צבי צור

צבי (צֵ'רָה) צוּר (צֶ'רטֶנקו; 17 באפריל 1923, א' באייר ה'תרפ"ג – 28 בדצמבר 2004, ט"ז בטבת ה'תשס"ה) היה איש צבא ואיש ציבור ישראלי, שכיהן כרמטכ"ל השישי של צה"ל (1961–1964), ולאחר מכן מילא תפקידי ניהול בכירים במשק הישראלי וכיהן כחבר הכנסת ב מטעם רפ"י.

ראשית דרכו
צור נולד בשם צבי צֶ'רטֶנקו ב-17 באפריל 1923 בעיר זאסלב במחוז חמלניצקי שבאוקראינה הסובייטית, בברית המועצות, בן למשה ולאסתר צ'רטנקו. ב-1925, בגיל שנתיים, עלה לארץ ישראל עם הוריו. בשנת 1936, בשיא "המאורעות", הצטרף כנער צעיר לארגון "ההגנה" בתור אלחוטאי. למד בגימנסיה גאולה בתל אביב וכשסיים את לימודיו בה למד שנה בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה. לאחר מכן עבר במסגרת ההגנה קורס מ"כים וקורס מפקדי מחלקות, שאותו סיים בשנת 1942. ב"" (יוני 1946) נעצר בקיבוץ אפיקים שבעמק הירדן ושהה במעצר ברפיח במשך חודשיים.

בסוף 1947, עם פרוץ מלחמת העצמאות, הצטרף צור לחטיבת גבעתי, מונה תחילה למפקד גדוד 3 ועמד בראש לשכת ההדרכה של החטיבה. בסיום השלב הראשון של "מבצע נחשון", במחצית אפריל 1948, נקרא לעמוד בראש גדוד 4, שגונן על שיירות אספקה לירושלים, שבמהלך מבצע דני נפתחה דרך חלופית אליה, במקום הדרך הראשית שהייתה חסומה בידי כוחות הלגיון הערבי בלטרון. לקראת סיום המנדט הבריטי נקראה החטיבה להילחם בחזית הדרומית ולפרוץ את הדרך אל הנגב. צור הועבר לפיקוד על גדוד 4, שהשתתף במבצע ברק ובמהלכו כבש את הכפר בטאני שרקי, דרומית לגן יבנה. ערב הכרזת העצמאות הועבר הגדוד לגדה המערבית של הדרך לירושלים וכבש את הכפרים אבו שושה (ליד רמלה) ואל קובאב.

עם הכרזת העצמאות ופלישת צבאות ערב לשטחי ארץ ישראל השתלט חיל המשלוח המצרי על אשדוד וכוחות גבעתי, שהועברו פעם נוספת לחזית הדרום, פוצלו לקראת מתקפה תלת-חזיתית, במסגרתה היה צור מיועד לפקד על המאמץ הצפוני. ההפוגה הראשונה בלמה את המתקפה המיועדת של כוחות החטיבה, אך חיל המשלוח המצרי לא כיבד את ההפוגה, תקף את נגבה ובעקבות כך נתקל במתקפת נגד של כוחות החטיבה על אשדוד. מתקפת הנגד כשלה והכוח בפיקודו ספג אבדות קשות, אך צור היה בין האחרונים לסגת.

בהמשך התמנה למפקד גדוד 54 של החטיבה. וייסד פלוגת ג'יפים שנודעה בכינוי "שועלי שמשון"; פלוגה זו נודעה בקרבות המרים שניהלה באזור הדרום ובהם, בין היתר, הקרב על משלט 105, שחסם את הדרך מג'וליס לנגבה הנצורה. בקרב זה לחם צור בראש הפלוגה ואף נפצע קל. בין היתר כבשה הפלוגה את חוליקאת, שפתחה את הדרך של צה"ל אל הנגב. עוד לפני תום הקרבות מונה צור לפקד על חטיבה 17, בגיל 26 בלבד.

עם סיום מלחמת העצמאות מונה לראש המטה (רמ"ט) הראשון בפיקוד הדרום, תחת פיקודו של מפקד הפיקוד משה דיין. לאחר מכן מונה לעוזר ראש אג"ם האלוף מרדכי מקלף ועם מינוי מקלף לרמטכ"ל השלישי של צה"ל ב-1952, מונה צור לראש אגף כוח אדם (אכ"א). במסגרת תפקידו זה השתלם, בין היתר, בארצות הברית בנושא ארגון כוח אדם. ב-1953 נקרא על ידי הרמטכ"ל מקלף לחזור ולעמוד בראש אכ"א במטה הכללי. הוא עסק בביסוס יחידות החי"ר, בארגון תוכניות קידום לקצינים, בגיוס תקופתי ועוד. בסוף שנת 1953 הועלה לדרגת אלוף.

