דינה

דִינָה היא בת יעקב ולאה שנולדה לאחר ששת בני לאה. עיקר סיפורה מופיע ב.

הולדתה
לאחר תיאור הולדת זבולון, בנה השישי של לאה, נאמר: . בתיאורי הלידות הקודמות נאמר , ואילו בהולדת דינה לא נאמר "ותהר". בעקבות כך טען האבן עזרא שדינה הייתה תאומה של זבולון.

לפי ספר היובלים, דינה נולדה בז' בתשרי. בניגוד ליתר בניו של יעקב, ששמם נומק במקרא, שמה של דינה לא נומק. במדרש נדרש שמה על שם "דין", שלאה בהריונה דנה דין בעצמה שתיוולד לה דווקא בת ולא בן.

מעשה שכם ודינה

פרשת דינה מתוארת ב. ראשיתה מתוארת בארבעה פסוקים:

המקרא מתאר את מעשה האונס מיד לאחר ציון יציאתה של דינה "לראות בבנות הארץ". חכמים מפרשים את יציאתה של דינה כחוסר צניעות. רש"י מפרש:  בפרקי דרבי אליעזר מופיע מדרש על פסוק מספר עמוס המתאר כיצד פיתה שכם בן חמור את דינה לצאת כדי שיוכל לשכב איתה:

על פי מסורת אחרת, יעקב נענש על שלא השיא אותה לעשו אחיו, וזאת על סמך הפסוקים שמראים כי דינה לא הייתה נוכחת במפגש בין יעקב לעשו:

רק אחד מארבעת הפסוקים המתארים את המפגש בין שכם לדינה עוסק באונס עצמו, ובו שלושה פעלים רצופים של אינוס: . הפרשנים ניסו להסביר את ההבדל בין פעלים אלה כתיאור המעשים השונים שביצע שכם בדינה. רש"י מפרש:  - כדרכה,  - שלא כדרכה. אבן עזרא חולק על רש"י ומפרש:  - כדרכה, בעבור היותה בתולה. רמב"ן חולק ומפרש: 

ההסכם עם שכם ואביו
כששמע יעקב על המקרה, שתק. תגובתם המיידית של בניו הייתה שונה: . לדעת יהודה קיל, אלו דברי משה, שנקט בשם ישראל בהתייחסו לבית יעקב, כי יעקב עצמו השתמש בו בפרשה הקודמת: "אל אלהי ישראל", לאחר שהוא עצמו נקרא ישראל בפי המלאך. לדעת יאיר זקוביץ ואחרים, באותו זמן עם ישראל טרם נוצר, ולכן תיאור זה הוא אנכרוניסטי.

שכם בן חמור ואביו פנו אל בני יעקב ובקשו את דינה לאישה לשכם, תוך שהם מבטיחים גמול על ההיענות לבקשתם:

הרמב"ן מעלה שתי שאלות ביחס להתנהגותו של יעקב בפסוקים אלו. ראשית, כיצד ייתכן שכעס על התנהלותם של בניו מול שכם אם דברים אלו התקיימו בנוכחותו ובידיעתו, ושנית, כיצד עולה על הדעת שחשב להשיא את בתו לכנעני שטימא אותה. על כך הוא עונה כי 

נקמת שמעון ולוי
300px|ממוזער|שמעון ולוי לוקחים את דינה וטובחים באנשי שכם (ג'וליאנו בוגיארדיני, 1554)

בני יעקב הערימו על שכם, על אביו ועל אנשי העיר והחלישו אותם על ידי כך שגרמו להם למול את עצמם. ביום השלישי בהיותם כואבים טבחו בהם שמעון ולוי, בזזו את העיר ולקחו את דינה אחותם. בחקר המקרא יש שמשערים שסיפור המלחמה של שמעון ולוי בשכם ובאנשי עירו משקף מסורת היסטורית קדומה ולפיה ראשית כיבוש הארץ החלה כבר בתקופת האבות ושמקצת משבטי ישראל נאחז בארץ כבר בתקופה קדומה זו. תגובתו של יעקב למעשה בניו הייתה בזעם שמתמקד בהשפעה השלילית על יחסיהם עם כל אנשי הארץ: . הצדקתם של שמעון ולוי בתגובה לטענתו זו של אביהם: 

מהתיאור בספר בראשית  למד המדרש שלא בקלות נפרדה דינה משכם: 

