בורקינה פאסו

בורקינה פאסו (; בצרפתית: Burkina Faso; בדיולה: ߓߙߎߞߌߣߊ߫ ߝߊ߬ߛߏ߫; במוריי : Burkĩna Faso; בפולה : 𞤄𞤵𞤪𞤳𞤭𞤲𞤢 𞤊𞤢𞤧𞤮𞥅) שנקראה בעבר הרפובליקה של וולטה-עילית (בצרפתית: République de Haute-Volta) היא מדינה ללא מוצא לים במערב אפריקה. היא גובלת במאלי בצפון-מערב, בחוף השנהב בדרום-מערב, בגאנה ובטוגו בדרום, בבנין בדרום-מזרח ובניז'ר במזרח.

למעלה מ-60% מאזרחי בורקינה פאסו הם מוסלמים, והמדינה חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.

המדינה קיבלה עצמאות מצרפת בשנת 1960, ומאותה עת החל להתאפיין באי-יציבות פוליטית.
מאז 2022 משטרה הוא חונטה צבאית בהנהגת איברהים טראוארה.

 אטימולוגיה 
ב-4 באוגוסט 1984 שונה שמה על ידי הנשיא תומא סנקרה מהשם הרפובליקה של וולטה-עילית לשם בורקינה פאסו שפירושו "ארץ האנשים ההגונים" או "הארץ ההגונה" בשפות המקומיות.

 היסטוריה 

 פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת 
כמו רוב אזור מערב אפריקה, גם בבורקינה פאסו היו מתיישבים קדומים ביותר, ושבטי נוודים החלו לנדוד באזור החל מתקופת 12,000 לפנה"ס. יישובי קבע וחקלאות החלו להופיע בין 3,600 ל-2,600 לפנה"ס. בסביבות 1,500 לפנה"ס החלו התושבים המקומיים להשתמש בחרס ובברזל וכן הופיעו הסימנים הראשונים (קברים אשר נמצאו בחפירות ארכאולוגיות) לדת מבוססת.

בנקודת זמן לא ידועה בעת העתיקה התיישב בצפון וצפון מזרחו של האזור המכונה כיום בורקינה פאסו שבט הדוגון אך מאוחר יותר במאות ה-15 וה-16 היגרו בני השבט מהארץ לצוקים של באנדיאגרה במטרה להתיישב שם. כמו כן בדרום מערבה של בורקינה פאסו קימים שרידים של חומות אבן גבוהות אך זהותם של בוני החומות טרם פוענחה (למשל בהריסות לורופני). כנראה בחלקה הראשון של המאה ה-16 החל שבט המוסי להקים ממלכות כשהבולטות שבהן היו ואגאדוגו ויטנגה.

 ממושבה לעצמאות 
בשנת 1896 הביסו הצרפתים את ממלכת ואגאדוגו, והפכו אותה למדינת חסות צרפתית. בשנת 1898 היה רוב האזור שנקרא כיום בורקינה פאסו תחת כיבוש צרפתי. הצרפתים כינו את האזור בשם וולטה עילית, על שם הנהר וולטה שזרם בו, ושילבו אותו לתוך מערב אפריקה הצרפתית כחלק מהמושבה הצרפתית חוף השנהב. בשנת 1919 הוכרזה וולטה עילית כמושבה בפני עצמה, אך היא פורקה ב-5 בספטמבר 1932 ושטחה חולק בין המושבות חוף השנהב, מאלי וניז'ר. המושבה נוסדה מחדש ב-4 בספטמבר 1947 בגבולותיה בעת פירוקה. ב-11 בדצמבר 1958 חתם יו"ר המועצה המחוקקת של המושבה, מוריס יאמאוגו, על כניסתה לקונסיי דה ל'אנטאנט (מועצת מדינות ההסכמה, יחד עם חוף השנהב, דהומיי, וניז'ר) והמושבה קיבלה שלטון ריבוני מידי הצרפתים. שנתיים לאחר מכן, באוגוסט 1960 זכתה לעצמאות מלאה. נשיא המדינה הראשון היה מוריס יאמאוגו אשר אסר את ראשי מפלגת האופוזיציה בעלת האוריינטציה המרקסיסטית-פאן-אפריקאית, הוציא אותה מחוץ לחוק וכונן משטר חד-מפלגתי, בעל זיקה לצרפת ולמערב וקשר הדוק עם מדינות ההסכמה.

