אהרן מגד

250px|ממוזער|שמאל|לוחית זיכרון לאהרון מגד
אַהֲרֹן מגד (12 באוגוסט 1920, כ"ח באב ה'תר"ף – 23 במרץ 2016, י"ג באדר ב' ה'תשע"ו) היה סופר, מחזאי ופובליציסט ישראלי. חתן פרס ישראל לספרות (2003).

מגד הוא מייצג מובהק של סופרי דור תש"ח. היבט זה בא לידי ביטוי בין השאר בכך שספריו, שהחלו להתפרסם בשנים הראשונות שלאחר הקמת המדינה, מבטאים את האכזבה הקשה של בני דור הפלמ"ח ממה שנחזה בעיניהם כהסתאבות החברה. שורשי "משבר המדינה" היו נעוצים בעובדה שהמדינה שהוקמה בהכרח לא יכלה להגשים את האידיאל הרצוי. לכן, גיבורי ספריו המוקדמים של מגד – כולל בספרים "חדוה ואני" ו"החי על המת" – הם בעצם אנטי-גיבורים, ההופכים מושא ללעג ולמיאוס.

ביוגרפיה
שמאל|ממוזער|250 פיקסלים|תפאורה להצגה "חנה סנש" בתיאטרון הבימה, 1958 (תפאורה מאת אריה נבון)
נולד בשם אהרן גרינברג בוולוצלאווק שבפולין, עלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1926, בגיל שש. גדל במושבה רעננה, שם ניהל אביו את בית הספר. אחר כך למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב והיה חבר בתנועת הנוער המחנות העולים. כשסיים את לימודיו בגימנסיה עבר הכשרה בקיבוץ גבעת ברנר, והיה חבר קיבוץ שדות ים בשנים 1938–1950.

בשנת 1940 עבר עם הקיבוץ למקומו הנוכחי, דרומית לקיסריה העתיקה. את סיפורו הראשון, "מטען של שוורים", כתב בשנת 1943. לאחר מכן שהה בארצות הברית בשליחות, ושב לישראל בשנת 1948 עם קום המדינה. בשנת 1950 כתב את ספרו הראשון, "רוח ימים". באותה שנה עזב את שדות ים ועבר לגור בתל אביב. בשנת 1952 נמנה עם מייסדי השבועון "משא" עם קבוצת חברים-סופרים, וערך אותו במשך 20 שנה. עבד כעורך ספרותי בעיתונים "למרחב" ו"דבר". בין השנים 1968–1971 כיהן כנספח תרבות בשגרירות ישראל בלונדון.

בשנת 1971 הופקה הסדרה העלילתית הראשונה של הטלוויזיה הישראלית, "חדווה ושלומיק", המבוססת על הרומן פרי עטו "חדוה ואני". ב-1977 וב-1978 היה סופר-אורח במרכז אוקספורד ללימודי עברית ויהדות שליד אוניברסיטת אוקספורד. פעמים אחדות יצא למסע הרצאות בארצות הברית, והיה סופר-אורח גם באוניברסיטת איווה שבארצות הברית.

מגד פרסם יותר מ-30 ספרים במהלך חייו. מחזותיו הוצגו ב"הבימה", ב"אהל" ובתיאטראות נוספים. ספריו תורגמו לשפות זרות והופיעו באנגלית (בתרגומו של רוברט וייטהיל-בשן), בספרדית, בצרפתית, ברוסית (בתרגומו של אברהם יהושע אלינסון), ובשפות נוספות.

נקבר בבית הקברות כנרת.

עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו, ברחוב רופין 26.

חיים אישיים
היה נשוי לסופרת אידה צורית, ובניהם הם הסופר איל מגד ועמוס מגד, מרצה להיסטוריה באוניברסיטת חיפה. אחיו הצעיר, מתי מגד, היה סופר וחוקר ספרות.

השקפות פוליטיות
בראיון ב־2000 תקף בחריפות את השמאל, האינטלקטואלים והתקשורת, בטענו כי השמאל הישראלי מפעיל "טרור רוחני", בו מי שאינו מסכים עמהם "נשרף". מגד ציין שקשה להשלים עם מגמות ההלקאה העצמית ההולכות ומתחזקות בעיקר בקרב האינטלקטואלים, "מגמות המובילות לכפירה בזכות ההתיישבות שלנו ובזכויותינו להגנה עצמית. זוהי התכחשות לזכותנו להתקיים כאן. כל המפעל הציוני­-התיישבותי מוצג כשורה של מיתוסים שיש להתנער מהם. אנו מאבדים את הכבוד העצמי, מתבטלים בפני אויבים שמצהירים השכם והערב על רצונם לחסלנו". מגד תקף גם את ההיסטוריונים החדשים, וטען כי הם מעוותים את ההיסטוריה של הציונות.

פרסים והוקרה
 1954 – פרס אוסישקין על ספרו "חדווה ואני"
 1957 – פרס ברנר
 1963 – פרס שלונסקי
 1965 – פרס אוסישקין על ספרו "החי על המת"
 1973 – פרס ביאליק, על ספריו "מחברות אביתר" ו"על עצים ואבנים"
 1979 – פרס פיכמן
 2003 – פרס ישראל לספרות
 2013 – יקיר העיר תל אביב-יפו

מגד זכה בפרסים רבים נוספים, בהם פרס עגנון וכן שלוש פעמים בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.

בדצמבר 2022 נקרא בתל אביב רחוב על שמו של אהרן מגד.

