המאה ה-17

המאה ה-17 היא התקופה שהחלה בשנת 1601 והסתיימה בשנת 1700.

בתקופה זו עלה כוחה של ממלכת אנגליה וארצות השפלה המאוחדות (מה שהיום מכונה הולנד) וירד כוחן של ספרד ופורטוגל.

לאורך המאה המשיכה מגמת הקולוניאליזם האירופי מהמאה ה-16, כאשר באמריקה הצפונית התרחבו שטחי השליטה הספרדית ונוסדו מספר מושבות בריטיות וצרפתיות; באמריקה הדרומית נוסדה קולוניה פורטוגזית משמעותית והושגו אחיזות מצד הצרפתים וההולנדים; בחופי אפריקה העמיקו הפורטוגזים את השליטה האירופית; בארכיפלג המלאי העמיקו את אחיזתן האימפריות של הספרדים, הפורטוגזים וההולנדים. במקביל השתלטה האימפריה הרוסית בהדרגה על צפון אסיה והפכה לאחת מהאימפריות הגדולות בעולם.

מבחינת הכלכלה העולמית – במאה זו המשיכה תפיסת המרקנטליזם את שגשוגה, ועלה וצבר השפעה מודל חברות הצ'ארטר , בו פעלו חברות מסחריות כמונופולים של סחר או קולוניזציה מטעם ממשלות, וצברו כוח פוליטי, צבאי וכלכלי שהשפיע עמוקות על הכלכלה והפוליטיקה העולמית. עם זאת, המאה התאפיינה בהכללה בתפוקה כלכלית נמוכה ורעב, בין היתר בגלל עידן הקרח הקטן, שבמחצית השנייה של המאה הגיע לשיאו.

תקופה זו היא נקודת מפנה במהפכה המדעית, עם תחילת פיתוח מנגנונים שיאפשרו הגעה למסקנות על מסד נתונים וניסויים, ולא על בסיס מסורות. בסוף המאה פרסם אייזיק ניוטון את חוקי התנועה של ניוטון שסיפקו מערכת חוקים אחידה לפיזיקה המודרנית.

אירועים עולמיים
 המאבק על הסחר העולמי 
במאה זו עלה החשיבות של הסחר הגלובלי העולמי, כאשר במרכזו המעצמות האירופאיות שניסו במהלך המאה לפתח מנגנונים ולייצר נכסים שיסייעו להן להפחית את הסיכון שהיה באותה העת למסעות סחר חוצי אוקיינוסים.

רקע זה הוביל למספר מלחמות על הדומיננטיות בסחר העולמי הימי. בסך הכל, בתקופה זו עלה כוחה של ממלכת אנגליה וארצות השפלה המאוחדות (מה שהיום מכונה הולנד) וירד כוחן של ספרד ופורטוגל.

נקודת ציון במאבק על שינוי כובד המשקל בין המעצמות החלה כאשר צ'ארלס הראשון עלה למלכות אנגליה בשנת 1625. צ'ארלס פעל רבות להגברת הדומיננטיות הימית של אנגליה ובניסיון לייעל את הצי האנגלי. במסגרת פעולות אלו, כבר בשנותיו הראשונות נכנס הן למלחמה מול ספרד (שהייתה כבר קודם יריבה של אנגליה במלחמת שלושים השנים) והן למלחמה מול צרפת. עם זאת, בשלב זה המערכה האנגלית לא השיגה את התוצאות המצופות, אולם מאבקי המשך לאורך המאה חיזקו במידת מה את האימפריה הקולוניאלית של האנגלים.

במהלך המחצית הראשונה של המאה הפכה ארצות השפלה המאוחדות לכוח המסחרי החזק באירופה, בין היתר על רקע המאבק שהחלו בסוף המאה שעברה, מול הספרדים ובעיקר מול הפורטוגזים, על נתיבי הסחר העולמיים. איחוד ארצות השפלה התנהל בצורה ייחודית של ביזור כוח – כל פרובינציה התנהלה באופן חופשי למדי משלטון מרכזי חזק, ובתוך כל פרובינציה התנהלו הערים הגדולות באופן עצמאי יחסית. סביבה כלכלית זו סיפקה לפרובינציות המאוחדות כלכלה גמישה וחדשנית לתקופתה. אולם לצד זאת, הדומיננטיות של ארצות השפלה המאוחדות הובילה לחיכוך מתמיד עם מעצמות נוספות והייתה הרקע לסדרה של מלחמות בין ההולנדים והאנגלים במהלך המאה. במהלך מלחמות אלו, הפעילו האנגלים מספר מנגנונים במטרה להגביר את הדומיננטיות שלהם ולהחליש את זו של ארצות השפלה המאוחדות, בהן חוקי הסחר הימי בשנות ה־60 של המאה. עד סוף המאה הצליחו האנגלים לייצר לעצמם יתרון כלכלי שבא לידי ביטוי בין היתר באיחודן של מושבותיהם באמריקה הצפונית סביב כיבוש ניו יורק מההולנדים. מהלכים אלו, לצד יתרונות מבניים כמו גודל אוכלוסייה ושטח, הביאו לכך שבמחצית השנייה של המאה עקפו צרפת ואנגליה את ארצות השפלה המאוחדות בהובלת הסחר הבין־לאומי.
 עידן הקרח הקטן 
המאה ממשיכה את תקופת "עידן הקרח הקטן" מין המאה הקודמת – וישנה ירידה יחסית בטמפרטורה העולמית. על פי ההערכות של שכלול ממוצע של כל חצי הכדור הצפוני, הייתה לאורך המאה כולה ירידה בהשוואה למאות הקודמות, כאשר ישנם עליות וירידות במידת האינטנסיביות של התופעה. עם זאת, באזורים מסוימים, ביניהם אנגליה – בה תועד המאורע היטב – ספגו ירידה עזה במיוחד של הטמפרטורה.

אנגליה נכנסה לתקופת השיא של "עידן הקרח הקטן" החל משנת 1645, כאשר בנקודת השיא אנגליה הייתה למעלה מחצי מעלה פחות מהממוצע של חצי הכדור הצפוני (תרחיש קיצוני מאוד בכל המילניום השני), והפער לעומת ראשית המאה ה־21 מוערך בכ־2 מעלות.

עם זאת, במקומות אחרים השינויים האקלימים השפיעו באופן שונה. במזרח סין לא הורגשה התקררות כלל. באפריקה ובמרכז ודרום אסיה היו בצורות מתמשכות. אמריקה הצפונית חוותה גם תקופה קרה יותר, אך גם יובש יחסי של גשמים.

 קולוניאליזם 
 אמריקה 
במחצית הראשונה של המאה, החלו להגיע לאמריקה הצפונית מתיישבים אירופאים, ומתיישבים מאנגליה, צרפת, הולנד, שוודיה וספרד הקימו מושבות ביבשת. הסיבות להגעת האירופאים היו מגוונות, אולם במקרים רבים היו קשורות למשברים באירופה, דוגמת רעב המוני, מלחמות אזרחים, מאבקי דת וכדומה. האירופאים ניהלו עם העמים הילידים קשרי מסחר מחד, אולם מאידך גם מאבקים מתמשכים סביב שליטה בטריטוריות ובמסחר, וסביב הבדלי תרבות. במקרים רבים נאבקים חלק מהעמים הילידים לצד האירופאים חלק מהמאבקים הפנימיים בין העמים הילידים או בין האירופאים עצמם. במחצית השנייה של המאה השיגו האנגלים והצרפתים את עיקר הדומיננטיות בצד האטלנטי של אמריקה הצפונית (זאת לצד הספרדים ששלטו על שטחים גדולים בדרום היבשת כבר מסוף המאה שעברה) ועד סוף המאה ביססו השתיים את הטריטוריות צרפת החדשה, אמריקה הבריטית וכן טריטוריית חברת מפרץ הדסון.