הרמב"ן מציג שאלה נוספת: "ורבים ישאלו, ואיך עשו בני יעקב הצדיקים המעשה הזה לשפוך דם נקי?", שהרי רק שכם חטא, אך אנשי עירו לא חטאו. תחילה מביא הרמב"ן את תשובתו של הרמב"ם לשאלה זו, תשובה המציגה את חטאם של אנשי שכם: "ומפני זה נתחייבו כל בעלי שכם הריגה - שהרי שכם גזל, והם ראו, וידעו, ולא דנוהו" (משנה תורה, הלכות מלכים, פרק ט), כלומר אנשי שכם הפרו אחת משבע מצוות בני נח שהם חייבים בהן, דינין, שהיא הקמת ואכיפת המשפט, ולכן ראויים לעונש מיתה כדין שבע מצוות בני נח. הרמב"ן חולק על תשובתו של הרמב"ם, הן בשל זאת שלדעתו אין בני נח נהרגים על מצוות עשה, וכן משום שאין לשפוט את תושבי שכם שלא שפטו את מלכם. בעקבותיו מציין מרדכי ברויאר: "ודאי היה על אנשי שכם לדון והעניש, למחות ולגנות ולהוקיע, אולם אין אדם חייב מיתה אלא כאשר עשה מעשה פשע, ולא כאשר נמנע מלקיים את חובתו". הרמב"ן מפרש שאנשי שכם היו רשעים, רק שלא היה משפטם מסור לבני יעקב, ובהזדמנות זו הרגום.

יעקב זכר את מעשיהם של שמעון ולוי לפני מותו וכשבירך את בניו לא הסתיר את כעסו עליהם ואמר:  בכעסו העז של יעקב על שמעון ולוי מוצא הרב מרדכי ברויאר מסר לדורות:

מקומה של דינה בסיפור 
שמאל|ממוזער|240px|שכם לוקח את דינה, ציור מהמאה ה-17
שאלות רבות עולות בנוגע להיות דינה דמות פסיבית בסיפור ובעיקר לשתיקתה במהלכו - היא אינה מדברת ולא פועלת במהלך העלילה כלל. פעולתה היחידה היא היציאה מהאוהל "לראות בבנות הארץ".

על פי עירית הישראלי, הסיבה לשתיקת דינה נובעת מהעובדה שדינה לא נמצאת בשתי הזירות המרכזיות למשא ומתן המתנהל עליה - לא מצד משפחת חמור אביו שכם, ולא מטעם יעקב ובניו. במאמר, היא מצטטת את הרמב"ן שמסביר מדוע היה שכם צריך לבקש מיעקב לשאת את דינה, אף על פי שהיא כבר בביתו: "וטעם הפיוס הזה כדי שיתנו אותה לו לאישה מרצון כי הנערה לא הייתה מתרצה אליו וצועקת ובוכה תמיד. וזה טעם וידבר אל לב הנערה" - כלומר ה"שתיקה" של דינה מציינת אי הסכמה ואף זעקה על מה שנעשה בה. בפועל היא לא עושה כלום, אך שתיקתה מסתירה זעקה המופנית כלפי עצמה. כן טוענת הישראלי, כי שמה של דינה מוזכר רק פעם אחת בתחילת הפרק,טענה זו שגויה, שכן בהמשך הסיפור (בראשית לד' יג') נאמר בפירוש: "ויענו בני יעקב את שכם ואת חמור אביו במרמה, וידברו אשר טמא את דינה אחותם" ובשאר הפרק היא מכונה בכינויים כמו:"ילדה", נערה", "בת" וכו'. מטרת כינויים אלו להראות את הקשר בינה לבין יתר הדמויות בסיפור. יעקב מתייחס לדינה כבתו, רק פעם אחת בפרק, בעת שהוא שומע על מקרה האונס. לעומתו, בניו מזכירים את קרבתם לדינה שוב ושוב, קוראים לה "אחותנו", ואפילו "בתנו". בני יעקב מגוננים על דינה, ממלאים את תפקידו של יעקב ומנסים לשמור על שם המשפחה. טענה נוספת שלה היא שהעובדה ששכם קורא לדינה "נערה", מצביעה על אהבתו אליה, וכי ניתן לומר שהוא עובר תהליך, תחילה מבצע בה מעשה אלים (אנס אותה ועינה אותה), ובסוף אוהב אותה (וזאת בניגוד למשל למעשה אמנון ותמר)

המשך חייה ומותה
דינה נמנית עם יורדי מצרים, אך למעט אזכור זה אין היא נזכרת שוב במקרא.

מסורות מדרשיות שונות מספרות מה עלה בגורלה לאחר האונס:

על פי מדרש בראשית רבה נישאה דינה לשמעון אחיה וילדה לו את שאול בן הכנענית.

במקורות חז"ל נאמר כי הייתה אשתו היחידה של איוב (בבלי, בבא בתרא טו ע"ב). גם על פי הספר החיצוני "קדמוניות המקרא" (פרק ח), דינה הייתה אשתו היחידה של איוב, בעוד שלפי המדרש דברי איוב (א, ה), היא הייתה אשתו השנייה, אם בניו ובנותיו שנולדו לו בתום ייסוריו.

לפי מסורת אגדית אחרת, דינה הרתה לשכם, ונולדה ממנה אסנת. אסנת נתגלגלה למצרים ואומצה בידי אשת פוטיפר ולבסוף נישאה ליוסף.

 קברה 
מסורת יהודית שתועדה לראשונה במאה ה-12, קובעת את מקום קבורתה בארבל.