 וולטה עילית 
ההפיכה הצבאית הראשונה במדינה התרחשה בשנת 1966 לאחר תקופה ממושכת של אי-יציבות, שכללה הפגנות ושביתות של סטודנטים, איגודי עובדים ועובדי המגזר הציבורי, שמחו על שלטון יאמאוגו. בראש המהפכה עמד גנרל סנגולה למיזאנה (Sangoulé Lamizana ) שהדיח את יאמאוגו מהשלטון וכלא אותו במאסר. שלטון הצבא נמשך עד שנת 1970, בה אושרה חוקה אזרחית חדשה שבמסגרתה הוגדרו ארבע שנות מעבר עד לחזרה לשלטון אזרחי. מחלוקות וויכוחים סביב חוקה זו הביאו לכתיבת חוקה אזרחית חדשה שאושרה רק בשנת 1977. בשנת 1978 נערכו בחירות דמוקרטיות, לראשונה מאז המהפכה, בהן זכה הגנרל סנגולה לאמיזנה, וכך הפך שלטונו תקף מכוח בחירת העם לכאורה, ולא מתפיסתו בכוח. שנתיים לאחר מכן, ב-25 בנובמבר 1980, התחוללה הפיכה צבאית נוספת במדינה במהלכה הוחלף השלטון באופן שקט יחסית וללא שפיכות דמים. השלטון הצבאי החדש ביטל את הזכויות שהובטחו בחוקת הממשל הקודם משנת 1977. לאחר שנתיים התחוללה הפיכה צבאית נוספת במהלכה הוחלף השלטון (ב-7 בנובמבר 1982). השלטון הצבאי החדש המשיך בשלילת הזכויות הדמוקרטיות שהוקנו בעבר, אך הבטיח להקים ממשלת מעבר עד הקמת שלטון אזרחי חדש. מריבות פנימיות בקרב גורמים במפלגת השלטון הובילו להכרזה על תומא סנקרה כראש ממשלה בינואר 1983, לאחר מכן למעצרו, ולבסוף לשחרורו בהפיכה נוספת, ב-4 באוגוסט 1983.

 בורקינה פאסו 
 השלטון המרקסיסטי תחת סנקרה 
סנקרה הוביל שלטון מרקסיסטי במדינה. הוא הפעיל מספר קבוצות ואגודות חשאיות שמטרתן הייתה לגרום למהפכה תרבותית. הוא אף שינה את שמה של המדינה מוולטה עילית (בצרפתית Haute Volta) לבורקינה פאסו במטרה לתת לה זהות חדשה. שמה הקודם של המדינה מרמז שבמדינה עובר חלקו העליון של הנהר וולטה. לנהר שלושה יובלים: וולטה השחור, וולטה הלבן, וולטה האדום, ואלה היו צבעי הדגל של וולטה עילית. מאמציו של סנקרה הצליחו בהתחלה, אך הארגונים השונים שהקים הפכו אט-אט לכנופיות חמושות ופתחו בקרבות נגד קבוצות פועלים ברחבי המדינה.

 תפיסת השלטון על ידי קומפאורה 
ממוזער|200px|בלז קומפאורה, נשיא בורקינה פאסו בשנים 1987–2014
סנקרה נרצח ב-15 באוקטובר 1987, במהלך הפיכה נוספת שביצע בלז קומפאורה, חברו של סנקרה. השלטון החדש הבטיח להחזיר את המדינה ל"נתיב הנכון" ולתקן את טעויותיו של סנקרה. מפלגת השלטון, ה"חזית הפופולרית", נתנה את חסותה גם לארגונים שאינם מרקסיסטיים והדבר עורר כעס רב בקרב כמה מחבריה הקיצוניים. ב-18 באוקטובר 1989 נעצרו, נשפטו והוצאו להורג מספר חברים במפלגה באשמת קשירת קשר להפלת השלטון. מעצרים דומים התרחשו גם בשנים שלאחר מכן. מאז 1987 ועד אוקטובר 2014 כיהן קומפאורה כנשיא המדינה.