באמריקה הדרומית אזורי החוף היו בשליטת פורטוגל (החוף המזרחי) וספרד (החוף המערבי), אם כי בעשורים הראשונים של המאה הייתה פורטוגל בשליטת הכתר הספרדי ומעשית שלטה בשני צידי החוף. בשנים האחרונות של המאה גילו הפורטוגזים הקולוניאליים מצבורי זהב משמעותיים בברזיל, ואלו השפיעו על הכלכלה של הכובשים והנכבשים גם יחד.

נקודות ציון:
1606: ראשית המושבות הבריטיות באמריקה הצפונית – עם הקמת מושבת בווירג'יניה.
1608: ראשית התיישבות הקבע הצרפתית בקנדה – תחילת ההתיישבות הצרפתית בקוויבק.
1620: הגעת "מייפלאור" – בספינה הגיעו מאנגליה 102 מתיישבים, לקרבת האזור בו נמצאת בו פלימות', מסצ'וסטס המודרנית. מנהיגי המשלחת ניסחו את הסכם מייפלאואר, מסמך קצר שהיה המסגרת הממשלתית הראשונה שנכתבה וחוקקה בשטח שלימים יהפוך לארצות הברית. מסע זה הוא הבסיס למסורת "חג ההודיה".
 1622: טבח ג'יימסטאון – בהתיישבות האנגלית ג'יימסטאון באמריקה הצפונית נרצחו כ-347 אנשים בסדרה של התקפות פתע של שבט הפּאוֹהָאטן (Powhatan). טבח ג'יימסטאון הצדיק בעיני האנגלים התקפות נגדיות על המקומיים והחרמת שטחים, והחל מעשית את מלחמות האינדיאנים.
 1636: מלחמת הפקווט  – מאבק בין שבט הפקווט לבין המתיישבים האנגלים ובעלי בריתם, שבטים הילידים־אמריקאים שנשלטו קודם לכן על ידי הפקווט.
 1701-1640: מלחמת הבונים  – לאחר התפתחות סחר פרוות הבונים בין שבטי האירוקוי לאירופאים, האירוקוי לחמו בשבטים סמוכים ובמתיישבים צרפתים במטרה להגדיל את שטחם. לאחר שמתיישבים הולנדים ציידו אותם בנשק חם הצליחו האירוקוי לגרש משטחם כמה תרבויות מקומיות.
 1676-1675: מלחמת המלך פיליפ  – על רקע מתיחות מתמשכת בנוגע לסחר, התאחדה קואליציה של שבטים אמריקאים ילידים תחת הנהגת ווַאמפָּנוֹאֶג  ויצאו למלחמה מול המתיישבים הפוריטנים האנגלים ובני בריתם המוהיקנים .

 אפריקה 
בתחילת המאה הפכו ההולנדים לגורם הבולט סחר העבדים הטרנס-אטלנטי, אולם במהלך המאה מתערערת ההגמוניה שלהם, כאשר האימפריות הצרפתית והבריטית משתלטות על מחצית מנתח השוק ולוקחות לשם כך כמות רבה של תושבים, בעיקר משטח במערב אפריקה שנמצא בין אזור סנגל ונהר ניז'ר. אם במאות הקודמות סחר העבדים היה בהיקף קטן יחסית, במאה זו הביקוש לעבדים עלה בחדות במקביל לפיתוח מטעי הסוכר באיים הקריביים ומטעי הטבק באזור צ'ספיק באמריקה הצפונית. על פי חלק מההערכות בתקופה זו הוצאו מאפריקה מדי שנה כ־10,000 איש, או מעט למעלה מכך, למטרות סחר עבדים.

במהלך המאה ביססו ההולנדים קולוניה בנקודת עצירה חשובה מסביב לאפריקה – כף התקווה הטובה. באמצע המאה הקימו ההולנדים את מושבת הכף ההולנדית ובעשורים האחרונים של המאה התמודדו ההולנדים עם שלוש מלחמות גרילה מול הקויסאנים, שכמעט ומביאים לסופה של המושבה בשנת 1659.

האימפריה הפורטוגלית הרחיבה לאורך המאה את שליטתה בחופי אפריקה. פשיטות מתמשכות של נוודים–שודדים על ממלכת מוטאפה , ממלכה ידידותית לפורטוגזים במזרח אפריקה, גרמה להם לבקש עזרה מהפורטוגזים, והם מעמיקים בהדרגה את השפעתם על כל אזור נהר הזמבזי. עם זאת, הניסיונות של הפורטוגזים להעמיק את השפעתם מעט צפונה יותר, באזור נהר הרובומה , נבלמים בסוף המאה.

נקודות ציון:
 1661: התיישבות בריטית באפריקה – ההתיישבות הקבועה הראשונה של האימפריה הבריטית באפריקה, באי בנהר גמביה.

 התפשטות האימפריה הרוסית 
האימפריה הרוסית של ראשית המאה הייתה אימפריה די גדולה בתפר בין מזרח אירופה לצפון אסיה. במהלך המאה השתלטה האימפריה בהדרגה על עוד ועוד חלקים בצפון אסיה, ועד סוף המאה הפכה לאחת מהאימפריות הגדולות בעולם.
 1613-1608: כיבוש מוסקבה – הצבא הפולני–ליטאי השתלט על העיר.
 1613: תקופת שושלת רומנוב – עליית השושלת לשלטון האימפריה סיימה תקופה של כאוס יחסי והכניסה את רוסיה להתאוששות הדרגתית.
 1639: הגעת רוסיה לאוקיינוס השקט – חלוצים רוסים מקימים מושבה רוסית בגבול האוקיינוס השקט ומותחים מזרחה את תחום השפעתה של האימפריה. כעשור לאחר מכן מוקמת באזור עיר רוסית ועד סוף המאה מהדקת בהדרגה רוסיה של שליטתה בצפון מזרח אסיה.

 כלכלה 
 צמיחת הסחר הגלובלי 
במאה זו הסחר הגלובלי על פני מרחקים ארוכים נמצא במגמת עליה, כאשר מעצמות אירופאיות החלו לייבא יותר סחורות ממקומות מרוחקים. מרבית הסחורות שנדדו על פני מרחקים גדולים בתקופה זו היו תבלינים וגידולים אחרים שהיה קשה לגדל באירופה, מכיוון שאלו יכלו להימחר בסכומים גבוהים מספיק שיצדיקו את הסיכון שבסחר הגלובלי המתפתח. המעצמות האירופאיות ניסו במהלך המאה לפתח מנגנונים שיסייעו להן להפחית את הסיכון.