ב־15 בנובמבר 1955 מונה למפקד פיקוד המרכז, ובגזרתו בוצע טבח כפר קאסם. בינואר 1958 מונה צור לתפקיד ראש אג"ם ולסגן הרמטכ"ל, תפקיד בו כיהן עד ספטמבר אותה שנה. אחרי כן יצא להשתלמות ארוכה בצרפת, ממנה שב בספטמבר 1960. הרמטכ"ל חיים לסקוב החליף אותו בתפקיד ראש אג"ם במאיר זורע. עם סיום תפקידו של הרמטכ"ל לסקוב מונה צור למחליפו. מלבדו התמודדו על התפקיד גם יצחק רבין וחיים בר-לב. לפי עצת סגן שר הביטחון שמעון פרס, ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון החליט למנות לתפקיד את צור.

הרמטכ"ל השישי
ממוזער|250px|שמאל|ראש הממשלה לוי אשכול והרמטכ"ל צבי צור בטקס סיום של צנחנים קונגולזים, בבסיס אימונים בישראל
ממוזער|הרמטכ"ל, צבי צור; ראש אג"ם, יצחק רבין (מוסתר), וראש אמ"ן, מאיר עמית, בפגישה עם ראש משקיפי האו"ם אוד בול - 1963
בינואר 1961 מונה צור לרמטכ"ל ואחת מפעולותיו הראשונות היו למנות כסגנו את האלוף יצחק רבין. הייתה זו תקופה שקטה יחסית, כאשר הבעיה הביטחונית החמורה (מבחינת ביטחון שוטף) הייתה תקריות הגבול עם הסורים, אשר גבו מעת לעת קורבנות אזרחיים.

צור סבר כי אחת הבעיות של צה"ל היא משיכת כוח אדם איכותי, ולכן החליט ביוני 1961, בצעד מפתיע, לתת לקציני צה"ל מכונית שתשמש אותם (הייתה זו מכונית מסוג סיטרואן דה שבו).

צור הקדיש מחשבה להיערכות מול צבאות ערב ולהכנת צה"ל מבחינת הדוקטרינה והציוד. באוגוסט 1961 חשף בריאיון עיתונאי שליט מצרים גמאל עבד אל נאצר, את העובדה כי ישראל הצטיידה במטוסים חדשים מסוג מיראז' 3 ("שחק"), בתגובה להצטיידותה של מצרים במטוסי מיג 19. הרכישה הראשונה של המיראז' הרב-תכליתי בידי צור נועדה להביא לסיומה את היריבות בין מפקד חיל האוויר עזר ויצמן לאלופי חילות היבשה לגבי רכישות נשק עבור צה"ל. במקביל לרכישת המיראז' אישר צור רכישת טנקי מערכה מסוג צנטוריון תוצרת הממלכה המאוחדת.

במשך שנים שימש המיראז' כמטוס הקרב העיקרי של צה"ל והביא לתרומה ממשית בניצחון האווירי במלחמת ששת הימים. כן הצטייד הצבא כאמור בטנקים מדגם צנטוריון ובטילי נ"מ מסוג הוק. ההוק היא מערכת הגנה אווירית של טילי קרקע-אוויר חצי אקטיביים ליירוט כלי טיס בטווחים בינוניים, בגובה נמוך עד בינוני. עם בחירתו לנשיא ארצות הברית ביטל ג'ון פיצג'רלד קנדי את אמברגו הנשק שהטילו קודמיו על ישראל והיה האחראי למכירת הטילים לידי ישראל. קליטתם של כלים אלו אפשרה לצה"ל את יכולת ההכרעה במלחמת ששת הימים.
שמאל|ממוזער|250px|סלע הנצחה לצבי צור ב"מצפור צ'רה"
ב-5 ביולי 1961 שוגר שביט 2, טיל מתוצרת ישראל. התמונות ברחבי העולם, שהראו לצד הטיל את ראש הממשלה דוד בן-גוריון ואת סגן שר הביטחון שמעון פרס, גרמו לסערה ולהאצת מרוץ חימוש אזורי.

