גרינלנד

גרינלנד (בגרינלנדית: Kalaallit Nunaat,  – "ארץ הכלשיט"; דנית: Grønland, ) היא מדינת אי וטריטוריה דנית אוטונומית שאינה חלק מהאיחוד האירופי. השפה הרשמית של גרינלנד היא גרינלנדית והאינואיטים הגרינלנדים הם ילידיה של גרינלנד.

האי גרינלנד נמצא בצפון האוקיינוס האטלנטי, מצפונו האוקיינוס הארקטי, ממזרחו ים גרינלנד וממערבו מפרץ באפין. זהו האי הגדול ביותר בעולם מבחינת שטח (2,130,800 קמ"ר) והמקום המאוכלס באוכלוסיית קבע בצפיפות האוכלוסין הקטנה ביותר מכל המקומות.

56,831 אנשים מתגוררים בגרינלנד נכון ל-2025. כ-89.5% הם אינואיטים גרינלנדים, העם הילידי של האי, ו-7% הם דנים. בירת המדינה והעיר הגדולה בה היא נוק. גרינלנד מקבלת סיוע כלכלי מדנמרק והתמ"ג שלה עומד על 4.48 מיליארד דולר נכון ל-2023.

 גאוגרפיה 

גרינלנד הוא האי הגדול ביותר בעולם בשטחו - 2,130,800 קמ"ר ו-84% משטחו מכוסה קרח. אם הקרח כולו יימס, יהפוך האי לארכיפלג. החלק הצפוני ביותר של גרינלנד אינו מכוסה על ידי קרחון משום שהאוויר באזור זה יבש מכדי שייווצר שלג, שהכרחי ליצירתו ולשימורו של קרחון.

בשל מיקומו של האי ב וקרבתו הרבה ל, האקלים ברוב שטחי האי קר מאוד. החורף ארוך ונמשך כמעט חצי שנה, במהלכו הטמפרטורות נמוכות באופן קיצוני מתחת לאפס, ומשקעים הופכים לקרח שנותר על פני האדמה. הקיץ חמים אך קצר ביותר, ונמשך כחודשיים.

פיורדים מצויים לכל אורך חופי גרינלנד. במזרחו של האי משתרע הפיורד הארוך בתבל, קנגרטיטיווק (Kangertittivaq), שאורכו 350 ק"מ. בשנת 2024, עקב המסת שלג וקרח הנובעת משינויי אקלים, זרמו מ-23 בספטמבר עד ל-11 באוקטובר 3.4 קמ"ק של מים מאגם קטאלינה (Catalina) שבמזרח גרינלנד אל קנגרטיטיווק. לא נרשמה פגיעה ביישובים עקב דלילותם באזור.

בעקבות הפשרת שלגים, בשנת 2016 התגלו סטרומטוליטים בחגורת האבן הירוקה של איסואה שנוצרה 3.7-3.8 מיליארד שנים לפני זמננו. אלה המאובנים העתיקים ביותר שהתגלו בכדור הארץ, בהפרש של מאות מיליוני שנים מהמאובנים העתיקים ביותר שנודעו קודם לכן. מגילוי זה של סטרומטוליטים מורכבים, שנוצרו מהצטברות שכבות של ביופילם בשלב כה מוקדם בהיסטוריה של כדור הארץ, עולה האפשרות שהחיים התפתחו לראשונה על כדור הארץ לפני למעלה מ-4 מיליארד שנים.

מבחינה גאוגרפית, גרינלנד שייכת ליבשת אמריקה הצפונית, אך מבחינה פוליטית ותרבותית היא משתייכת ליבשת אירופה. עיקר ההתיישבות האנושית בגרינלנד נמצאת בדרום-מערב האי, באזור החוף. נוק, הבירה, נמצאת בדרום חופה המערבי של גרינלנד. קאנק היא העיר הצפונית ביותר בגרינלנד, ומספר קילומטרים צפונית לה שוכן סיאורלפוק, שהוא היישוב הצפוני ביותר באי.

 היסטוריה 

קיימים ממצאים המעידים על נוכחות אנושית בגרינלנד לסירוגין החל מ-2500 לפנה"ס בקירוב, כנראה מאוכלוסיית אמריקה הצפונית. במהלך מאות שנים הגיעו גלי הגירה לאי, אך לא שרדו את התנאים הקשים בו. גל של שבטים ארקטיים מהמערב, המכונה "תרבות דורסט המאוחרת", הגיע אל הקצה הצפון-מערבי של האי. תרבות זו נעלמה בסביבות שנת 1300.