 סיום שלטונו של קומפאורה 
ב-21 בפברואר 2011 החל גל מחאות שכלל גם הפגנות ושביתות של סטודנטים ועובדי ציבור, בדרישה לחקור את מותו של תלמיד (ז'וסטן זונגו) שהוכה למוות על ידי שוטרי משטרת קודוגו שבבורקינה פאסו. במהלך ההפגנות הוצתו גם מבני ציבור ונהרגו שישה סטודנטים. המחאה גאתה ונחלשה לסירוגין, ובמהלך מרץ-אפריל התגברה, תוך קבלת השראה מגלי המחאות בארצות ערב שהתרחשו באותה עת. באפריל 2011, הצטרפו למחאות התלמידים, הסטודנטים ועובדי הציבור, כולל אנשי גדוד המשמר הנשיאותי שדרשו הבטחת דיור ומגורים להם ולבני משפחתם, מתוקף היותם עובדי מדינה, וביצעו מעשי אלימות שהוגדרו כמרד נגד השלטון. ב-16 באפריל, פוזרה הממשלה על ידי הנשיא בלז קומפאורה, שפיטר גם את ראש המשמר הנשיאותי (האחראי לאבטחת ראש המדינה) ואת מפקד הצבא. למחאות נגד שלטון קומפאורה הצטרפו חיילים רבים שערקו משורות הצבא.

ב-27 באוקטובר 2014 התחדשו המחאות נגד קומפאורה, בניסיון למנוע ממנו את שינוי החוקה שיאפשר את הארכת כהונתו. ב-30 באוקטובר הוצת בניין הפרלמנט, ומתנגדי הנשיא השתלטו על בניין הטלוויזיה הלאומית. שדה התעופה הבינלאומי ואגאדוגו נסגר לטיסות, וראש הממשלה הודיע על השעיית התיקון בחוקה. בהמשך היום השבית הצבא את כל מוסדות השלטון והכריז על עוצר. ב-31 באוקטובר הודיע קומפאורה על התפטרותו, ואת השלטון תפס מפקד הצבא, הגנרל אונורה נאברה טראורה.

ב-1 בנובמבר 2014 ויתר הגנרל אונורה טראורה על השלטון שעבר לידי לטננט קולונל יאקובה איזאק זידה. השליט החדש זידה הכריז כי ינהיג את המדינה בתקופת המעבר עד לבחירות הנשיאותיות בשנת 2015, אולם הועלו דאגות גבי קשריו ההדוקים עם השליט הקודם. בנובמבר 2014 מפלגות האופוזיציה, קבוצות אזרחיות ומנהיגי דת אימצו תוכנית לכינון שלטון מעבר עד לבחירות. בהתאם לתוכנית זו סוכם עם השלטון שהדיפלומט מישל קפאנדו יכהן החל מ-21 בנובמבר 2014 כנשיא זמני, בעוד לטננט קולונל איזאק זידה יכהן ראש הממשלה ושר הביטחון.

 הפיכה צבאית 
בספטמבר 2015 ביצעו כוחות הצבא במדינה הפיכה צבאית, במסגרתה עצרו את הנשיא מישל קפאנדו ואת ראש הממשלה יאקובה איזאק זידה, והכריזו על ממשלה חדשה בראשותם. ההפיכה בוצעה שבועות ספורים לפני מועד הבחירות לנשיאות שתוכננו במדינה.

ב-22 בספטמבר 2015 שחררו כוחות הצבא את ראש הממשלה יאקובה איזאק זידה.

 הפיכה צבאית שנייה 
רוק מארק כריסטיאן קאבורה הנהיג את המדינה מאז נובמבר 2015.

מאז 2016 הצליחו ארגוני ג'יהאד להשיג דריסת רגל הולכת וגוברת במדינה והיו מעורבים במקרי אלימות שהתפשטו ממאלי וניז'ר בצפון וברחבי הסאהל, ובמקביל החלה גם מחאה עממית נגד התנהלותו של קאבורה בלחימה נגדם. אלפי אזרחים נהרגו וכמיליון וחצי אחרים נעקרו מבתיהם בסכסוך העקוב מדם במדינה, שהפך להיות אחד המשברים ההומניטריים הקשים ביותר בעולם. בחלקים מבורקינה פאסו השיתו הארגונים האסלאמיים את חוקי השריעה על התושבים. ארגוני הג'יהאד היו קשורים לאל-קאעדה ודאעש.

בינואר 2022 פתחו חיילים במרד במספר בסיסים ברחבי המדינה כשהם דורשים את פיטורי ראשי הצבא ו"משאבים נאותים" כדי להילחם בארגוני הג'יהאד האסלאמיסטים. ב-24 בינואר 2022 הודיע הצבא שהדיח את הנשיא קאבורה, פיזר את הממשלה, השעה את החוקה והודיע שיקבע מועד לבחירות. קריאות שמחה עוקבות בהכרזה על הפוטש.

