מלזיה

מָלֶזִיַה (במלאית: Malaysia, בכתיב ג'אווי: مليسيا, , תעתיק: מלייסיה) היא מדינה בדרום-מזרח אסיה. מתגוררים בה כ-31 מיליון בני אדם (2017), ובירתה קואלה לומפור. נכון ל-2020, רוב של כ-63.5% מאוכלוסיית מלזיה הם המוסלמים (שהיא גם דתה הרשמית של המדינה), בעיקר מוסלמים סונים ובנוסף ישנו מיעוט משמעותי של כ-18.7% בודהיסטים.

המדינה חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי. רק מוסלמי מאמין, דובר מלאית, הנוהג לפי המנהגים המלזיים ומוצאו ממלזיה, ברוניי או סינגפור נקרא מלאי. מלאי מוסלמי שהמיר את דתו מאסלאם לדת אחרת מאבד אוטומטית את התואר מלאי ואת ההטבות הנובעות מכך מחד ומי שהמיר את דתו לאסלאם ועומד בתנאים האחרים רשאי להגיש בקשה להיקרא מלאי מאידך.
חוקת מלזיה מעניקה חופש דת גם למי שאינו מוסלמי.

 היסטוריה 

מלזיה מורכבת ממספר ממלכות מלאיות. היא יושבה עוד בתקופה הפרה-היסטורית. במאה ה-14 כבשו המוסלמים את מלזיה והשליטו את דתם בארץ. ב-1511 כבשו הפורטוגלים את מלאקה וב-1641 נכבשה מלאקה בידי ההולנדים. במאות ה-18 וה-19 החלה בריטניה אט אט לבסס את שליטתה במלזיה וב-1914 שלטה במדינה כולה שכללה בזמנה גם את סינגפור. כלכלתה של מלזיה החלה לצמוח הודות למטעי הגומי הרבים ולמכרות הבדיל. מהגרים רבים ממדינות שכנות (בעיקר סין והודו) החלו לחפש את פרנסתם במלזיה.

במלחמת העולם השנייה נכבשה מלאיה על ידי יפן ולאחר המלחמה שבה להיות תחת מרות בריטית. ב-1948 החל המרד של המיעוט הסיני לשחרור מלאיה מהשלטון הבריטי. מפקד המרד היה הקומוניסט צ'ין פנג (Chin Peng). בריטניה נלחמה במורדים בכל הכוח כולל הגליית חצי מיליון סינים (שתמכו במרד) מהכפרים שלהם ויישובם במקום חדש על פי האסטראטגיה של הגנרל ג'רלד טמפלר (Gerald Templer). הבריטים גייסו את האוכלוסייה המוסלמית (שהיוותה את הרוב במלאיה) נגד המורדים ולאחר שנים רבות הצליחו להשתלט על המרד. מיד אחר כך, בשנת 1957 בריטניה העניקה עצמאות מלאה למלאיה. בשנת 1963 התאחדה המדינה, שעד אז נקראה פדרציית מלאיה, עם סינגפור ועם מדינות סבה וסראוואק שבצפון האי בורנאו והפכה לפדרציה אחת תחת השם מלזיה. ב-1965 התנתקה סינגפור ממלזיה על רקע סכסוך אתני בין הסינים וההודים שבתחומה לבין המלאים. אינדונזיה נלחמה נגד מלזיה על רקע רצון הבריטים לספח את סבה ואת סראוואק אל מלזיה, אך בזכות עמידתם האיתנה ושיתוף פעולה עם הבריטים נחתם הסכם שלום בין המדינות ב-11 באוגוסט 1966 והיא הכירה בעצמאותה המדינית המלאה.

 פוליטיקה 

מלזיה היא מונרכיה פדרלית פרלמנטרית וחוקתית.
מבין שישה-עשר המרכיבים של מלזיה, שלושה עשר הם מדינות: תשע מהן הן מונרכיות בעצמן – שבע מתוכן הן סולטאנויות, בראש אחת מהן (פרליס) עומד ראג'ה ובראש התשיעית (נגרי סמבילן) עומד "יאמטואן בסאר" ("שליט גדול") נבחר. בראשן של ארבע המדינות הנותרות וכן של שלוש הטריטוריות הפדרליות עומדים מושלים. בראש הפדרציה עומד "ראש המדינה" יאנג די-פרטואן אגונג (המכונה לעיתים "מלך מלזיה" או "סוברן על" של מלזיה) שתפקידו ייצוגי בעיקר, והוא נבחר לתקופת כהונה בת חמש שנים מבין מלכי המדינות המרכיבות, אם כי בפועל התפקיד עובר ברוטציה ביניהם. המלך מפקח על המינויים המרכזיים במדינה כמו ראש ממשלה, מתפקד כראש האסלאם במדינה בעלת הרוב המוסלמי ומפקד על הכוחות המזוינים שלה. המלך הנוכחי (מ-2019) הוא המלך עבדאללה שליט פאהאנג. ב-27.10.2023 נבחר סולטן איברהים (מסולטנות ג'והור הדרומית), בן 64, להיות המלך הבא של מלזיה. המינוי ייכנס לתוקף ב-31.1.2024.