 עץ משפחה 
עץ משפחה המציג את הדורות הקודמים:

דינה בספרות
 גיבורת הסיפור הקצר "עגונות" מאת הסופר ש"י עגנון נקראת דינה, כדי לסמל את הארוטיקה בקשר לדמות. גם הדמות הראשית בסיפור "הרופא וגרושתו" נקראת דינה. חוקרת הספרות ניצה בן-דב מוצאת שלל הקבלות בין סיפור דינה המקראי לסיפור דינה ב"הרופא וגרושתו".
 המשורר שאול טשרניחובסקי פרסם בשנת 1936 שיר המקיים דיאלוג עם דברי יעקב בברכתו לשמעון ולוי, וכולו שבח והלל לשמעון וללוי. תחילת השיר:
שמעון ולוי אחים
כלי אצילים מכורותיהם:
...
בסודם תגיל נפשי
בקהלם יקר כבודי.
 הסופרת אניטה דיאמנט כתבה רומן בגוף ראשון, הבנוי סביב דמותה של דינה בת לאה, בשם "האוהל האדום". רומן זה משתייך לזרם ה"היא-סטוריה" בספרות הפמיניסטית.

ראו גם

 עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
 בנות יעקב

 לקריאה נוספת 
 חיים חיון, ותצא דינה - קריאה בסיפור המקראי ועיון בזיקותיו, הוצאת מאגנס, 2011.
 מאיר שטרנברג, "איזון עדין בסיפור אונס דינה", הספרות ד (תשל"ג) אפריל 1973, עמ' 193–231.
 יהושפט נבו, "דינה בבית שכם ותגובת שמעון ולוי: פרשה ולקחה", שמעתין 177, תשע"א, עמ' 107–114
 משה עמנואלי, "דינה בת לאה (בראשית לד)", בית מקרא יז, תשל"ב, עמ' 442–450
 משה צפור, "דינה - לאה - יעקב: קריאה אחרת בפרשת אונס דינה", מסכת ג תשס"ה, עמ' 11–30
 טובה רוזן, "דינה כמשל - סיפור בשר ודם או דרשת מוסר?", פעמים 104, תשס"ה, עמ' 125–134
 חננאל מאק, "מי אשם באונס דינה? : עיון במדרש 'בראשית רבה', פרשה פ", דפים למחקר בספרות 13, (תשס"ג), עמ' 183–206 
 מישאל מסורי-כספי, "מעשה דינה - מקרא ומדרש", בית מקרא 28 ג, תשמ"ג, עמ' 236–255
 יאיר ברקאי, "שתיקה רבת משמעות: שתיקת יעקב בסיפור דינה", מים מדליו 17, תשס"ו, עמ' 233–241
 נחמה ליבוביץ, "מעשה דינה", בספרה עיונים בספר בראשית, ההסתדרות הציונית העולמית, 1968, עמ' 264–269
 מרדכי ברויאר, "נקמת שמעון ולוי באנשי שכם", בספרו פרקי בראשית, הוצאת תבונות, תשנ"ט, עמ' 571–581
 יעל שמש, "סיפורי אונס והבניה מגדרית – היחס לדינה, לפילגש בגבעה ולתמר במקרא, במדרש ובפרשנות המסורתית", ש' ורגון ואחרים (עורכים), עיוני מקרא ופרשנות ז (תשס"ה), עמ' 309–333
יעל שמש, "סיפורי אונס במקרא: המאחד והמייחד", ר' כשר ו-מ' ציפור (עורכים), עיוני מקרא ופרשנות ו (תשס"ג), עמ' 315–341.
רחל רייך, האשה אשר נתת עמדי - נשים כעילה לסכסוך ולמלחמה במקרא, הילל בן חיים - הקיבוץ המאוחד, 2005.
 יאירה אמית, "עריכה מובלעת ופולמוס סמוי בפרשת אונס דינה", מקדש, מקרא ומסורת: מנחה למנחם הרן, בעריכת אבי הורביץ, אביגדור הורוויץ, מיכאל פוקס, מיכאל קליין, ברוך יעקב שורץ, נילי שצ'ופק. Eisenbrauns, Winona Lake, Indiana 1996, 11-28

קישורים חיצוניים

 בראשית פרק לד - הטקסט המקראי ופירושיו, באתר "שבילי התנ"ך"
 מעשה שכם ודינה, בפודקאסט עושים תנ"ך, באירוח חוקר המקרא, ד"ר שחר ענבר
 ישראל קנטור, האמנם "מעשי אבות סימן לבנים?", מאמר באתר דעת
 משה הכהן, אונס דינה ותוצאותיו , באתר של אוניברסיטת בר-אילן

 עירית ישראלי,מעשה הנערה דינה, באתר רמבי"ש



 הערות שוליים 

קטגוריה:בני יעקב
קטגוריה:אישים בפרשת ויצא
קטגוריה:סיפורי ספר בראשית
קטגוריה:נשים בתורה
קטגוריה:ילדים בתנ"ך
קטגוריה:פרשת וישלח