ב-31 בינואר שוחזרה החוקה והוענק לפול-אנרי סנדאוגו דמיבה התואר נשיא בורקינה פאסו. הנשיא קאבורה, שהיה עצור מאז עליית החונטה הצבאית לשלטון, שוחרר ב-6 באפריל 2022.

 הפיכה צבאית שלישית 
בספטמבר 2022 דמיבה הודח בהפיכה צבאית נוספת, במקומו מונה ראש המטה הכללי איברהים טראורה לראש המדינה. המשטר החדש השעה אז את החוקה ופיזר את ממשלת המעבר ואת האספה המחוקקת.

 פוליטיקה 

החוקה אשר אומצה ב-2 ביוני 1991 הכריזה על ממשל נשיאותי בעל פרלמנט אשר ניתן לפיזור על ידי נשיא המדינה, הנבחר בבחירות דמוקרטיות. החל מהפיכת 1987, בלז קומפאורה כיהן כנשיא המדינה. תוך שינויים בחוקה הוא הצליח להיבחר מחדש 4 פעמים. בתחילה, כהונת הנשיאות הייתה 7 שנים עם אפשרות להיבחר פעם נוספת. תיקון בשנת 1997 איפשר את בחירתו של הנשיא פעמים נוספות בלי מגבלת זמן, ותיקון נוסף בשנת 2000 הוריד את קדנציה של הנשיא ל-5 שנים בלבד, החל מהבחירות בשנת 2005, עם אופציה לעוד כהונה נוספת.

בשנים 1991–2014 הפרלמנט היה מורכב משני בתים, עליון ותחתון. בנוסף, פעלו ועדת חוקה, ועדה מייעצת לענייני כלכלה וועדה מייעצת לענייני רווחה.
עקב ההתקוממות מ-2014 והדחת הנשיא קומפאורה החוקה משנת 1991 בוטלה תחילה אך הוחזרה על כנה ב-16 בנובמבר 2014 עקב מחאות במדינה ומחוצה לה. הוקם משטר מעבר. בנובמבר נבחר רוק מארק כריסטיאן קאבורה לתפקיד נשיא המדינה.

ב-24 בינואר 2022 התבצעה הפיכה צבאית וקאבורה הודח מתפקידו. התנועה הפטריוטית לשמירה ושיקום (MPSR) הנתמכת על ידי הצבא הכריזה על עצמה בשלטון. קצין צבא בורקינה פאסו הכריז על ההפיכה בהצהרה חיה, חתומה על ידי לוטננט-קולונל פול-אנרי סנדיאוגו דמיבה.

 חלוקה מנהלית 

בורקינה פאסו מחולקת ל-13 אזורים הכוללים בתוכם 45 פרובינציות:
 שם האזור  שטח (קמ"ר)  אוכלוסייה  בירה  פרובינציות בּוּקְל דֶה מוּאוּן  34,333  1,677,000  דדוגו  באלה, באנווה, קוסי, מואון, נאיאלה, סורו מרכז  2,869  2,232,000  ואגאדוגו  קאדיאוגו מרכז-מזרח  14,710  1,343,000  טנקודוגו  בולגו, קולפלוגו, קוריטנגה מרכז-צפון  19,508  1,417,000  קאיה  בם, נמנטנגה, סנמטנגה מרכז-מערב  21,752  1,388,000  קודוגו  בולקיאמדה, סנגווייה, סיסילי, זירו מרכז-דרום  11,457  742,000  מנגה  באזגה, נאורי, זונדוואוגו מזרח  46,694  1,464,000  פאדה נגורמה גנאגנה, גורמה, טפמאה, קומפינגה, קומונדז'רי אוֹת-בֵּסִין  25,574  1,776,000  בובו-דיולאסו אואט, קנדוגו, טוי צפון  17,785 1,382,000  ואיגויה  לורום, פאסורה, יטנגה, זונדומה הרמה המרכזית  8,605  807,000  זיניארה  גנזורגו, קורוואוגו, אובריטנגה סָאֵֶל  36,166  1,158,000  דורי  אודלן, סנו, סום, יאגה דרום-מערב 16,533  729,000  גאואה  בוגוריבה, יובה, נומביאל, פוני קַסְקָד  18,917  662,000  באנפורה קומואה, לרבה

