The Division Bell

The Division Bell (בעברית: פעמון החלוקה) הוא האלבום ה-14 של להקת הרוק המתקדם פינק פלויד אשר יצא לאור בתאריך 28 במרץ 1994 בבריטניה, ובתאריך 4 באפריל 1994 בארצות הברית. בהיותו האלבום השני של הלהקה אשר הוקלט ללא רוג'ר ווטרס, The Division Bell נכתב ברובו על ידי הזמר והגיטריסט דייוויד גילמור והקלידן ריצ'רד רייט. הוא כולל קטע שירה בהובלתו של רייט בפעם הראשונה מאז האלבום ״The Dark Side of the Moon״ משנת 1973. ארוסתו של גילמור, הסופרת פולי סמסון , השתתפה בכתיבתם של חלק גדול מן השירים באלבום, אשר מתמודדים עם הנושא של תקשורת בין-אישית.

הקלטת האלבום התרחשה במספר מקומות, לרבות אולפני Britannia Row  ובית הסירה של גילמור, אסטוריה . הפקת האלבום כללה בין היתר את השותף רב השנים של הלהקה בוב אזרין, ההנדסאי אנדי ג'קסון , הסקסופוניסט דיק פרי  והבסיסט גאי פראט .

The Division Bell זכה לביקורות בינוניות, אך עדיין זכה להצלחה גדולה בממלכה המאוחדת וארצות הברית; האלבום הגיע לתואר פלטינה כפולה בארצות הברית בשנה הראשונה ליציאתו, ופלטינה משולשת בשנת 1999. לאור הצלחה זו, נערך מסע הופעות בארצות הברית ובאירופה. חומר בלתי משומש מהקלטות האלבום הוכנס לאלבומם הבא של פינק פלויד: The Endless River (2014).

 הרעיון 
האלבום עוסק בנושאי תקשורת בין-אישית ובאמונה שבכוחו של דיבור לפתור בעיות רבות. בשירי האלבום "Poles Apart" ו-Lost For Words" ניתן לראות התייחסות לניכור בין חברי הלהקה ובין רוג'ר ווטרס, חבר הלהקה לשעבר אשר עזב בשנת 1985. עם זאת, גילמור הכחיש פרשנות זו באומרו: "אנשים יכולים לפרש את השיר כיצד שירצו, אך בנקודה זו מאוחר מכדי שנתרעם על רוג'ר." שם האלבום מתייחס לפעמון החלוקה אשר מצלצל בבית הפרלמנט של הממלכה המאוחדת על מנת להכריז על הצבעה. מתופף הלהקה ניק מייסון אמר: "יש לו (לאלבום) משמעות כלשהי, הוא עוסק בבחירה, כן או לא."

השיר "A Great Day For Freedom" אשר הופק מספר שנים לאחר נפילת הגוש המזרחי מעמיד את האופוריה הכללית של נפילת חומת ברלין לצד המלחמות והטיהור האתני אשר התרחשו בעיקר ביוגוסלביה. דגימות קולו של הפיזיקאי סטיבן הוקינג אשר הוקלטו במקור עבור פרסומת של חברת בריטיש טלקום שומשו בשיר "Keep Talking"; גילמור כה התרגש מהסנטימנט של הוקינג בפרסומת ופנה לחברה בבקשת רשות להשתמש בהקלטות של הוקינג באלבום. מייסון ציין כי "זה הרגיש לא תקין-פוליטית לקחת רעיונות מפרסומת, אך נראה היה כי זו פיסה רלוונטית." בסוף האלבום ניתן לשמוע את בנו החורג של גילמור, צ'רלי, מניח שפופרת טלפון במקומה על מנת לנתק שיחה עם סטיב או'רורק, מנהל הלהקה אשר הביע את רצונו להופיע באחד מאלבומיה.