תעריפי השילוח של הסחורה הימית בין המזרח רחוק לאירופה ירדו במהלך המאה באופן משמעותי ותרמו להתפתחות הסחר הימי הגלובלי. אם המחירים בתחילת המאה היו כ־30-32 ליש"ט לטון, כחצי מאה לאחר מכן המחירים ירדו בכ־50-23%. הערכות של כלכלנים תולות את אחת הסיבות לכך בהתייצבות של מרידות מקומיות במזרח אסיה שהתמתמנו סביב 1640, אם כי גורמים נוספים השפיעו על שינויי המחיר, ביניהם התחזקותן של חברות המונופול האירופאיות. ההתייצבות הביטחונית פישטה את ההתאגנות שספינות סוחר הייתה צריכה לעשות כדי לסחור בביטחה יחסית, והקטינה הוצאות ביטחון. הזינוק בסחר הגלובלי, שזינק במיוחד בשלושת העשורים הראשונים של המאה, תרם לא רק לכלכלתן של האימפריות האירופאיות, אלא גם לצמיחתם של אזורי סחר חשובים במזרח הרחוק, דוגמת יפן, והסחר שיזמו האירופאים הגביר את הסחר המקומי בין ערי נמל בארכיפלג האינדונזי לבין היבשת והגביר את היצע הסחורות באזור. עם זאת, לקראת אמצע המאה חברת הודו המזרחית ההולנדית הצליחה לייצר באזור זה מונופול שגרם לכך שהרווחים על הסחר הגיעו ברובם המשמעותי להולנדים עצמם ולא לסוחרים מקומיים.

החל מאמצע המאה נקלע הסחר הגלובלי למשבר שהשליך על המעצמות האירופאיות, כולל חברת הודו המזרחית ההולנדית הדומיננטית, והשליך במיוחד על כלכלות המזרח הרחוק. לקראת סוף המאה גם עלו במידת מה תעריפי השילוח שייקרו את הסחר בשנית, אולם כמות הסחורות לקראת סוף המאה הלכה ועלתה, ככל הנראה בעקבות עליה הן בביקוש לסחורות באירופה והן בהיצע הסחורות במזרח הרחוק.

 מרקנטליזם 
מאה זו, ובעיקר המחצית השנייה שלה, הייתה תקופת השיא של המרקנטליזם, תפיסה כלכלית המעודדת אומות לחזק את כלכלתן על חשבון כלכלות אחרות. הוגי התקופה שקידמו תפיסה זו, כמו ז'אן-בטיסט קולבר ותומאס מון , הגדירו את משאבי הטבע כאמצעי חיוני לשגשוגה של אומה, כך שאם אין לאומה משאבים אלו, עליה להשיגם במסחר שישאיר את המדינה במאזן חיובי של ייצוא מול ייבוא. תפיסה זו עודדה פיתוח ייצור בקולוניות, כאשר כל התוצרת מוחזקת על ידי מונופול בשליטת המעצמה. תחת כלכלה מרקנטליסטית שאפו אומות לדכא את רצונותיהם של התושבים כלפי מותרות שיגבירו ייבוא ויפרו את המאזן.

 חברות הצ'ארטר 
חברות הצ'ארטר  הן מודל כלכלי בו פועלות חברות מסחריות כמונופולים של סחר או קולוניזציה מטעם ממשלות. המודל שהחל בסוף המאה שעברה צבר תאוצה במהלך המאה, בה הוקמו כמה מחברות הצ'ארטר המשמעותיות ביותר, כמו חברת הודו המזרחית הבריטית, שהתאפיינה בהון אדיר וכוח צבאי משמעותי, והייתה חלק מהגורמים שהגבירו את הדומיננטיות של האימפריה הבריטית ברחבי העולם.

נקודות ציון:
1600 – ייסוד חברת הודו המזרחית הבריטית – לימים החברה הגדולה בעולם שפעלה במודל חברות הצ'ארטר , שפעלו כמונופולים של סחר או קולוניזציה מטעם ממשלות. השפעתה הפוליטית וכוחה הכלכלי של החברה השפיעו רבות על התפתחותה של האימפריה הבריטית לאורך המאה.
 1602 – ייסוד חברת הודו המזרחית ההולנדית – לימים חברת המסחר והספנות הגדולה ביותר טרם המאה ה־18. החברה יצאה למסע התרחבות קולוניאלי שהתבסס על החזקת מניות ולא על שליטה מלכותית. ספינות סוחר הולנדיות שטו ברחבי העולם, מובילות את "עידן הזהב של הרפובליקה ההולנדית".

 מגמות כלכליות נוספות 
 התרחבות כלכלת סין – סין, שעל פי חלק מההערכות הייתה הכלכלה הגדולה בעולם עוד לפני תחילת המאה, חוותה בסוף המאה שגשוג כלכלי תחת שושלת צ'ינג, תוך ניצול יעיל יותר של משאבי טבע כמו תה, טבק וסוכר.
 גילדות – במהלך המאה תופעת הגילדות הולכת וצוברת תאוצה בצפון מרכז אירופה, וקיימת במידה מסוימת במקומות נוספים באירופה.
 מחסור בזהב וכסף באירופה – לאחר שבמאה שעברה הצטרפות של מלאי גדול חדש של כסף לשוק האירופי וגרם לאינפלציה ושחיקה בערך המטבע, במאה זו התאפיינה אירופה, בהכללה, במחסור כרוני בכסף וזהב שהקשה על ממלכות לספק את צורכי התושבים.
 משבר דגנים באימפריה הספרדית – תקרת מחירים שנקבעה בספרד, הקשתה על שוק הדגנים המקומי להתמודד עם תקופה של פגיעה בגידול. השיתוק בשוק גרם לנטישת אזורי כפר ולמחסור, ועל פי חלק מההערכות זו אחת הסיבות לירידת עוצמתה של האימפריה הספרדית, שהייתה בין הדומיננטיות ביותר בעולם במאה הקודמת.
 שינוי בתפיסות נוצריות לגבי כלכלה –
 הזרם הקלוויניסטי החל לראות בהצלחה מסחרית ערובה להשגחה אלוהית, מה שעודד, חברתית ותרבותית, הצלחה כלכלית.
 באירופה הפכה לנפוצה יותר גישה שמחליפה את החובה הנוצרית לסייע לעניים, בגישה לפיה צדקה לעניים מעודדת את בטלנותם ומובילה אותם לדרך רעה. עם זאת, החלה מגמה מסוימת של חסד באמצעות מתן סיוע לחסרי־כל באמצעות העסקתם בעבודות מסוימות. נושא זה אף הוסדר בחוק לקראת סוף המאה בדנמרק-נורווגיה ובברנדנבורג-פרוסיה.

 סכסוכים פנימיים ותמורות פוליטיות 
ממוזער|קרב וינה (1683) הביא לסיום ההתרחבות של האימפריה העות'מאנית אל תוך אירופה

 אירופה 
 מתיחות בורבון–הבסבורג 
מאה זו באירופה התאפיינה במאבק מתמשך בין בית הבסבורג לבית בורבון. בסיס הכוח של ההבסבורגים היה בממלכת הבסבורג, האימפריה הרומית הקדושה וספרד, ובסיס הכוח של בורבון היה בצרפת, אליה הצטרפו, לפחות בחלק מהמקרים, מנהיגים פרוטסטנטים מצפון אירופה דוגמת אנגליה ומדינות סקנדינביה. המאבק המשיך מגמות מהמאות הקודמות שנגעו למאזן הכוחות באירופה, אבל הפך מורכב ונפיץ עוד יותר בעקבות הרפורמציה הפרוטסטנטית והפיצול בתוך הנצרות. לאורך המאה הציתו המתיחות בין בתי המלוכה מלחמות שונות. ההקצנה של חלק מהמנהיגים והתפיסה בתאוריית "דומינו" לפיה הפסד במלחמה אחת עלול לגרור הפסדים במלחמות העתידיות, הקצינו כל מלחמה והאריכו אותה. הפיצול הדתי עורר מלחמות אזרחים ארוכות בתוך אירופה. כל מלחמה הסתיימה בהסדר מסוג אחר. בצרפת הוחלט לתת זכויות דת למיעוט הפרוטסטנטי, ואמצעים להגן על זכויותיהם (אם כי לאורך המאה לא תמיד ניתנו הזכויות במלואן). בהולנד המדינה פוצלה לשני מחנות. באימפריה הרומית הקדושה הוחלט (במאה הקודמת) שתושבי כל נסיכות יצטרכו לקבל על עצמם את הדת השלטת של הנסיכות, בהתאם להחלט הנסיך/דוכס השולט בה.