ב-28 בספטמבר 1961 אירעה בסוריה הפיכה צבאית, שבה הוכרז על פירוק קע"ם ("הקהילייה הערבית המאוחדת", האיחוד בין מצרים וסוריה). נשיא מצרים שלח אל סוריה חיילים, והייתה אפשרות למלחמה בין שתי המדינות.

ב-16 במרץ 1962 אירעה הפעולה הצבאית הגדולה ביותר במהלך כהונת צור כרמטכ"ל, היא מבצע סנונית, פשיטה על מוצבים סוריים מצפון לכנרת. בקרב נהרגו שבעה חיילים ישראלים מחטיבת גולני, ו-30 חיילים סוריים. הפעולה לא הביאה לשקט בגזרה, והתקריות נמשכו. בתקרית חמורה ב-19 באוגוסט 1963 נרצחו שני חברי גרעין נח"ל בהיאחזות אלמגור.

בדצמבר 1963 פרש צור מתפקידו.

תרומתו לחידוש חיל הים

צבי צור היה שותף מרכזי בשני אירועים מכוננים בתוכנית ספינות סער לחיל הים ובכך תרם להשגת הניצחון בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים.

בינואר 1963 אישר המטה הכללי בראשותו את התוכנית שהוצגה על ידי מפקד חיל הים, האלוף יוחאי בן נון, להצטיידות בכלי שיט מהירים החמושים בטילים, במספר המאפשר עליונות מבצעית.

בשנת 1969 הרחיב נשיא צרפת שרל דה גול את האמברגו הצרפתי על ישראל וכלל בו את הספינות הנבנות בשרבורג. אנשי חיל הים, עם ראש משלחת משרד הביטחון בפריז, אלוף (מיל') מרדכי לימון, העלו תוכנית למילוטן של הספינות מתחת לאפם של השלטונות הצרפתיים. התוכנית נדחתה על ידי משרד הביטחון, על מנת שלא לפגוע באספקת ציוד צבאי אחר. צור, שזכה לאמונם של שר הביטחון משה דיין וראש הממשלה גולדה מאיר, שכנע שניתן יהיה להעביר את הספינות לישראל מבלי לגרום לניתוק היחסים עם צרפת. מעורבותו הייתה בעלת משקל מכריע בהחלטת ממשלת ישראל למלט לישראל את ספינות שרבורג.

קריירה אזרחית
ממוזער|שמאל| 200px|צבי צור כיו"ר התעשייה האווירית.
250px|ממוזער|שמאל|צבי צור, 2004
שמאל|ממוזער|250px|מצפור צ'רה
עם פרישתו מונה צור למנכ"ל חברת "מקורות". בשנת 1964 מונה צור גם לראש ועדת ההתפלה במשרד ראש הממשלה. בתפקידו זה בחן צור תוכנית להקמת מתקן התפלה המבוסס על כור גרעיני שייצר גם חשמל. לבסוף התברר שהתוכנית יקרה מדי והוא לא יצא אל הפועל. צור פרש מתפקידו במקורות באוקטובר 1967 לאחר שתפקידו במשרד הביטחון קיבל אופי קבוע.

לקראת הבחירות לכנסת השישית, בשנת 1965, הצטרף צור לרפ"י, הוצב במקום השמיני ברשימתה ונבחר מטעמה לכנסת. עם זאת, כפי הנראה עקב האכזבה היחסית מכך שהרשימה זכתה רק בעשרה מנדטים, או בשל נטייתו לחיי המעשה (בניגוד לחיים הפוליטיים), פרש מן הכנסת כעבור שבועות ספורים והמשיך בתפקידו ב"מקורות".

עם מינויו של משה דיין כשר הביטחון, בחודש יוני 1967, הוזמן צור לשמש כעוזר לשר הביטחון ושימש בפועל כמעין סגן שר. על רקע סמכויותיו הרחבות נוצרה מתיחות בינו למנכ"ל המשרד, משה קשתי, שנאלץ להתפטר בסוף 1969. צור שימש בתפקיד כשבע שנים, עד לאחר מלחמת יום הכיפורים. במהלך השנים עסק דיין בעיקר בקשר הפוליטי עם הערבים והשאיר בידי צור את עיקר ההתעסקות בעניינים הצבאיים. צור ניהל מגעים עם ממשלת צרפת בניסיון לבטל את האמברגו, אך ללא הצלחה. במקביל ניהל מגעים עם בריטניה וארצות הברית במטרה להשיג נשק מהן. במלחמת יום הכיפורים סייע צור בתיאום מול האמריקאים בהפעלת הרכבת האווירית שסיפקה אמצעי לחימה ותחמושת לצה"ל.