 רצועות 

 שירי האלבום 
Cluster One
Cluster One היא יצירה אינסטרומנטלית הפותחת את האלבום. זוהי היצירה הראשונה של הלהקה שהקרדיט עליה ניתן לריצ'רד רייט ודייוויד גילמור ביחד, מאז השיר Mudmen מהאלבום Obscured by Clouds. היצירה מעולם לא בוצעה בהופעות החיות של הלהקה. בפתיחת השיר ניתן לשמוע רעש לבן אשר גרם לרבים באותה עת בלבול, שכן סברו שהתקליט פגום.

What Do You Want From Me
What Do You Want From Me הוא שיר אשר נכתב על ידי דייוויד גילמור, ריצ'רד רייט וחברתו של גילמור פולי סמסון (בעתיד אשתו השנייה). השיר מנוגן לאט והוא סוג של בלדת רוק. גילמור כותב בשיר "should i sing until i can't sing anymore" ו-"should i play these strings until my fingers are raw". השיר גם מכליל את נס ההליכה על המים כמטאפורה סרקסטית.

Poles Apart
השיר עוסק בשני החברים הקודמים בלהקה, סיד בארט ורוג'ר ווטרס. זהו השיר השני המתמקד בשני החברים לאחר Signs of Life מהאלבום A Momentary Lapse of Reason. זוהי יצירה אינסטרומנטלית שבה המתופף ניק מייסון מדקלם פואמה לא ידועה שהשורה הראשונה בה מדברת על בארט והשנייה על ווטרס אך Poles Apart, כולל מילים. בשורה הראשונה בשיר מוזכר מקים הלהקה שהוחלף על ידי דייוויד גילמור, סיד בארט. בשורה השנייה מתייחסים לרוג'ר ווטרס שעזב את הלהקה, השורה מתחילה בשם השיר של פינק פלויד בזמן שווטרס כתב את Hey You מתוך האלבום The Wall. השיר הולחן באקורדים D,A,D,G,A,D. באמצע השיר מופיע קטע פסיכדלי של מנגינת תזמורת.

Marooned
Marooned היא יצירה שנכתבה על ידי דייוויד גילמור וריצ'רד רייט. היצירה מתארת נטישה על אי. היצירה תחילה הייתה אלתור באולפני ההקלטות. צלילי הגיטרה הגבוהים בשיר באים ממכשיר הוואמי שגילמור השתמש בכמה מהשירים. היצירה זכתה בפרס גראמי ב-1995 בתואר "יצירת הרוק האינסטרומנטלית הטובה ביותר". באלבום האוסף של הלהקה Echoes: The Best of Pink Floyd, השיר קוצר וזמנו נמשך כ-2 דקות.

A Great Day For Freedom
השיר נכתב על ידי דייוויד גילמור ופולי סמסון והוקדש לרוג'ר ווטרס, שעזב את הלהקה. השיר מתחיל בלחן די מלנכולי אך הופך ללחן של רוק שנשמע קצת יותר שמח. בהתחלה הלהקה רצתה לתת לשיר את השם In Shades of Grey.

Wearing the Inside Out
זהו השיר הראשון שריצ'רד רייט מבצע בו שירה מובילה מאז 1973 בשיר Time באלבום The Dark Side of the Moon. רייט הלחין את השיר ואנתוני מור כתב אותו. השיר עוסק בהתמכרותו של רייט לקוקאין, בדידותו ודיכאונו בעת שהתגרש מאשתו וגורש על ידי רוג'ר ווטרס. השיר בוצע על ידי רייט עצמו בתפקיד השירה יחד עם גילמור בהופעה חיה.

Take It Back
השיר נכתב על ידי דייוויד גילמור, אשתו השנייה פולי סמסון, ניק לאירד-קלוס ובוב אזרין. גילמור השתמש בגיטרה אקוסטית Gibson J-200 דרך קופסת האפקטים Zoom.