הסידור החדש באימפריה הרומית הקדושה הגיע במהירות לנקודת רתיחה בכל פעם שמוות של נסיך/דוכס גרם להחלפת הדת השלטת. למשל, מות דוכס קתולי בשנת 1609 והחלפתו בדוכס פרוטסטנטי אמור היה לגרום מעשית גירוש הקתולים מהנסיכות. ניסיונות למצוא פתרונות למצב לא עלו יפה, ומשברים דיפלומטיים ופרעות גרמו להקמת ברית הגנה של נסיכויות פרוטסטניות שמטרתה הייתה לספק הגנה זו לזו. ברית זו קיבלה גיבוי צבאי גם מצרפת ואנגליה, אולם התחזקותה של הברית הובילה לברית קתולית נגדית של הנסיכויות הקתוליות באימפריה בגיבוי ספרד והאפיפיורות. באחת ממחלוקות הירושה, סביב השליטה בבוהמיה, פלשו הספרדים לנסיכות כדי לתמוך בנציגיהם, מה שהפעיל את מנגנון הבריתות ההדדיות והכניס את מעצמות אירופה למלחמת שלושים השנים (1618–1648). התפתחות המלחמה גררה לתוכה גם את הרפובליקה ההולנדית, לצידן של האנגלים והצרפתים (ואל כל אלו הצטרפו גם את שוודיה ודנמרק), ונגד ספרד, והציתה את ההמשך של מלחמת שמונים השנים שהגיע לכדי הפסקת אש בתחילת המאה, והשתלבה במספר מלחמות אזוריות נוספות. המלחמות החוזרות במרכז אירופה הביאה להפחתת האוכלוסייה באזורים מסוימים לפחות ממחצית לעומת תחילת המלחמה. בשנת 1648 נחתם שלום וסטפאליה שהביא לסיומן של כל המלחמות גם יחד. ההסכם ביטל את הסיכום מהמאה שעברה לגבי החלוקה הקתולית–פרוטסטנטית באימפריה הרומית הקדושה והחליף אותו בסידור שמצריך הסכמות רחבות יותר חוצי מחנות. בנוסף, הושגו הסכמות נוספות ביניהן העבירה האימפריה הרומית הקדושה שטחים ופיצויים לשוודיה וצרפת, במטרה – בעיקר של בית בורבון בצרפת – לרסן את עוצמת ההבסבורגים. שלום וסטפאליה נחשב למשך יותר ממאה שנים כעוגן הדיפלומטי שמייצב את מאזן הכוחות האירופי. עם זאת, ההסכם לא מנע חיכוכים נוספים, והמלחמות בין צרפת וספרד למעשה לא נפסקו (למען לטובת תמיכה בספרדים במלחמתם מול העות'מאנים בשנת 1663), וכן חודשו מלחמות אחרות דוגמת מאבקם של השוודים באיחוד הפולני-ליטאי ובני בריתם שחודש בשנת 1655 במלחמה הצפונית הקטנה. עיקר הישגו של שלום וסטפאליה שהצליח לסיים תקופה באירופה בה מלחמות הדת בין הקתולים לפרוטסטנים היו לב ליבו של הסכסוכים המדממים, אולם ההסכם לא פתר מלחמות משיקולים אחרים. כך, בעידן החדש הזה באירופה, הסכסוך בין בית הבסבורג לבורבון שוב הפך חשוב יותר ועיצב את הבריתות, ולא החלוקה הדתית, וממלכות עם דתות שונות לעיתים שיתפו פעולה נגד יריבה שדתה משותפת לאחת מהן.

 מגמות דמוגרפיות 
מאה זו המשיכה את המגמה של המאה הקודמת של עליית חשיבותן וצמיחתן של הערים הגדולות באירופה, עם דגש על ערי הנמל הגדולות. עליית חשיבות הסחר האטלנטי הגיעה במאה זו לנקודת מפנה, כאשר ערי הנמל במערב אירופה זוכות ליתרון ברור מול ערי הנמל בים התיכון או בים הבלטי. אם בראשית המאה, היו ערי "ברית הנזה" הצפוניות או רפובליקת ונציה בין מוקדי הסחר החשובים של אירופה, הרי במהלך המאה התמודדו עם דעיכה כלכלית, ואמסטרדם שהייתה בסוף המאה הקודמת אחד ממוקדי המסחר לצידן, שמרה על הדומיננטיות שלה, אם כי בהדרגה איבדה את מקומה לפריז ולונדון בהתאמה.

צמיחת הערים הייתה חסרת תקדים בהיסטוריה האירופית. לצורך ההשוואה, פריז של אמצע המאה ה־14 הייתה שיאנית האוכלוסייה של ימי הביניים עם כ־220,000 תושבים, ופריז בשיאה במאה זו הגיעה לסביבות 440,000 תושבים.

עם זאת, תמריצים פוליטיים וכלכליים שגרמו לחקלאות לא יעילה, גרמו לקושי לספק מזון לאוכלוסייה הצומחת. בעיה זו הוחמרה בגלל השפעות של עידן הקרח הקטן, שגרם לבצורות ולגורמים שהגבירו תחלואה. לצד המשברים הרבים שקפדו את אוכלוסיית אירופה במאה זו (למשל, אובדן רבע מאוכלוסיית גרמניה במלחמת שלושים השנים), תוחלת החיים הממוצעת מוערכת בסביבות ה־25 שנים, אם כי סביר להניח שבערים הגדולות תוחלת החיים אף ירדה לסביבות ה־20 שנים. במגמות אלו משפחה הייתה צריכה להביא בממוצע יותר מ־6 ילדים כדי לשמר את אותה כמות אוכלוסייה. עליית האוכלוסייה הייתה משמעותית במיוחד בבריטניה, שם החקלאות, הייצור והמסחר נהנו מתנאים של חדשנות, וכן ברוסיה שהתפשטה לכיוונים בהם האוכלוסייה הייתה דלילה.

 התחזקות הפרלמנט וזכויות האדם באנגליה 
באנגליה של אמצע המאה התחזקה בהדרגה התפיסה שלעם האנגלי יש זכות להדיח ולהעניש מלך עריץ, תוך הישענות על הוגי דעות דוגמת ג'ורג' ביוקנן , וכן על פרשנויות של הוגים נוצרים והוגים מרומא הקלאסית. תפיסות אלו עמדו בלב פעולתם של אנשי פרלמנט פוריטנים ותומכיהם, שקראו להדיח באשמת "בגידה" את המלך, צ'ארלס הראשון. התחשות זו החלה את מלחמת האזרחים האנגלית (1651-1652) בין תומכי הפרלמנט לתומכי המלוכה. במהלכה מתים כ־10% מאוכלוסיית אנגליה, ובסופה ניצחון תומכי הפרלמנט והוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון. תומכי הפרלמנט ייסדו מחדש את אנגליה כרפובליקה ללא מלך בשם "חבר העמים של אנגליה". הרפובליקה שרדה כעשור וחצי עד לשובם של המלכים האנגלים לכס.