למלזיה שני בתי פרלמנט, מועצת העם  ומועצת המדינות . במועצת העם 222 חברים וחבריו נבחרים בבחירות ישירות על פי השיטה הרובנית לחמש שנים. במועצת המדינות 70 חברים, כשעשרים ושישה מתוכם נבחרים אחת לשלוש שנים בבחירות עקיפות, וארבעים וארבעה ממונים על ידי היאנג די-פרטואן אגונג. כמו כן, לכל מדינה בית נבחרים משלה.

עיקר הכוח הפוליטי מצוי בידי הממשלה. ראש הממשלה ממונה על ידי היאנג די-פרטואן אגונג על-סמך היותו נציג הרוב בבית התחתון. מאז עצמאותה של מלזיה מונהגת הקואליציה בידי מפלגת הארגון הלאומי המלאי המאוחד (UMNO). במלזיה מתקיימות בחירות כלליות החל מ-1974, ואף על פי שהקמפיין בזמן הבחירות הוא חופשי במידת מה, מלזיה היא למעשה מדינה חד-מפלגתית, כאשר החזית הלאומית (הנשלטת על ידי UMNO) זוכה בדרך כלל בכל המושבים הארציים בפרלמנט, בעוד שה-DAP זוכה בכמה מושבים סיניים אזוריים וה-PAS בכמה מושבים מלאים כפריים.

תחת שלטונו הארוך של מאהאטיר מוחמד (1981 – 2003) התרבות הפוליטית של מלזיה התאפיינה באוטוריטריות רבה, כאשר השיא היה בפיטוריו וכליאתו (על סמך האשמות חסרות בסיס) ב-1997 של אנואר איברהים, סגן ראש הממשלה, לאחר ויכוח פנימי בממשלה. פרשת אנואר הובילה ליצירת מפלגה חדשה, מפלגת הצדק העממי, בהנהגתה של ואן עזיזה ואן אסמאעיל, אשתו של אנואר אבראהים. מאהאטיר פרש ב-2003 ועבדוללה אחמד באדאווי, יורשו בתפקיד, שחרר את אנואר והתיר לו לצאת מתחומי המדינה, כאשר צעד זה נתפס כסמן לשינוי קל לכיוון ליברלי יותר. את באדאווי החליף בתפקיד ב-2009 נג'יב רזאק.

מלזיה חברה בחבר העמים הבריטי.

מדינות הפדרציה
מלזיה מורכבת מ-13 מדינות (מתוכן 7 סולטאנויות ו-2 ממלכות) ו-3 טריטוריות פדרליות:
 סולטנות ג'וֹהוֹר
 סולטנות טֶרֶנְגָנוּ
 מדינת מלאקה
 מדינת סָבַּהּ בבורנאו
 ממלכת נֶגֵרִי סֶמְבִּילָן ובראשה יאמטואן בסאר
 סולטנות סֶלָנְגוֹר
 מדינת סראוואק בבורנאו
 סולטנות פהנג דרול מקמור
 מדינת פּוּלַאוּ פִּינַנְג
 ממלכת פֶּרְלִיס ובראשה ראג'ה
 סולטנות פֶּרָק
 סולטנות קֶדָה
 סולטנות קֶלָנְטָן
 לָבּוּאָן - טריטוריה פדרלית באי מצפון לבורנאו
 פּוּטְרָגָ'איָה - טריטוריה פדרלית
 קואלה לומפור - טריטוריה פדרלית

 ביטחון 
משטרה וביטחון פנים

צבא וביטחון חוץ
הכוחות המזוינים של מלזיה אחראים לביטחון החוץ של מלזיה.

לכוחות המזוינים של מלזיה יש שלוש זרועות עיקריות: צבא היבשה המלזי, הצי המלכותי המלזי וחיל האוויר המלכותי המלזי. במדינה אין גיוס חובה, וגיל המינימום הנדרש לשירות ההתנדבותי הוא 18. הצבא משתמש ב-1.5% מהתמ"ג של המדינה, ומעסיק בשירות פעיל 1.23% מכוח האדם של מלזיה, בעוד המילואים כמחצית מכך.

 גאוגרפיה 

המדינה מורכבת משני חלקים המופרדים על ידי ים סין הדרומי והמרחק ביניהם הוא כ-650 ק"מ:
 מזרח מלזיה – החלק הצפוני של האי בורנאו, גובל באינדונזיה בדרום ומקיף את שתי המובלעות הזעירות של ברוניי שבצפון.
 מערב מלזיה – על חצי-האי המלאי. חלק זה גובל בתאילנד בצפון ובסינגפור בדרום.

הטופוגרפיה בשני החלקים המופרדים על ידי ים סין הדרומי דומה. שני החלקים מתאפיינים במישור חוף וככל שמתרחקים מהחוף פני השטח מתאפיינים ביער צפוף, גבעות והרים, שהגבוה מביניהם, שנמצא על האי בורנאו, הוא הר קינאבלו שמתנשא לגובה של 4,095 מטרים.
האקלים אופייני לקו המשווה ומתאפיין ברוחות מונסון דרום-מערביות (אפריל–אוקטובר) וצפון-מערביות (אוקטובר–פברואר).