 כלכלה 
ממוזער|פועלים במפעל טקסטיל

כלכלת בורקינה פאסו היא מהעניות בעולם. דבר זה נובע מפער גדל בין צרכיה של אוכלוסייה הגדלה בקצב מהיר יותר מאשר יכולת הפקת המוצרים הנחוצים לה.
חלק גדול מהכלכלה הלאומית בבורקינה פאסו ממומן על ידי סיוע בינלאומי וחובה החיצוני הוא 1.3 מיליארד דולר.
סקטור התעשייה במדינה לא מפותח - חלקו בתל"ג שולי וחלקו בכח העבודה זניח.
כ-32% מהתל"ג וכ-80% מכח העבודה עוסקים בגידול בקר ועופות ובחקלאות. עונות הבצורת התכופות פוגעות בכלכלה.

על פי נתוני הבנק העולמי, עמד שיעור האינפלציה בבורקינה פאסו בין השנים 2000 ל-2020 על ממוצע של כ-2.5%, אך ב-2022 הוא טיפס לכ-14%, וב-2023 ירד ל-0.7%.

 סחר חוץ 
על פי נתוני 2022, סך היבוא והיצוא לנפש עומד על כ-300 דולר לשנה, ובמונחים מצרפיים עומד היבוא של בורקינה-פאסו על 5.28 מיליארד דולר, 40% מהם נפט, ואילו הייצוא עומד על 8.2 מיליארד דולר, כ-65% מהם זהב. שותפות הסחר הראשיות של בורקינה פאסו הן שכנותיה כמו חוף השנהב, סין, צרפת, שווייץ והאמירויות.

 המטבע 
המטבע הסחיר בבורקינה פאסו הוא פרנק CFA. המטבעות והשטרות זהים לאלו הסחירים במדינות האיחוד הפיננסי של מערב אפריקה המשתמשות בפרנק CFA. שמה של בורקינה פאסו מופיע על 3 מטבעות זיכרון שהנפיקה בעריכים זהים של 6,000 פרנק ומיועדים לאספנים. השם הקודם וולטה עלית הופיע על 3 ממטבעות הזיכרון של האיחוד הפיננסי, אחד משני הגופים הבינלאומיים, שמדינותיהם משתמשות בפרנק CFA (השני הוא האיחוד הפיננסי של מרכז אפריקה) מטבעות נוספים הוטבעו בשנת 1972 ועליהם שמות 7 מדינות וסמליהן כולל שמה וסמלה של וולטה העלית. מטבע נוסף הוטבע בשנת 1982 ועליו שמות 6 מדינות כולל שמה של וולטה עלית.

 הגירת עבודה 
המחסור בעבודה גורם לגלי הגירה רבים מהמדינה. כ-3 מיליון מתושבי בורקינה פאסו גרים בחוף השנהב במטרה למצוא עבודה. בעבר כוח העבודה המהגר היה נודד לגאנה, אך בשנת 1967 זו סגרה את גבולה למהגרים מבורקינה פאסו וגירשה את אלו ששהו באותה העת בתחומה. גם כיום המדינות אליהן מהגרים העובדים חוששות מאוד מהמצב.

 גאוגרפיה 

שמאל|ממוזער|250px|מפת טופוגרפית של בורקינה פאסו
ממוזער|250px|יובלי נהר וולטה עילית, בצבעים שונים
רוב שטחה של בורקינה פאסו מכוסה באדמת סחף, היוצרת מישורים גדולים ומעט גבעות מבודדות. דרום-מערב המדינה מכוסה ברכס הרי אבן חול, בהם הפסגה הגבוהה במדינה, בגובה 749 מטרים. למעשה, בורקינה פאסו היא מדינה מישורית בעיקר, מלבד מספר חריגות מקומיות. 24.5% משטחה של בורקינה פסו הם שטחים מיוערים.

שמה הקודם של בורקינה פאסו, וולטה עילית, בא משלושת פלגי נהר הוולטה העוברים במדינה: הוולטה השחור, הלבן והאדום, מתוכם רק השחור זורם כל השנה. ישנם מספר אגמים במדינה, בהם טינגרלה, באם ודאם. בצורת היא בעיה קשה במדינה, במיוחד בצפון.

האקלים במדינה הוא בעיקרו אקלים טרופי. העונה הלחה היא מאי–נובמבר, העונה היבשה היא דצמבר–אפריל.