אולם הפיכה נוספת הדיחה את המלך המכהן בידי תומכי הפרלמנט. הפעם הייתה זו המהפכה המהוללת (1689). הפעם הפרלמנט הגיש בפני המלך החדש מסמך זכויות שהגדיר את התנאים לפיהם המלך יכול לשלוט על נתיניו ואת מגבלות הכוח שלו. לצד הגבלת כוחו של המלך, הפרלמנט העביר חוקים להגברת זכויות האזרח במדינה, דוגמת חוק הזכויות וחוק הסובלנות .

שינויים אלו הושפעו מרעיונות הומניסטיים של הוגים שונים, דוגמת תומאס הוקר  – שפירט גישה ראשונית של האמנה החברתית, לפיה בני אדם זכאים לזכויות אדם מעצם היותם – וג'ון לוק, שכתב בשנת 1689 את ספר ההגות הפוליטית "שתי מסכתות על ממשל מדיני".

 התפתחויות נוספות באירופה 
תור הזהב של הולנד – הרפובליקה ההולנדית שנודעה בשם ארצות השפלה המאוחדות, לאחר שקיבלה עצמאות מספרד בשנת 1648, הפכה לכוח המוביל בכלכלה ובפוליטיקה של אירופה, ויצאו ממנה חוקרים ואמנים שהשפיעו על מדינות רבות. במאה זו חוותה הולנד גם משברים, כמו שיגעון הצבעונים שהוביל לפשיטות רגל בשנת 1637.
 פרעות ביהודי מזרח אירופה – באמצע המאה התרחשה סדרה מתמשכת של אירועי פרעות במזרח אירופה, בין היתר על רקע מתיחות בין רוסיה לפולין–ליטא.
 1649-1648: גזירות ת"ח ות"ט – פרעות קשות במיוחד ביהדות אוקראינה ובקהילות מסוימות של פולין–ליטא. אחד מאירועי הפרעות הגדולים בתולדות העם היהודי.
 1655: פוגרום בקהילות יהודיות בפולין–ליטא מצד הקוזאקים והרוסים במהלך מלחמת רוסיה–פולין.
 1660: פוגרום הרסני נוסף בקהילות יהודיות בפולין–ליטא. חלק מהקהילות היהודיות נמחקו ואחרות הצליחו לשמור מהונן ולבנות עצמן מחדש. שמירת ההון הגבירה את חשיבותם הכלכלית של הקהילות היהודיות לאחר המלחמה.
 אנרכיזם – בשנת 1649 ג'רארד וינסטנלי וקבוצת אנשים מנסים להקים בבריטניה מושבה חלוצית בעלי מאפיינים אנרכיסטיים.
 חוזה ליסבון (1668)  – פורטוגל קיבלה הכרה לעצמאותה מספרד, בתום מלחמת השבת הכתר הפורטוגזי.
 מצור עות'מאני על וינה – במסגרת מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699), בפעם השנייה מאז היווסדה, צרים העות'מאנים על וינה. המלחמה מתחוללת בין האימפריה העות'מאנית וחאנות קרים לבין האימפריה הרומית הקדושה, רוסיה הצארית, האיחוד הפולני-ליטאי והרפובליקה של ונציה.
 אירופה כאזור נפרד ומוגדר – במאה זו החלו מנהיגים ואנשי רוח אירופאים להתייחס לאירופה באופן יותר זהותי ומושגים כמו "האינטרסים של אירופה" קיבלו יותר משקל. הראיה באירופה כאזור מוגדר ומובחן התבססה גם על כך שבשלב זה מדינות אירופה חלקו ביניהן מספר מאפיינים משותפים, דוגמת התבססות על המשפט הרומי, השימוש בלטינית כשפה דיפלומטית, דומיננטיות הדת הנוצרית על זרמיה השונים, ומערכות נוספות של מנהגים וקודים.
 צבאות הקבע – באירופה התפתחו בהדרגה צבאות הקבע המקצועיים, בהם שולבו אצילים בתפקידי קצונה, ואת שאר התפקידים איישו בעלי מעמדות נמוכים לצד שכירי חרב.

 המזרח התיכון 
 דומיננטיות עות'מאנית 
במאה זו מרבית שטחי המזרח התיכון, במיוחד סביב הים התיכון, היו בשליטת האימפריה העות'מאנית, וזו אותגרה ממזרח בנוכחותה של ממלכת פרס של השושלת הספווית. על רקע הדומיננטיות של העות'מאנים, במחצית הראשונה של המאה התחזקו שיתופי הפעולה של הפרסים עם הרוסים, ששלטו בצפון הקווקז. הפרסים והרוסים ביצעו מספר ניסיונות לקיים ביניהם ברית צבאית של ממש, אך אלו לא הבשילו.

בשנת 1639 הסכם זוהאב סיים כ-150 שנה של מאבקים בין האימפריה העות'מאנית לממלכת פרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה. ההסכם והפסקת התמיכה של הפרסים במאמץ האנטי־עות'מאני קירב את רוסיה למעצמות אירופאיות אחרות שחששו מפני עוצמתם של העות'מאנים.

 התפתחויות נוספות במזרח התיכון 
 נתיב הסחר הימי בין אפריקה למזרח הרחוק – עבר במזרח התיכון עם מאחזים פורטוגזים באזור. בשנת 1622 שיתוף פעולה בריטי–פרסי הוביל לסילוקם של הפורטוגזים ממאחזם בהורמוז. עד סוף המאה לא ביססו האירופאים מאחזים משמעותיים באזור זה, ונתיב הסחר דילג ממזרח אפריקה לתת היבשת ההודית.
 שודדי ים ברברים – תקופה זו היא שיאה של כוחם של הפיראטים הברברים שחלשו על הים התיכון. בראשית המאה התבססה מרוקו כמרכזה של הפעילות הפיראטית.
 עצמאות תימן – לאחר שהעות'מאנים כבשו את כל החוף המערבי של חצי האי ערב עוד לפני תחילת המאה, בשנות ה־30 של המאה הצליחו כוחות מאזור תימן להניס משטחם את העות'מאנים ולקיים באזור שלטון עצמאי.

ממוזער|בין השנים 1632 עד 1653 הוקם הטאג' מאהל בהודו על ידי 20,000 עובדים.

 המזרח הרחוק 
בתחילת המאה האימפריות הדומיננטיות ביותר באזור היו סין של שושלת מינג (שהייתה המאוכלסת בעולם) והאימפריה המוגולית, וסביבן ממלכות ענק נוספות כמו ממלכות קאשגאר וטיבט, וכן שטחם הגדול של המונגולים מצפון.

 עליית שושלת צ'ין 
בשנת 1644 הגיע שושלת מינג לשפל בגלל מגוון סיבות ביניהן גדילת אוכלוסייה, שחיתויות ופילוג פנימי. מנהיגים של מרד פנימי כבשו את בייג'ינג וגרמו למפקד הצבא של מינג לבקש סיוע מהשבטים המנצ'ורים של מונגוליה, ואלו פשטו על סין מצפון, השתלטו עליה והקימו בה את שושלת צ'ין, שכעת שלטה גם על שטחה של סין וגם על שטחה של מונגוליה גם יחד.

 כיבושים ותמורות של האימפריה המוגולית 
במחצית השנייה המאה, התרחבה משמעותית האימפריה המוגולית, שהשתלטה על רוב תת היבשת ההודית.