Coming Back to Life
זהו השיר היחיד שנכתב על ידי דייוויד גילמור ללא עזרת אחר. בראיון גילמור אמר שכתב את השיר לאשתו פולי סמסון. השיר מנוגן בדו מז'ור, השיר נפתח בסינתיסייזר עם סולו גיטרה. השורות הראשונות מבוצעות על ידי גילמור באיטיות. כשהשיר מתקרב לסוף יש סולו גיטרה "רוקי" שמבוצע עד סוף השיר.

Keep Talking
נכתב על ידי דייוויד גילמור, אשתו של גילמור פולי סמסון וריצ'רד רייט. השירה בוצעה על ידי גילמור ומכליל את הקול האלקטרוני של פרופסור סטיבן הוקינג, מערוץ מדע בטלוויזיה. השיר מכליל אפקטים של גיטרה על ידי טוק בוקס. השיר יצא לאור כסינגל לראשונה בארצות הברית ב-12 במרץ 1994. וזכה במקום הראשון במגזין בילבורד לאחר כמה ימים, השיר יצא לאור באלבום ב-30 במרץ. השיר נכלל גם באלבום האוסף של הלהקה, Echoes: The Best of Pink Floyd. השיר בוצע בהופעה ותועד באלבום ההופעה, Pulse.

Lost For Words
השיר נכתב על ידי דייוויד גילמור ופולי סמסון. ניתן לשים לב שבחלק מהסולו של הגיטרה האקוסטית שבסוף השיר, יש חלק מהשיר Wish You Were Here. זהו השיר האחרון של הלהקה שמאופיין בסגנון פולק רוק.

High Hopes
השיר יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום. המילים מדברות על דברים שנצברו ואבדו בחיים, מזווית הסתכלות אוטוביוגרפית. השיר מדבר על תקופת הילדות של סולן הלהקה דייוויד גילמור, עזיבת עיר הולדתו והימים הראשונים שלו עם הלהקה. ידידו של גילמור הסופר דאגלס אדמס בחר בשם האלבום, שהופיע באחת השורות בשיר.

בשיר נשמע פעמון כנסייה שהמתופף ניק מייסון מצלצל בו. בתחילת השיר ניתן לשמוע את הפעמונים מהשיר Fat Old Sun מהאלבום Atom Heart Mother, וזמזום הזבוב מהשיר Grantchester Meadows מהאלבום Ummagumma. בשיר נשמעות גם פעימות לב, בדומה לפתיחה והסגירה של האלבום The Dark Side of the Moon. בסוף השיר ניתן לשמוע את מנהל הלהקה סטיב או'רורק מדבר בטלפון עם אחד מילדיו של גילמור, צ'ארלי.

מעצב העטיפות של הלהקה, סטורם ת'ורג'רסון ביים את הקליפ לשיר. בקליפ מוצגים באופן סוריאליסטיים המקומות שחברי הלהקה גדלו בהם באנגליה. תמונות מהקליפ מופיעות בחוברת האלבום.

השיר נכלל גם באוסף Echoes: The Best of Pink Floyd עם סולו גיטרה קצר יותר. גרסה בהופעה חיה מופיעה באלבום Pulse. מספר אמנים ביצעו גרסאות כיסוי לשיר, בהם נייטוויש וגרגוריאן.

 מבצעים 
 דייוויד גילמור – גיטרה, שירה, גיטרה בס וקלידים
 ניק מייסון – תופים וכלי הקשה
 ריצ'רד רייט – קלידים ושירה
 ג'ון קרין – קלידים
 גיא פראט – בס
 גרי ווליס – כלי הקשה
 טים רנוויק – גיטרות
 דיק פרי – סקסופון
 בוב אזרין – קלידים וכלי הקשה
 מייקל קיימן – תזמור
 פרופסור סטיבן הוקינג – קולות ב"Keep Talking"

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:אלבומי פינק פלויד
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפן ביתי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומי פלטינה בברזיל
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI רקורדס