פרולקטין

פיזיולוגיה 
לאחר ההפריה, בתהליך ההיריון כבר משפיע הפרולקטין להתפתחות והגדלה של בלוטות יצירת החלב. לאחר הלידה, מעודדת פעולת היניקה של התינוק ייצור מוגבר של אוקסיטוצין, המזרז הפרשת חלב על-ידי שחרור שרירי הפיטמה והפרשת פרולקטין בזמן הנקה. רמות גבוהות של פרולקטין גורמות לדיכוי מחזור הביוץ, כתוצאה מעיכוב של ייצור הורמון מגרה זקיק (FSH) ו-הורמון משחרר גונדוטרופינים (GnRH). עלייה ברמת הפרולקטין יכולה להעיד גם על פרולקטינומה, גידול של תאים מפרישי פרולקטין והפסקת המחזור גם בנשים שאינן בהריון.

פרט לייצור חלב לפרולקטין תפקידים נוספים בבני אדם ובחולייתנים אחרים (אצל דגים למשל פעולת ההורמון קשורה כנראה לוויסות מים ומלחים). פרולקטין פועל גם כציטוקין וכמווסת של מערכת החיסון. לפרולקטין תפקיד חשוב בבקרת מחזור התא כמעודד צמיחה והתמיינות ומונע אפופטוזה. כמעודד גדילה הנקשר לקולטני ציטוקינים הוא משפיע משמעותי על יצירת תאי דם (hematopoiesis), אנגיוגנזה וקרישת דם. פרולקטין פועל במנגנון אוטוקריני (על התא המפריש עצמו), במנגנון פאראקריני וכהורמון באמצעות קשירה לרצפטור ספציפי ולרצפטורים ציטוקינים.
פרולקטין (יחד עם אוקסיטוצין) אחראי לחוויית האורגזמה והוא מנטרל את השפעת הדופאמין האחראי לעוררות המינית וזו הסיבה ל"זמן ההפוגה" שבו הגבר אינו מעורר מינית לאחר פעילות מינית.
פרט להיפופיזה מיוצר ההורמון גם בשליה, בתאי דם לבנים ובבלוטת הערמונית.

 ויסות הפרשת פרולקטין 
בניגוד לרוב הורמוני יותרת המוח הקדמית, שוויסותם העיקרי הוא על ידי גורמים משחררים מההיפותלמוס, הוויסות העיקרי של הפרולקטין הוא דיכוי (עיכוב):
 דופמין (Dopamine - DA): זהו הגורם העיקרי המעכב את הפרשת הפרולקטין. דופמין מיוצר בהיפותלמוס, מועבר דרך מערכת הדם הפורטלית אל יותרת המוח, ונקשר לקולטנים על הלקטוטרופים (תאים המגיבים לפרולקטין) ומעכב שחרור פרולקטין. לכן, דופמין מכונה גם גורם מעכב פרולקטין (Prolactin Inhibiting Hormone - PIH).
 גורם משחרר תירוטרופין (Thyrotropin-releasing hormone - TRH הורמון הקשור גם לפעולת התירואיד): TRH יכול גם לעורר שחרור פרולקטין, אם כי תפקידו העיקרי הוא ויסות ההורמון TSH (הורמון המעורר את התירואיד לשחרור תירוקסין)
 גירוי של הפטמה: הפעולה המכנית של יניקת התינוק גורמת לשיגור אותות עצביים מהפטמה למוח (להיפותלמוס). אותות אלה מעכבים את שחרור הדופמין (המעכב), וכתוצאה מכך מגבירים את הפרשת הפרולקטין. זוהי דוגמה למשוב חיובי במהלך ההנקה.

 מנגנון הפעולה ברמת התאים 
 מבנה הפרולקטין 
באדם הפרולקטין הוא חלבון המרכב מ-199 חומצות אמינו. 3 קשרים די סולפידים בין קטעים של השרשרת ויוצרים קיפול המאפשר חשיפה של הקטעים המפעילים את הקולטנים הנמצאים על תאי המטרה של ההורמון.