 פאונה 
ממוזער|שמאל|220px|חיות בר במלזיה. משמאל למעלה בכיוון השעון: טיגריס מלאי, קלאו מזרחי, צב ים ירוק וקוף חוטמני.
בשנת 1963 התגלו ביערות גשם של חצי האי כלבים מסוג טלומיאן.

 כלכלה 

כתוצאה מתוכנית החומש המלזית הראשונה (1956–1960) והשנייה (1961–1965) הואצה הצמיחה הכלכלית באמצעות השקעות מדינה בתעשייה ובתיקון תשתיות כגון דרכים ונמלים, שהוזנחו וניזוקו במהלך תקופת החירום. בשנת 2010 התמ"ג לנפש במדינה עומד על 14,425 דולר.

מלזיה הציבה את עצמה כיצרנית תא פוטו-וולטאי משמעותי בשוק העולמי עם ייצור תאים פוטו-וולטאים (PV) בכמות השנייה בגודלה לאחר הרפובליקה העממית של סין.
אחת התעשיות החשובות בכלכלת מלזיה היא ייצור כלי רכב. במדינה פועלים 27 מפעלים לייצור מכוניות שמייצרים כ-500 אלף מכוניות בשנה. נתון זה מציב את המדינה במקום ה-21 בהיקף הייצור בשנת 2020. המכוניות בעיקר מבוססות על תכנון של חברות ידועות. כך למשל היצרן הגדול ביותר Perodua מייצר בעיקר על בסיס מכוניות בתכנון של דייהטסו. לעומת זאת Proton שהוא היצרן השני בגודלו לא קשור עם אף יצרן מחוץ לגבולות המדינה באופן בלעדי. בנוסף לכך קיים ייצור מכוניות רטרו דוגמת TD2000.
כמו כן ישנה במלזיה תעשיית טקסטיל ענפה.

מלזיה היא אחת מיצואניות התה הגדולות בעולם, והיא מייצאת תבלינים רבים, ביניהם פלפל. בהמות המשק העיקריות הם שוורים ותאואים. גם תעשיית הדגים מספקת מקור חשוב למזון שכן היא שוכנת בקרבת ים.
משאבי הטבע של מלזיה הם עצים, גומי, שמנים (בעיקר שמן דקלים ושמן קוקוס) וקופרה מהעצים ביערות הגדולים של מלזיה. מחצביה העיקריים של מלזיה הם נפט, בדיל, עופרת ובוקסיט.

 דמוגרפיה 

אוכלוסיית מלזיה מונה כ-33.8 מיליון בני אדם. תוחלת החיים עומדת על כ-76 שנים בממוצע. שיעור הפריון עומד על 1.75 ילדים לאישה.

השפה הרשמית היא מלאית והדת הרשמית היא האסלאם אשר מאמינים בה 63.5% מהאוכלוסייה. היתר: 18.7% בודהיסטים, 9.1% נוצרים, 6.1% הינדו ו-3.1% מאמינים בקונפוציאניזם ודתות סיניות עממיות.

כמחצית מתושבי מלזיה הם מלאים וכ-10% מקבוצה מלאית אחרת קדומה, רובם מן הגל הראשון של המלאים. היא נקראת "בומיפותרא" שמשמעה "בני הארץ" וגם "אוראנג-אוראנג אסלי" שמשמעה "האנשים המקוריים". כרבע ממוצא סיני. ההודים והפקיסטנים מהווים כשמונה אחוזים מן האוכלוסייה.
במדינות סבה וסראוואק רוב התושבים הם ממוצא סיני או משתייכים לקבוצות אתניות אחרות, שהעיקריות שבהן הן ה"אִיבַּן" וה"בֶּדָאיוּהּ" בסראוואק, ו"קָדַזָאן-דוּסוּן" בסבה, אלה בכללם נקראים "דאיאק" וגם הם מבני הגל הראשון של המלאים. במלזיה המערבית ישנו גם מיעוט אירופאי, בעיקר ממדינות ששלטו בה בעבר (אנגליה ופורטוגל).

 לקריאה נוספת 

 משה יגר, מאלזיה, ניסיונות הידברות עם מדינה מוסלמית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, 1996
 משה יגר, הודו, המסע הארוך לאסיה פרק בתולדות הדיפלומטיה של ישראל, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 2004, עמ' 140-178
 משה יגר, Islam and Islamic institutions in British Malaya: policies and implementation, Jerusalem: The Magnes Press, The Hebrew University, 1979

 קישורים חיצוניים 








 ביאורים 

 הערות שוליים 

*
קטגוריה:מדינות העולם
קטגוריה:פדרציות
קטגוריה:מדינות אסיה
קטגוריה:מדינות החברות בחבר העמים הבריטי
קטגוריה:מדינות החברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:מדינות החברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1963
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות מלאית