 מספריו
סיפורת

ספרי עיון ומסות
מסע הילדים אל הארץ המובטחת (1984)
אזור הרעש (1985)
שולחן הכתיבה (1988)
ארץ אבנים (2011)

ספרי ילדים
אל הילדים בתימן (1946)
אהבת נעורים (1980)
נדב ואימו (1988)

 מחזות 
חדוה ואני, במאי ישראל בקר, הוצג בהבימה, ספטמבר 1954
 חמש חמש הוצג בתיאטרון האהל, נובמבר 1956
בראשית, במאי א. קבצ'ניק, הוצג בהבימה, יולי 1962
חנה סנש, במאי אברהם אסיאו, הוצג בהבימה, מאי 1958
איי לייק מייק, במאי ישראל בקר, הוצג בהבימה, אוגוסט 1956
בדרך לאילת, במאי שרגא פרידמן, הוצג בהבימה, דצמבר 1951
העונה הבוערת, במאי א. קבצ'ניק, הוצג בהבימה, ינואר 1967
פויגלמן, בעיבודו ובבימויו של יורם פאלק, התיאטרון היידי, 1991
 לקריאה נוספת 
 נורית גוברין, אהרון מגד: חסד החיים, דיוקנו של בן-הארץ כסופר עברי, הוצאת כרמל, ירושלים, תשע"א 2011
נורית גוברין. פרס ישראל לספרות לאהרן מגד. בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ד', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, תשס"ח 2008, עמ' 65–68
נורית גוברין. אהרן מגד. חמישה פרקים על אהרן מגד. בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ה', הוצאת גוונים ואוניברסיטת תל אביב, תשע"ה 2015, עמ' 390–420
 אביבה מהלו, וכי עירום אתה?! - אמת ומיתוס בסיפורי דור הפלמ"ח, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2008
 גרשון שקד, החכם על הכסיל — על יצירתו של אהרן מגד, דפים למחקר בספרות 7, 1990, עמ' 163–188. 
 דורי, נ' (2020). בין סופרים לרעיותיהם: עיון משווה ברומן עוול למגד וברומן בחזרה מעמק רפאים לבאר. כעת ד'. עמ' 139 – 157.

קישורים חיצוניים



 מידע על אהרן מגד בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית







 אהרן מגד, הספרות ותחיית הלשון העברית, לשוננו לעם, כרך מט חוברת ג (תשנ"ח), עמ' 110–116, באתר האקדמיה ללשון העברית

 גיטה אבינור, "עינוי עצמי לתיאבון" (על עצים ואבנים), בצל הזכרונות: מאמרים בבקורת הספרות, מפעל סופרי חיפה, 1975
 יפה ברלוביץ, "הבריחה מן הזמן" (על מסע באב לאהרון מגד), משא לספרות, אמנות ועיון, בתוך: דבר, כ"ו טבת תשמ"א, 2 בינואר 1981, עמ' 18.
 יפה ברלוביץ, "הדטרמיניזם בעיצוב דמותו של בן הדור השני ביצירתו של אהרון מגד", עיתון 77, ירחון לספרות ותרבות, גיליון 28, אב התשמ"א, אוגוסט 1981, עמ' 38–39.
 יפה ברלוביץ, "הסיפור הקצר של אהרון מגדר וזיקתו לרומן (מבוא)", בתוך: אהרון מגד, מבחר סיפורים, בחרה והוסיפה מבוא: יפה ברלוביץ, אגודת הסופרים, תל אביב, 1989, עמ' 9 – 33.
 יפה ברלוביץ, "מסע: מיום כיפור לשיחות קמפ דייוויד" (על מסע באב לאהרון מגד), בתוך: יפה ברלוביץ, הטקסט המוסף, תל אביב, 1992, עמ' 108 – 115.

 אלי אשד, אהרן מגד / ירחי הדבש של פרופסור לונץ

 פרקים ראשונים מתוך הספר "החי על המת" באתר עם עובד

 לפימחברים/מגדאהרון.aspx מאמרי אהרן מגד באתר נתן אלתרמן



 רועי ארד, ריאיון לרגל 'עשרת הימים הנוראים'


 אריק גלסנר, על "עשרת הימים הנוראים", של אהרן מגד, הוצאת "חרגול", פורסם במוסף לספרות של "מעריב" בספטמבר 2010

 אריק גלסנר, על "זבובים", של אהרן מגד, הוצאת "אחוזת בית", פורסם במוסף לספרות של "מעריב", 1 בנובמבר 2008






 ירין כץ, ביקורת על קברות התאווה מאת אהרן מגד, בבלוג קורא בספרים, 11 במרץ 2013
 אריק גלסנר, על שלושה רומנים של אהרן מגד זכרו לברכה




 יוני ליבנה, ריאיון עם אהרן מגד, ידיעות אחרונות, 5 בספטמבר 2008




ארץ העברים, תל אביב, ה'תשי"א, באתר הספרייה הלאומית – ישראל
זיוה שמיר, על סופר עברי גדול ועל חבורת "משָׁרתיו" הנאמנה- על ספרו "מחברות אביתר", אתר מב"ע, דצמבר 2023

בעקבות מותו:


 צור ארליך, מגד, שיר שנכתב עם פטירתו של מגד, באתר "מידה", 23 במרץ 2016




הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרי דור הפלמ"ח
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות ושירה
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:זוכי פרס ניומן
קטגוריה:זוכי פרס ברנר
קטגוריה:זוכי פרס אוסישקין
קטגוריה:זוכי פרס קורט לספר היהודי
קטגוריה:זוכי פרס שלונסקי
אהרון
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:סגל למרחב
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כנרת
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2013
קטגוריה:שדות ים: אישים
קטגוריה:נספחי תרבות ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016