 קשירה לתאי מטרה 
פרולקטין מתקשר לקולטן (receptor) האופייני לציטוקינים. עם ההתקשרות פועל ההורמון על התא:
ממוזער|יחסי הגומלין בין פרולקטין ודופאמין: בלוטת ההיפופיזה מפרישה TRH( הורמון מעודד פעילות יותרת ההיפופיזה) וגם דופאמין המעכב פרולקטין.
קישור ודימריזציה (יצירת שני סלילם מקבילים): הפרולקטין נקשר לשני קולטנים סמוכים על גבי קרום תא המטרה, וגורם לדימריזציה (איחוד של שני קולטנים ליחידה תפקודית אחת). ההצמדה מפעילה את הקולטן לייצור ציטוקינים בגרעין התא, שגורמים להפעלת גנים ספציפיים. לקולטן הפרולקטין אין פעילות אנזימטית משלו, אך הוא קשור לאנזים תוך-תאי ממשפחת הטירוזין קינאז הנקרא JAK2 (Janus Kinase 2). הדימריזציה של הקולטן מפעילה את JAK2. בעקבות יצירת האנזים והפעלת פרומוטור של גנים ספציפיים, תאי המטרה (למשל בלוטות לייצור חלבוני החלב) מתחילים לייצר. כמו למרבית ההורמונים תאי המטרה שלו פזורים ברקמות במקומות שונים בגוף, והורמון המופרש לדם פועל על כל תא מטרה ספציפית בתנאים המתאימים.

 השפעה על מערכת הרבייה 
פרולקטין פועל בצורה דומה בכל היונקים, עם שינויים בעיקר בהתנהגות בין הסדרות השונות. לכן התיאור הבא מיוחס לאדם.

 בנשים 
ממוזער|המחזור הויסתי וההורמונים המעורבים: למעלה: התפתחות הביצית והפוליקל, באמצע רמות ההורמונים. למטה מצב האנדומטריום ברחם.
הפרולקטין משפיע על מחזור הביוץ וגורם לעצירתו: רמות פרולקטין גבוהות מדכאות הפרשת הורמון FSH (הורמון הגורם ליצירת פוליקל שגורם להבשלת הביציות בשחלה) ו-LH (הגורם לביוץ) מההיפותלמוס. ובכך מאפשר התפתחות עובר והכנת ייצור החלב בשדיים. לכן, כל זמן שאשה מניקה היא לא מבייצת, ולא יכולה להרות (פרולקטינמיה).

המחזור הויסתי: התפתחות הפוליקל והביצית מושפעת מההורמונים FSH ואסטרוגן. הביוץ נגרם על-ידי LH. לאחר הביוץ מופרש פרולקטין, הגורם להתפתחות האנדומטריום (הרקמה שקולטת את הביצית ומתפתחת לשיליה), התפתחות בלוטות החלב, ועצירת המחזור.

 בגברים 
פרולקטין פועל גם על מערכת הרבייה בהגברת ייצור הזרע ונוזל הזרע מהערמונית. מאידך, עודף פרולקטין גורם לדיכוי והפרעה בפעילות המינית. האנטגוניזם בין פרולקטין ודופאמין מייצבים את התנהגות המינית.

 תפקידים נוספים 
כציטוקין, לפרולקטין השפעה גם על מערכת החיסון, ועל קצב יצירת תאי דם במח העצם, על מערכת קרישת הדם, ועל קצב חלוקת תאים ותהליכי התמיינות.

על מערכת העצבים ההורמון פועל באמצעות השפעתו על הפרשת דופמין לתחושת רוגע אחרי הנקה או פעילות מינית, וגם על ויסות מלחים והתנהגות.

ראו גם
 יתר פרולקטין בדם

קישורים חיצוניים






 הערות שוליים 

קטגוריה:הורמונים