ז'אן פרנסואה דרלאן

אדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן (בצרפתית: François Darlan; 7 באוגוסט 1881 – 24 בדצמבר 1942) היה מפקד הצי הצרפתי (1939), מראשי צרפת של וישי, אשר שינה בהמשך את עמדותיו וצידד בבעלות הברית, במלחמת העולם השנייה. הוא נרצח בידי פטריוט צרפתי אנטי-פשיסט.

קריירה מוקדמת

דרלאן נולד בצרפת ב-1881, וב-1902 סיים את לימודיו בבית הספר הימי הצרפתי. הוא הצטרף לצי הצרפתי, ובמלחמת העולם הראשונה שימש כמפקד סוללת תותחים ימיים. הוא התקדם בסולם הדרגות עד קבלת הפיקוד על הצי הצרפתי כולו ב-1939.

צרפת של וישי

לאחר תבוסת הצבא הצרפתי במלחמת העולם השנייה במאי 1940, חתר דרלאן לשמור על שלמותו של הצי הצרפתי. הצי לא ניזוק כמעט במלחמה אשר התנהלה בעיקר ביבשה. דרלאן היה בין תומכיו של המרשל אנרי פיליפ פטן שקיבל את השליטה על חלקה החופשי של צרפת, שכונה "צרפת של וישי" - על שם עיר בירתה. גם תחת הממשל החדש שמר דרלאן על מעמדו כמפקד הצי. הוא הורה לצי לצאת לנמלים בצפון אפריקה, שם (במושבות הצרפתיות במרוקו, אלג'יריה ותוניסיה) סבר דרלאן כי ניתן יהיה לשמור על שלמות הצי.

פעולה זו של דרלאן נראתה לבריטים ולראש ממשלתם וינסטון צ'רצ'יל כמסכנת את בריטניה. בשלב זה בו נותרה רק תעלת לה-מאנש, ובה הצי האנגלי, כמכשול בין היטלר ובין ניצחון במלחמה (אם היה נופל הצי הצרפתי בשלמותו או בחלקו, בידי הגרמנים) הרי שהמצב היה קריטי. עוד בטרם נכנעה צרפת קיבלו הבריטים ערובות מדרלאן ומפטן כי הצי לא יוסגר לידי הגרמנים, ונראה כי דרלאן - שחשב בעיקר על שמירת הצי - לא יסכן אותו בפעילות מלחמתית לטובת הגרמנים דווקא; ברם, צ'רצ'יל מיהר להסיק כי על משטר וישי ועל העומדים בראשו אסור לסמוך, ולאור השתלשלות העניינים בעתיד נראה כי הצדק היה לצידו.

הבריטים הורו תחילה לכוחותיהם להשתלט על ספינות צרפתיות שעגנו בנמלים בריטיים, במיוחד בנמל אלכסנדריה שבמצרים, לעיתים תוך מאבק עם צוותן. כעבור זמן החלו הבריטים לתקוף את האוניות עצמן. בקרב הימי שהתרחש במרס אל כביר, ליד אוראן שבאלג'יר, ב-3 ביולי 1940, הושמדה שייטת צרפתית וכ-1300 מלחים צרפתים נהרגו. בהמשך התרחש הקרב על דקר ב-23 בספטמבר 1940, בו כשל ניסיונם של הבריטים להשליט בעיר דקר את שלטון צרפת החופשית תוך גירוש אנשי וישי. פעולות אלו השפיעו על דרלאן, שגם קודם לכן היה בעל סנטימנט אנטי בריטי חזק (סבא רבא שלו נהרג בקרב טרפלגר בקרב מול הבריטים ב-1805).

תפקיד "האיש מס' 2" בממשלת וישי נתפס תחילה על ידי פייר לאוואל, שהוביל קו של שיתוף פעולה עם הגרמנים. בדצמבר 1940 פוטר לאוואל, והוחלף במדינאי השמרני פייר אטיין פלנדן. פלנדן החזיק מעמד בתפקיד רק חודשיים, ובפברואר 1941 מינה פטן את דרלאן לסגנו, ליורשו המיועד, וכן שר הפנים, החוץ וההגנה. בינואר 1942 מונה גם כמפקד העליון של הצבא (אף שלפי הסכם הכניעה שנחתם עם הגרמנים, הועמד גודלו של צבא צרפת על מאה אלף חיילים), וכן לנציב העליון של המושבות בצפון אפריקה. מתוקף תפקידים אלו הייתה לו יד בפעולות משטר וישי כנגד יהודי צרפת, והוא שהכריז בחודש מרס 1941 על הקמת "המשרד הכללי לענייני יהודים", מי שהיה אחראי לצעדים כנגד היהודים: סימונם, החרמת רכושם, ושילוחם להשמדה. עם זאת, התנגד דרלאן להחיל על היהודים שתחת משטר וישי את גזירת הטלאי הצהוב.

הממשלה הגרמנית לא ראתה את ריכוז הכוח בידי דרלאן בעין יפה, ובאפריל 1942, הוכרח דרלאן להתפטר מרוב המשרות הללו, ולהעבירן לידי לאוואל.

מבצע "לפיד" ולאחריו

באוקטובר 1942 נראתה פלישה אנגלו-אמריקנית לצפון אפריקה כמחויבת המציאות. דרלאן הגיע לאלג'יר ב-2 באוקטובר כדי לפקח בעצמו על הכנת ההתנגדות לפלישה.