תרבות תולה שהופיעה באלסקה כ-200 שנה לפני הגעתה לגרינלנד, הגיעה לאי בסביבות 1200 לספירה. אנשיה התיישבו בשטחים נרחבים בחופים המערביים והמזרחיים של האי והסתגלו לתנאים הקשים. אוכלוסייתם היא היחידה ששרדה בגרינלנד ברציפות. תושבי גרינלנד האינואיטים המודרניים הם צאצאיהם.

מתיישבים מאיסלנד מצאו את דרום-מערב האי שומם כאשר הגיעו אליו בתחילת האלף השני. המתיישבים הסקנדינבים הקימו שלוש מושבות בדרום-מערב האי, אשר התפתחו במהלך מאות השנים הבאות. מקור השם "גרינלנד" מיוחס לאותם מתיישבים: באגדות העם הוויקינגיות, המבוססות באופן רופף על ההיסטוריה של האי, מסופר כי כאשר אריקר ראודי, המכונה אריק האדום, הוגלה מאיסלנד באשמת רצח, הוא הפליג בכמה אוניות – יחד עם משפחתו ועבדיו – כדי לחפש אי, שלפי השמועות היה קיים בכיוון צפון מערב לאיסלנד. כשהגיע אליו הוא קרא לו "גרינלנד" (ארץ ירוקה) כדי למשוך אליו מתיישבים נוספים. (אמנם, באותה תקופה האזור היה חם יותר אז ייתכן שהשם באמת השקיף על המקומות שבו הם ביקרו) התרמית הצליחה, ובאי נוסדה התיישבות שהחזיקה מעמד מאות שנים והגיעה בשיאה לאוכלוסייה של כ-2,500 נפשות. בהמשך בישוף נוצרי נשלח למקום.

לאחר כ-500 שנים נעלמו המושבות לחלוטין. סביר להניח כי היעלמות זו הייתה תוצאה של רעב ששרר במהלך המאה החמש עשרה, בתקופה הקרויה "תקופת הקרח הקטנה" שאופיינה בירידת טמפרטורות אחרי התקופה החמימה . ניתוח עצמות אדם מתקופה זו מראה תאימות גבוהה למצב של תת-תזונה.

ב-1386 הפכה גרינלנד לחלק מאיחוד קאלמאר, משום שהייתה חלק מממלכת נורווגיה העתיקה, ולאחר מכן לחלק מהמלוכה הכפולה דנמרק-נורווגיה. היא הייתה אחת ממושבות הכתר הנורווגי עד 1814.

בשנת 1815 נחתם הסכם קיל והאי עבר מרשות נורווגיה לרשות דנמרק. באביב 1933 פורסם פסק הדין במשפט הבוררות בין דנמרק לנורווגיה על הריבונות באי, שהכיר בריבונות דנמרק על גרינלנד כולה.
ב־1953 הפך האי לחלק אינטגרלי מממלכת דנמרק. 

בעשורים שקדמו לאוטונומיה, קידמה ממשלת דנמרק שורה של יוזמות שנועדו לפתח את אוכלוסיית וכלכלת האי. נזקן האדיר של יוזמות אלה (לרבות עיקור נשים, הפרדת ילדים ממשפחותיהם והעברתם לדנמרק ועוד) ממשיך לעורר סערה ציבורית בדנמרק ומחוצה לה (לדוגמה: פרשת SPIRAL). יש לציין כי יוזמות אלה לא נחשבו יוצאות דופן בשעתן והדהדו מהלכים דומים במדינות מערביות כגון בריטניה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, הולנד וצרפת.

ב־1 במאי 1979 קיבלה גרינלנד אוטונומיה (המכונה בדנית "Hjemmestyre") מידי הפרלמנט הדני, החלטה שנכנסה לתוקף בשנה שלאחר מכן. במהלך השנים עלו מספר הצעות לרכישת גרינלנד בידי ארצות הברית, אך כולן נדחו. במשאל עם שהתקיים בנובמבר 2008 הצביעו 75.54% מתושבי האי בעד הרחבת האוטונומיה מדנמרק; ההחלטה נכנסה לתוקף ב־21 ביוני 2009. מלכת דנמרק, מרגרטה השנייה, נשארה ראש המדינה של גרינלנד.