האימפריה המוגולית חוותה לאורך המאה תנועת מטוטלת שנעה בין ניסיון לאחד בין זרמים הינדואיסטים ואסלאמים ליצירת אחידות ברחבי האימפריה, עקב השפעתו של אכבר הגדול ששלט בראשית המאה, לבין שינוי מגמה לקראת סוף המאה בימיו של אורנגזב שראה בזרמים הסינקריטיסטים כפירה.

בימיו של אורנגזב היו הכיבושים המשמעותיים במאה זו, ובראשם ההשתלטות על סולטנות בוג'פור  בשנת 1686 ועל סולטנות גולקונדה  בשנת 1687.

אולם האגרסיביות של המוגולים, לצד העדיפות האסלאמית שהנהיג אורנגזב והפלתה בני דתות אחרות, קנתה להם יריבים. כך, כאשר הצ'יף שיוואג'י הוכתר למלך המראטהים וביסס את ממלכתו מדרום למוגולים, הפך למנהיגם של הינדואיסטים רבים שהצטרפו אליו, והמארטהים אף כבשו מחדש חלק מהאזורים המוגוליים, שהתאפיינו בשנים אלו במרידות משמעותיות, בין היתר מבני הדת הסיקית.

 חדירת המעצמות האירופאיות 
בתחילת המאה היו פזורות לאורך חופי המזרח הרחוק קולוניות, בעיקר של פורטוגל – שהחזיקה בנמלים מבוצרים רבים על נתיב הסחר דרך אפריקה ועד אינדונזיה – וספרד (בראשית המאה היו מאוחדות שתי האימפריות תחת אותו כתר, אולם הן נפרדו לקראת אמצע המאה).

בתחילת המאה הוקמו חברת הודו המזרחית ההולנדית, שניסו להשתלט על הקולוניות הפורטוגזיות, וחברת הודו המזרחית הבריטית, שהקימו מאחזים חלוציים באינדונזיה ותת היבשת ההודית. לקראת אמצע המאה התחזקה השפעתם של ההולנדים, שלאורך שנות ה־50 וה־60 כבשו מהפורטוגזים חלק מהקולוניות שלהם באזור אינדונזיה וסרי לנקה והפכו לאחד הגורמים הדומיננטיים במזרח הרחוק. השפעתם של הבריטים גברה לקראת סוף המאה. אל חופי הודו הצטרפה בהמשך גם דריסת רגל של צרפת עם חברת הודו המזרחית הצרפתית, ובתקופות מסוימות ניסתה גם דנמרק לבסס את מאחזיה באזור.

התרבותן של הקולוניות האירופאיות לוותה גם בניסיונות להשפעה תרבותית גוברת. למשל, בשנת 1622 האפיפיור גרגוריוס החמישה עשר מייסד את הקונגרגציה הקדושה למען הפצת האמונה כדי למסד את הפצת הנצרות במזרח הרחוק. גם בלי כוונה מודעת, גררו מושבות אלו השפעות תרבותיות ישירות ועקיפות במזרח אסיה. בתחילת המאה תרמו נתיבי הסחר החדשים גם לשגשוגם הכלכלי והתרבותי של מספר אזורים שהיו שותפים לסחר, דוגמת יפן, אולם בהמשך המאה התפתחותם של מונופולים אירופאיים על הסחר הבינלאומי צמצמו את המגמה, ומיתון בסחר הבינלאומי באמצע המאה שפגע בכל השחקנים, גרם במזרח הרחוק למשבר שהיה לא רק כלכלי, אלא גם צבאי, פוליטי וחברתי.

 התפתחויות נוספות במזרח הרחוק 
תקופת אדו ביפן – ביפן החלה בתחילת המאה תקופת אדו, שנמשכה עד שנת 1868. בתקופה זו עברה יפן מהפכה חברתית שכללה שינוי מבנה השליטה הפאודלי שהגביר את כוחו של השוגון, ושינויים שמנעו ניידות חברתית. לצד זאת, בשני העשורים האחרונים של המאה התאפיינה יפן בשגשוג כלכלי יחסי. מאפיין נוסף של תקופה זו היה מדיניות בדלנית מאוד שנקראה סאקוקו שלפיה אף אדם זר לא הורשה להיכנס ליפן ואף יפני לא הורשה לצאת ממנה. כחלק מתקופה זו, נכנסה לתוקף מדיניות של גירוש כולל ורדיפה של נוצרים ביפן.
התפשטות סיאם – טקסין הגדול, המלך הסיאמי, מאחד סביבו כוחות רבים ומשנה את מאזן הכוחות בדרום מזרח אסיה: לאורך שנות ה־70 של המאה מרחיקים הסיאמים את קו הגבול המתוח מול בורמה ומשתלטים על שטחן של מספר ממלכות סמוכות.
 אימפריות מרכז אסיה – לאורך המאה, בין סין להודו, במקום ממלכת טיבט הוותיקה, עלתה לשלטון חאנות Khoshut . מצפון לה, לקראת סוף המאה נפלה אימפריית קאשגאר תחת החאנות הדזונגרית . הדזונגרים, בראשות המנהיג האגרסיבי גאלדאן חאן , יצאו למסע כיבושים במרכז אסיה בשנים 1684-1681, והפכו לאחת האימפריות הגדולות באזור.

 אפריקה שמדרום לסהרה 
 פשיטות סחר עבדים – בחלקה המזרחי של אפריקה הדרומית פעלו שבטים נודדים אגרסיביים שביצעו במקומיים פשיטות למטרות סחר עבדים. בני היאו  שהגיעו לאזור בעקבות סחר שנהב השתלטו על טריטוריה תחת הנהגה צבאית חזקה והפעילו פשיטות עבדים מאורגנות.
 השמדת נדונגו – בסביבות שנת 1622 מושלים קולוניאליים של האימפריה הפורטוגזית חוברים לקבוצות שודדים במרכז–מערב אפריקה ומביאים לסופה של ממלכת נדונגו , במתכונתה עד אז.
 מלחמת האזרחים של קונגו  – בשנת 1665 הביסה פורטוגל את ממלכת קונגו, ופרצה מלחמת אזרחים שהאיצה את היחלשותם של המלכים המקומיים. במלחמה זו נמכרו רבים מהלוחמים המפסידים לעבדות.

תגליות והמצאות
 המהפכה המדעית 
שינויים גדולים במדע ובפילוסופיה, מקובצים בדיעבד בשם המהפכה המדעית. שינויים אלו החליפו את ההשקפה הפילוסופית היוונית שהייתה מקובלת מזה כ־2,000 שנים, בתפיסות חלופיות שהיו ראשיתו של המדע המודרני, ובגיבוש שיטות ניסוי מדידות לחקר שאלות – ניסויים שניתן לחזור עליהם ולאמת את תוצאותיהם – שיטות שהתגבשו בהדרגה לשיטה המדעית. בעוד הגישה הפילוסופית השלטת עד אז הייתה ממוקדמת ב"למה" דברים קורים, השיטה המדעית התמקדה ב"איך".