ב-8 בנובמבר 1942 החל "מבצע לפיד", הוא הנחיתה האנגלו-אמריקנית בחופי צפון אפריקה, בפיקודו של הגנרל דווייט דייוויד אייזנהאואר. הגנרל שארל דה גול מפקד כוחות "צרפת החופשית" שידר נאום לתושבי צפון אפריקה הצרפתים, בו קרא להם לסייע לכוחות הפולשים. הגנרל אנרי ז'ירו שהתחרה אז עם דה גול על הנהגת מחנה המתנגדים למשטר וישי, המתין בגיברלטר לקבלת הפיקוד על הכוחות הצרפתיים בצפון אפריקה, לאחר התנערותם מפיקודו של דרלאן. חלק מהצרפתים אכן סייע לפולשים, אך כוחות רבים בהנהגת דרלאן, המשיכו בפעולות התנגדות ובלחימה עזה. דרלאן בילה לילה במעצר-בית לאחר שנתפס בידי גורמים מקומיים שהיו לצד בעלות הברית, אך לאחר שהצליח להשתחרר, המשיך בהתנגדותו לפלישה. המרשל פטן הורה לדרלאן להילחם בפולשים בכל מקום. לאחר יומיים של לחימה, עמדה התוכנית של בעלות הברית בסכנה בגלל ההנחה שההתנגדות הצרפתית תהיה חלשה.
בלחץ מפקדו (הגנרל אלפונס ז'ואן, שהבין את מצב הכוחות הצרפתים לאשורו) הורה דרלאן על הפסקת אש ב-10 בנובמבר. ז'ואן הזמין את ז'ירו לאלג'יר ומסר לו את הפיקוד. בכך תמו פעולות האיבה בין הצרפתים לבעלות הברית. באותם יומיים של לחימה נהרגו כשלושת אלפים איש מכל צד, וחלק מן הצי הצרפתי הושמד. בהמשך, התאגדו מפקדי הצבא הצרפתי במושבות (ובהם ז'ירו) סביב דרלאן, והכריזו עליו כעל מפקדם.

בינתיים פלשו צבאות גרמניה לשטח צרפת של וישי, ונתקלו בהתנגדות סמלית בלבד. דרלאן ואנשיו בצפון אפריקה, התעלמו מהפקודות שהתקבלו מפטן ולאוואל (הנתונים בידי הגרמנים בצרפת) שהורו להם להמשיך בלחימה כנגד האנגלים והאמריקנים. ב-14 בנובמבר הכריז אייזנהאואר על הכרה במינויו של דרלאן לנציב עליון ומפקד כוחות צרפת בצפון אפריקה. האמריקאים והאנגלים סברו כי דרלאן יוכל לאגד מסביבו כוחות צרפתים נוספים ברחבי האימפריה - אשר דה גול, המתנגד הגלוי למשטרו של פטן, לא יוכל לעשות.

ב-26 בנובמבר חשו הגרמנים לתפוס את רוב הצי הצרפתי שעגן בנמל טולון. הנמל מוקש, והאוניות שנמצאו בו הושמו במצור. פטן הורה למפקדי המשחתות הגדולות שלא היה באפשרותן לצאת מן הנמל, להטביע אותן. חלק מן הצוללות הצליח לצאת מן הנמל, וחלק מן הספינות הקטנות יותר נתפס על ידי הגרמנים. כך הושמד הצי שדרלאן עמל כה קשה על שמירתו.

מבחינה צרפתית פנימית נוצר עתה מצב מוזר, בו תחת חסות בעלות הברית ממשיך לשלוט משטר שהוא המשך ישיר למשטר וישי בצפון אפריקה, וראשי המתנגדים למשטר וישי שסייעו לכוחות בעלות הברית, עודם נרדפים כמקודם. דרלאן הצהיר כי הוא תומך באחדות, וכי בכוונתו להתפטר בסיום המלחמה, אך לעת עתה הוא רואה בעצמו את הגורם היחיד היכול ללכד את כל הפלגים הצרפתים. עמדתו של דה גול ושל שליחו הגנרל ד'אסטייה, הייתה כי אישיותו של דרלאן מהווה מכשול עיקרי לליכוד הכוחות הצרפתיים.

ההתנקשות
משבר זה נפתר מאליו ב-24 בדצמבר 1942, כשנרצח דרלאן בידי צעיר פטריוט ואנטי פשיסט בשם פרנאן בונייה דה לה שאפל . שאפל, כבן עשרים, שהיה מקורב לכוחות הגנרל ד'אסטייה, פעל לבדו, בלא קשר לקבוצה כלשהי. שאפל הסביר כי פעל כדי להסיר את המכשול שעמד בפני איחוד הכוחות הצרפתיים כדי להילחם בגרמנים, ולהשיג שלום בית בצרפת גופא. עד רגעיו האחרונים סבר שאפל כי הכוחות השולטים בצפון אפריקה, האמריקנים והבריטים, יצילו אותו. הוא נחקר במשך שעות ספורות, ובאותו יום נשפט במשפט חפוז והוצא להורג כעבור 48 שעות. הגנרל ז'ירו החליף את דרלאן בכל תפקידיו.

לקריאה נוספת
 ראובן עשור, בוגדים ומשתפי פעולה במלחמת העולם השנייה, הוצאת ירון גולן, 1997.

קישורים חיצוניים

 ביוגרפיה ותמונה של דרלאן



קטגוריה:צרפת של וישי: אישים
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באפריקה
קטגוריה:אלג'יריה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שרי החוץ של צרפת
קטגוריה:צרפתים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אדמירלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1881
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1942