות אפריקה
קטגוריה:מערב אפריקה
קטגוריה:אפריקה: מושבות צרפתיות לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות צרפתית
קטגוריה:מדינות שבהן עיר הבירה איננה העיר עם האוכלוסייה הגדולה ביותר
קטגוריה:מדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1960