ראשית המהפכה המדעית במחצית השנייה של המאה ה־16 בתחום האסטרונומיה בתהליך שמכונה המהפכה הקופרניקאית, ובו האסטרונום טיכו ברהה אסף כמות רבה של נתונים ותצפיות, במטרה להכריע על מבנה מערכת השמש באופן יוצא דופן לשעתו – על מסד נתונים ולא על בסיס מסורות ופילוסופיות. תהליך זה נחתם בעשור הראשון של המאה ה־17 כאשר יוהנס קפלר וגלילאו גליליי פרסמו סיכום לנתונים אלו שהכריעו נגד המסורות הוותיקות. קפלר ניסח כללים בתחום האסטרונומיה המכונים "חוקי קפלר". בהמשך המאה הפילוסוף רנה דקארט היה איש מפתח בניסיון להתחיל ולהגדיר תופעות פיזיקליות במושגים של חומר ותנועה. בסוף המאה הייתה משמעותית עבודתו של אייזיק ניוטון, שפרסם בספרו "העקרונות המתמטיים של פילוסופיית הטבע" (1687) את חוקי התנועה של ניוטון, שסיפקו מערכת חוקים אחת ששימשה כבסיס לאסטרונומיה ולפיזיקה ללא שינוי למשך כמאה שנה. קפלר, דקארט וניוטון קידמו גם תחומים אחרים כמו חקר האופטיקה, אותו הוביל גם כריסטיאן הויגנס, והבנת התחום חוותה פריצות דרך במהלך המאה.

כחלק מראשית התהוותו של המדע המודרני, הוקמו במחצית השנייה של המאה מספר מוסדות מדעיים – דוגמת החברה המלכותית בלונדון (1660), והאקדמיה הצרפתית למדעים (1666). מוסדות אלו ואחרים סייעו לייצר מערכת בה חוקרים יכולים לבדוק זה את תוצאותיו של זה ולוודא את נכונותם לפני הפרסום. מערכות נורמות אלו הובילו לפרסומם של מאמרים מדעיים.

 השפעת טכנולוגיות אבק השריפה על הצבאות 
מאה זו הייתה נקודת מפנה בשימוש המקצועי בכלי נשק מבוססי אבק שריפה. הודות לפועלם של מאוריץ מאורנז' וגוסטב השני, פותחו טקטיקות חדשות לניצול יעיל יותר של נשקי אבק השריפה בשדה הקרב. מאוריץ וגוסטב פיתחו כל אחד את השימוש בגדודים קטנים יחסית אשר מאומנים בלחימה מתואמת. שינוי זה הצריך הכשרה והתמקצעות לחיילים. ההכשרות הנפרדות בבתי האצולה שהיו מקובלים באירופה כבר לא תמיד סיפקו את התוצאות המצופות, והחלו להופיע מוסדות מודרניים להכשרה צבאית, שסיפקו אימונים שוטפים לאורך כל השנה. בתורם, מוסדות הכשרה אלו הגבירו את חשיבותה של המשמעת הצבאית, והיו אבן דרך חשובה בדרך לצבאות מודרניים מקצועיים, ובהדרגה השתנו מבני הקריירה של הקצונה הבכירה והזוטרה.

עלייתם של נשקי אבק השריפה הובילה לירידה בחשיבותם של חילות הפרשים.

גוסטב השני גם שכלל את השימוש בכלי ארטילריה מוקדמים ככלי משלים לחיל רגלים. שכלול הארטילריה הובילה לשינויים בתכנון הביצורים בכלל, ובפרט הביא להופעתן של עיירות ביצורים עם חילות מצב גדולים ותותחים, ואלו גרמו לכך שחלקים משמעותיים מהכוחות נייחים ולא גמישים לתמרון. לצד הצורך להקצות חלק גדול יותר מהכוחות להגנה, המעבר ההדרגתי של החזיתות מחוץ למדינות עצמן גם "לעולם החדש" ולאזורים נוספים גרמו יחד לכך שמעצמות אירופה הגדילו משמעותית את הצבאות שלהן, ובהתאמה גם את המיסים שנזקקו להם כדי לקיים את הצבאות. הפילוג הדתי העמוק באירופה בתקופה זו סיפק את הנכונות של הציבור הרחב לתמוך במאמצים המתגברים של המעצמות להגביר את כוחן, אולם שינויים אלו הגבירו את כוחם הפוליטי של ראשי הצבא, ואת מנגנוני ריכוז הכוח בידי גוף מרכזי חזק אחד.

 תגליות והמצאות בולטות 
 ביולוגיה ורפואה:
 1628: מחזור הדם – ויליאם הארווי פרסם את התאוריה להבנת מחזור הדם, שנחשבת כאחת התגליות הרפואיות החשובות.
 1630: כינין – מיסיונרים מביאים לאירופה מאמריקה את הכינין, שמשמש כתרופה למחלת המלריה.
 1668: הניסוי של רדי – הפריך את תאוריית הבריאה הספונטנית, לפיה חיים יכולים להיווצר מחומר ללא חיים.
 1675: בקטריות – גילויין בידי אנטוני ואן לוונהוק, שנחשב לאבי תורת המיקרוביולוגיה.
 המצאות ותגליות נוספות:
 1676: מהירות האור – נמדד בפעם הראשונה.
 1679: קיטור – דני פפן המציא מכונה עם דגם עיצוב ("עיצוב פפן"), הפועלת כסיר לחץ, על פי עקרונות הקיטור ובפועל נחשבת כמנוע הקיטור הראשון.
 חשבון אינפיניטסימלי – הומצא כדי לנסח את המכניקה הקלאסית.
 דיסק ניוטון וטבעות ניוטון – המחישו את הרעיונות החדשניים מתחום האופטיקה.
 לאורך המאה: שיפור בטכנולוגיית אבק השרפה והתותח.

 תרבות ואמנות 
 מגמות באמנות באירופה 
תקופת זו מזוהה עם תור הזהב של הציור ההולנדי.

בנוסף, בתקופה זו הניחו פילוסופים דוגמת ברוך שפינוזה את היסודות לתפיסת מוסר פורצת דרך, שסייעה לעצב את תפיסת העולם הנטורליסטית, שבאה לידי בטוי גם באמנות ובתרבות.

 פריחה אמנותית במרכז אסיה 
התפתחויות ומגמות ממאות קודמות, לצד השפעות חיצוניות, גרמו לפריחה אמנותית מהמזרח התיכון ועד מרכז אסיה.

בתקופה זו התגברו השפעות תרבותיות ואמנותיות בין אזורי המזרח – הודו המוגולית, פרס הספווית והאימפריה העות'מאנית – לבין הממלכות האירופאיות.
 ארצות האסלאם – בתקופה זו התקיימה מגמה חדשנית – שהחלה במאה ה-16 – של ציור תוך התכתבות עם סגנונות היסטוריים. תקופה זו התאפיינה בקונפליקטים רבים בין רצונם של הציירים לחופש אומנותי לבין הגחמות המתחלפות של הפטרונים השונים. באימפריה הספווית זרמים מרכזיים עסקו בציור מיניאטורי, ביצירות סאטיריות וביצירות שמטרתן יצירת סצנות מדויקות מחיי היומיום. בנוסף, מאה זו בסימן עליית אמנות הבמה בארצות האסלאם.
האימפריה העות'מאנית – בתקופה זו שגשגה באימפריה העות'מאנית תעשייה אומנותית סביב ייצור עבודות מתכת ומשנהב, שטיחי אוסאק  וטכניקות חדשות לייצור טקסטיל. התעשייה השפיעה על עיצובם של חפצי נוי ואמנות דקורטיבית באירופה ובמקומות נוספים. בנוסף, בתקופה זו מגיע לשיאו זרם של ספרות טורקית קלאסית.
הודו – לאורך המאה חוו האזורים המוסלמים של הודו פריחה תרבותית שבאה לידי ביטוי בין היתר בתקופת זוהר של שירה וכתיבה היסטורית.