לאחר מכן שימש במגוון תפקידים ניהוליים בכירים במשק הישראלי, בין היתר מנכ"ל "כלל תעשיות" (1974–1985), יו"ר בזק (1986–1987), סגן ומ"מ יו"ר "החברה לישראל", יו"ר "צים" (1987–1992), יו"ר כרמל אולפינים (1993) ויו"ר התעשייה האווירית (1993–1996). כמו כן כיהן כחבר הוועדה לאנרגיה אטומית. באמצע שנות השבעים, צור, סגן שר הביטחון, תמך ברכישה מוקדמת ככל האפשר של מטוסי מקדונל דאגלס F-15 איגל, והוא נתמך בעמדתו על ידי מפקד חיל האוויר, אלוף בני פלד. שלושת מטוסי F-15 הראשונים שנרכשו הגיעו לארץ בדצמבר 1976. חיל האוויר קיבל מטוסים מוקדם ובכמות רבה יותר מהציפייה המקורית, לפיה הרכישה תיקח לפחות עשור נוסף.

בשנת 1984 זכה צור בפרס התעשייה בקטגוריה הכללית, על פועלו בכלל תעשיות.

עוד בטרם פרישתו מצה"ל (בשנת 1962) היה צור למייסדו של שבט הצופים בשכונת צהלה.

צור היה פעיל מבחינה ציבורית גם בשנותיו האחרונות, וב-29 באפריל 2004 חתם על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות של אריאל שרון, הקובעת שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.

היה נשוי לרחל, בתו של משה שטרן, בעל בית מסחר למכונות לתעשייה. היה אב לגבע, גדעון ודן.

צבי צור נפטר מהתקף לב בביתו בתל אביב בשנת 2004 ונטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

הנצחה
בית הספר למ"כים של צה"ל נקרא "מחנה צור" על שמו.

ליד קיבוץ חוקוק, במקום הצופה על גיחון של המוביל הארצי החוצה את נחל עמוד, הוקם "מצפור צ'רה" ובו הסבר על המוביל הארצי ופועלו של צבי צור. במקום נערכים גם סיורים מודרכים על ידי חברת מקורות.

החברה הממשלתית למטבעות ומדליות הנפיקה בשנת 2008 מדליה בסדרה "ראשי המטה הכללי של צה"ל" ועליה דיוקנו.

לקריאה נוספת
 גיא אביעד, הרמטכ"לים - ראשי המטה הכללי של צה"ל בשנים 1948–1963, הוצאת מודן, 2021

קישורים חיצוניים



  אפרים לפיד, הרמטכ"ל ה-6 רב-אלוף צבי צור, מ.ת.ג, 2022


 כתבה על ביקורו של הרמטכ"ל צבי צור בגיסות שריון בשנת 1961 – באתר "יד לשריון"
 כתבה על מצעד יום העצמאות 1963- עם תמונות מקור מתוך אלבום שניתן לרמטכ"ל צבי צור – באתר "יד לשריון"

 שני אלמוג, השתקפויות של החברה בישראל בפקודות המנהיג הצבאי: ניתוח מקרה הרמטכ"ל, אתר אגודת חוקרי צבא-חברה בישראל, 20 במרץ 2022

הערות שוליים

קטגוריה:ראשי המטה הכללי
קטגוריה:סגני רמטכ"ל
קטגוריה:ראשי אג"ם
קטגוריה:מפקדי פיקוד המרכז
קטגוריה:ראשי אגף כוח האדם
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גבעתי (תש"ח)
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:יושבי ראש התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:יו"ר צים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:צהלה: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם רפ"י
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי צבא
קטגוריה:מנכ"לי מקורות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:חברי הוועדה לאנרגיה אטומית
קטגוריה:קציני צה"ל לשעבר בפוליטיקה הישראלית
קטגוריה:אישים שהונצחו על מדליות ישראל
קטגוריה:אישים שעל שמם בסיסי צה"ל
קטגוריה:חברי המטה הכללי של צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:זוכי פרס חיים הרצוג
קטגוריה:עצורי השבת השחורה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004