 פוליטיקה 
ממוזער|האִינַצִיסָרְטוּט

הפרלמנט של גרינלנד נקרא "אִינַצִיסָרְטוּט". יש בו 31 מושבים, והנציגים בו נבחרים בבחירה ישירה, יחסית וארצית לארבע שנים. שני נציגים גם נבחרים לפרלמנט הדני, הפולקטינג. בבחירות שנערכו בשנת 2009 זכתה לראשונה זה 30 שנה מפלגת השמאל הגרינלנדית אינואיט אטקטיגיט.

בשנת 2025/6 החלה מחלוקת בין ארצות הברית לבין מדינות אירופה על השליטה באי. 

 כלכלה 

ממוזער|שמאל|מטוס איירבוס A330neo של חברת אייר גרינלנד

כחצי מתקציבה השנתי של גרינלנד, כ-600 מיליון דולר, מגיעים ממענקים מממשלת דנמרק, חלק חשוב של התמ"ג.

משנות ה-80 המאוחרות אימצה ממשלת גרינלנד מדיניות כלכלית נוקשה שיצרה עודף בתקציב ואינפלציה נמוכה. המדינה סבלה מצמיחה שלילית בתחילת שנות ה-90, אך מ-1993 המצב הכלכלי השתפר.

מ-1990 רשמה גרינלנד גירעון בסחר הבינלאומי לאחר סגירת מכרות העופרת והאבץ האחרונים באי. נעשים חיפושים למציאת מינרלים ונפט, אך יעברו כמה שנים לפני שניתן יהיה להפיק מהם תועלת כלכלית. כיום גרינלנד תלויה מאוד בדיג ויצוא דגים. הענף הרווחי ביותר הוא דיג החסילונים.

המגזר הציבורי הוא הדומיננטי ביותר בכלכלת גרינלנד. התיירות באי היא הענף היחיד המציע פוטנציאל בטווח הקצר וגם הוא מוגבל עקב העונה הקצרה והעלויות הגבוהות הכרוכות בתיירות לאי.

 תקשורת 
שידורי רדיו בגרינלנד החלו בשנת 1958 על ידי KNR ובשנת 1982 החלו שידורי טלוויזיה.

 דמוגרפיה 
ממוזער|אישה אינואיטית גרינלנדית וילדה
האוכלוסייה מונה כ-56,699 תושבים (נכון ל-2024). מתוכם 88% אינואיטים מלאים או חלקיים. שאר 12 האחוזים הם ממוצא אירופאי, בעיקר דנים.

תוחלת החיים נמוכה במושגים מערביים, ועומדת על 74 שנים בכלל האוכלוסייה (לגברים: 71.28 שנים, לנשים: 76.82 שנים). שיעור הפריון הוא 1.91 צאצאים לאישה. האוכלוסייה מתפלגת ל-20.8% בגילאי 0 עד 14, 68.9% בגילאי 15 עד 64 ו-10.3% בגילאי 65 ומעלה.
אחוז ההתאבדויות באי הוא הגבוה ביותר בעולם: במדד שנבדק בין השנים 1980–2018, נמצא כי הממוצע הוא כ-96 תושבים לכל 100,000 איש בשנה. לצורך השוואה, הבאה אחריה היא ליטא, עם 24.4 מתוך 100,000 איש.

דתות
95% מהתושבים הם נוצרים פרוטסטנטים המשתייכים לכנסיית דנמרק הלותרנית-אוונגלית. הברית החדשה תורגמה לשפה המקומית במהלך מחצית המאה ה-18 בעזרת מלומד דני ואישה מקומית, ארנארסאק. כ-2.5% הם אתאיסטים ואגנוסטים. היתר הם נוצרים אחרים או מאמינים בדת השמאנית האינואיטית. גרינלנד מהווה מאז 1993 דיוקסיה נפרדת עם בישוף משלה.

 ראו גם 
 מוזיקה של גרינלנד

 לקריאה נוספת 
 ג'ארד דיימונד, התמוטטות, פרקים 7–8
 מארק ג'נקינס, כל צבעי הקרח, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 145, יוני 2010
 טים פולג'ר, האי הירוק, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 145, יוני 2010

 קישורים חיצוניים 
















 ביאורים 

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:איים באוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:דנמרק: גאוגרפיה
קטגוריה:אזורים בעלי שלטון עצמי
קטגוריה:חברות המועצה הנורדית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות דנית