 דמוגרפיה 

ממוזער|נשים בבורקינה פאסו
אוכלוסיית המדינה מונה כ-22 מיליון נפש. במפקד האוכלוסין האחרון שנערך במדינה, ב-1996, נמנו בה כ-10.3 מיליון תושבים.
תוחלת החיים היא 63 שנים. הגיל החציוני של האוכלוסייה הוא 17.6 וקצב גידול האוכלוסייה הוא 2.6% לשנה, עם 4.27 ילדים בממוצע לכל אישה. תמותת התינוקות במדינה היא 49 יילודים מתים, על כל 1000 חיים. התמותה נובעת בין השאר מתשתיות רווחה ורפואה לקויות, עונות בצורת תכופות וכן מהתפשטות מגפת האיידס.

 עיור וצפיפות אוכלוסין 
הערים הגדולות במדינה: ואגאדוגו (הבירה 2,400,000), בובו-דיאולסו (903,000), ואיגויה (124,200) וקודוגו (88,000).
17% מתושבי המדינה מתגוררים באזורים עירוניים. רוב האוכלוסייה מתרכזת בדרום ובמרכז המדינה. באזורים אלו צפיפות האוכלוסין מגיעה אף ל-48 נפשות לקמ"ר. תופעה זו גורמת לנדידה עונתית של האוכלוסייה, בחיפוש אחר עבודות עונתיות.

 מוצאות אתניים 
חלוקה אתנית: 40.5% הם בני מוסי, 29.3% הם בני פולאני, 6% הם בני גורמנצ'ה, 6% בני גורונסי, 3% בני ביסה-סאמו, 2% בני דגרי-לובי, 2% בני בוואמו, 1.4% בני סנופו דיאולה, 1.4% בני בובו ו-8.5% אחרים.

 שפות 
אף על פי שצרפתית היא השפה הרשמית במדינה, בבורקינה פאסו ישנן למעלה מ-60 שפות מדוברות. למעלה ממחצית האוכלוסייה דוברת מוּרה, אחריה הדיאולה והפולפולדה.

 דתות 
נכון למפקד אוכלוסין מ-2019, כ-63.8% מאמינים באסלאם, כ-26.3% מאמינים בנצרות, והשאר הם כ-9% מאמינים באמונות שבטיות אפריקאיות כמו האנימיזם.International Religious Freedom Report 2010: Burkina Faso. United States Bureau of Democracy, Human Rights and Labor (17 November 2010). This article incorporates text from this source, which is in the public domain.

 תרבות 
 חינוך 
אחוז הבערות במדינה הוא 54%. החינוך בבורקינה פאסו הוא חינם וחובה עד לגיל 16, אך מעטים מהתושבים אכן קיבלו חינוך פורמלי. במדינה 3 אוניברסיטאות: אוניברסיטת ואגאדוגו שנוסדה ב-1974, האוניברסיטה הפוליטכנית של בובו-דיאולסו שנוסדה ב-1995 ובית הספר הגבוה בקודוגו שנוסד ב-1997. בכל האוניברסיטאות גם יחד לומדים כ-10,000 סטודנטים. ישנם כ-9,500 תלמידים אשר לומדים בבתי ספר להשכלה גבוהה. כ-21% מתושבי יודעים קרוא וכתוב (גברים: 30.5%, נשים: 11%).

 ספורט 
ביום העצמאות ה-61 למדינה, סיפקה התחרות בקפיצה משולשת באולימפיאדת טוקיו 2020, אירוע היסטורי, כאשר לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים זכתה המדינה במדליה, בזכות הוגו פבריס זנגו, שזכה במדליית הארד.

 קישורים חיצוניים 




 בורקינה פאסו ותומאס סנקרה



מידע וסטטיסטיקה


תרבות
 האומנות של בורקינה פאסו, מאת כריסטופר ד. רוי
 תמונות מבורקינה פאסו 
 תמונות מחיי היומיום בבורקינה פאסו
 מוזיקה אתנית

ממשל
 אתר הממשלה הרשמי 
 ארגוני צדקה עבור בורקינה פאסו

גל המחאות 2011
 אתר חדשות הבי.בי.סי. המפרט את אירועי 2011

מהפכת ספטמבר 2015


הערות שוליים

*
קטגוריה:מדינות העולם
קטגוריה:מדינות אפריקה
קטגוריה:מערב אפריקה
קטגוריה:מדינות ללא מוצא לים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות צרפתית
קטגוריה:מדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1960