 אסונות ומגפות 
התפתחותן של הקולוניות האירופאיות באפריקה חושפת אוכלוסיות שונות לנגיפים שאינם רגילים אליהם. הפורטוגזים במערב היבשת נדבקו במגפות מקומיות, אולם בדרום אפריקה היו אלו המקומיים שנדבקו במקרים רבים באבעבועות שחורות, שפעת וחצבת שהביאו עמם האירופאים.

החל מ-1660 - התפרצות מגפת אבעבועות שחורות באמריקה הדרומית גרמה, על פי ההערכות, לתמותה של בערך 44,000 ילידים אמריקאים באותה השנה. באזורים מסוימים השמידה המחלה כמחצית מהאוכלוסייה, ובמקרים הקיצוניים ביותר אף קרוב ל-90% מאוכלוסיות מסוימות, זאת מכיוון שבקרב האוכלוסייה הילידית שבאזור ברזיל לא הייתה חסינות לנגיף האירופי הזר, והזן שהביאו איתם האירופים הייתה אחת הווריאציות היותר קטלניות שלו. המגפה קיבלה בקרב הילידים את הכינוי "האש הגדולה". מיסיונרים נוצרים האשימו את הילידים שהם נפגעו מהמגפה בגלל חוסר אדיקותם. בעשור לאחר מכן מגיעה המגפה למושבות הבריטיות באמריקה הצפונית וגורמת לנזקים רבים.

תיעוד שעקב אחר התפרצות דבר במערב אירופה בשנות ה-60, תיעד כיצד התפשטה המגפה במספר גלים שהמשיכו אל שנות ה-70 וה-80 לרחבי העולם והכתה בצפון אפריקה, טורקיה, פולין, הונגריה, אוסטריה, גרמניה ואזורים נוספים. במקומות מסוימים גבתה המחלה שיעורי תמותה של למעלה מ-20%.

 ערים חדשות 
טוקיו (1603)
ג'יימסטאון (1607)
סנטה פה (1607)
דאקה (1608)
קוויבק סיטי (1608)
בלם (1616)
ניו יורק (1624)
בוסטון (1630)
דלהי (1638)
קייפטאון (1652)
קוריטיבה (1693)
קולקטה (1698)
סייגון (1698)

אישים בולטים 
אמנים
 ויליאם שייקספיר, מחזאי ומשורר אנגלי (1564–1616).
 לופה דה וגה, מחזאי ומשורר ספרדי (1562–1635).
 ארטמיזיה ג'נטילסקי, ציירת איטלקייה (1593–1653).
 ז'אן-בטיסט פוקלן (מולייר), מחזאי, במאי ושחקן צרפתי, (1622–1673).
 ג'ובאני לורנצו ברניני, פסל, צייר ואדריכל איטלקי (1598–1680
 קאראווג'ו, צייר איטלקי (1571–1610)
 רמברנדט, צייר, רשם, אמן הדפס ותחריט הולנדי (1606–1669)

מלחינים מתקופת הבארוק
 ז'אן-בטיסט לולי, מלחין צרפתי, מלחין החצר של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת (28 בנובמבר 1632 – 22 במרץ 1687)
 מרן מארה (31 במאי 1656 – 15 באוגוסט 1728 במאה ה-18)
 הנרי פרסל, מלחין אנגלי, (10 בספטמבר 1659 – 21 בנובמבר 1695)
 פרנסואה קופרן, מלחין, (10 בנובמבר 1668 – 12 בספטמבר 1733 במאה ה-18)
 אנטוניו לוצ'ו ויוואלדי, מלחין וכומר איטלקי (4 במרץ 1678 – 28 ביולי 1741 במאה ה-18)
 ז'אן-פיליפ ראמו, מלחין ותאורטיקן, מלחין החצר של לואי החמישה עשר, מלך צרפת (25 בספטמבר 1683 – 12 בספטמבר 1764 במאה ה-18)
 גאורג פרידריך הנדל, מלחין גרמני-אנגלי (23 בפברואר 1685 – 14 באפריל 1759 במאה ה-18)
 יוהאן סבסטיאן באך, מלחין גרמני (21 במרץ 1685 – 28 ביולי 1750 במאה ה-18)
 דומניקו סקרלטי, מלחין, (26 באוקטובר 1685 – 23 ביולי 1757 במאה ה-18)

מדענים ופילוסופים בולטים
 גלילאו גליליי, מדען איטלקי (1564–1642).
 יוהאנס קפלר, אסטרונום ומתמטיקאי גרמני (1571–1630)
 תומאס הובס, פילוסוף אנגלי (1588–1679).
 רנה דקארט, פילוסוף ומתמטיקאי צרפתי (1596–1650).
 פייר דה פרמה, מתמטיקאי ומשפטן צרפתי. אבי תורת המספרים ותורת ההסתברות (יחד עם פסקל). (1601–1665)
 בלז פסקל, תאולוג, מתמטיקאי ופיזיקאי צרפתי. אבי תורת ההסתברות (יחד עם פרמה). (1623–1662).
 רוברט בויל, מדען אירי (1627–1691)
 כריסטיאן הויגנס, מתמטיקאי ומדען (1629–1695).
 ברוך שפינוזה, פילוסוף הולנדי (1632–1677).
 ג'ון לוק, פילוסוף אנגלי (1632–1704).
 אנטוני ואן לוונהוק, מדען הולנדי, ממציא המיקרוסקופ ואבי המיקרוביולוגיה (1632–1723)
 רוברט הוק, מדען בריטי (1635–1703)
 אייזק ניוטון, פיזיקאי ומתמטיקאי אנגלי (1642–1727).
 גוטפריד וילהלם לייבניץ, פילוסוף ומתמטיקאי גרמני (1646–1716).

מדינאים
 לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
 אהמט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית השנים 1603–1617.
 אלכסיי הראשון, צאר רוסיה
 אוליבר קרומוול, לורד פרוטקטור של אנגליה (1599–1658).
 אורנגזב, השליט המונגולי האחרון ששלט בשנים 1658–1707
 גאבור בתלן, מנהיג טרנסילבניה במהלך מלחמת שלושים השנים
 המלכה כריסטינה משוודיה (1626–1689).
 בוגדן חמלניצקי, הנהיג את מרד חמלניצקי באמצע המאה כנגד האיחוד הפולני-ליטאי.
 צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה
 גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה
 אן מאוסטריה

אישים בולטים ביהדות
 הרב צמח צרפתי – אב בית דין והרב הראשי של תוניס, כתב חידושי תורה על הרמב"ם ונושאי כליו. נפטר בשנת תע"ז 1717.
 רבי יום-טוב ליפמן הלר – מחבר "תוספות יו"ט" על המשנה.
 רבי משה רבקש – מחבר "מאור הגולה" על שולחן ערוך.
 רבי דוד הלוי סגל – מחבר "טורי זהב" (ט"ז) על שולחן ערוך.
 רבי משה לימא – מחבר "חלקת מחוקק" על אבן העזר.
 רבי חיים בנבנישתי – מחבר ספר "כנסת הגדולה" על ארבעת הטורים.
 רבי שלום שבזי
 רבי ישראל יעקב חגיז – מחבר שו"ת הלכות קטנות.
 רבי שבתי כהן – מחפש הספר "שפתי כהן" (ש"ך) על שולחן ערוך.
 רבי אברהם גומבינר – מחבר "מגן אברהם" על אורח חיים.
 שבתי צבי – גדול משיחי השקר בהיסטוריה של עם ישראל.

 קישורים חיצוניים 



הערות שוליים

*
+
17