דשיל האמט

דשיל האמט (באנגלית: Samuel Dashiell Hammett; 27 במאי 1894 - 10 בינואר 1961), סופר בלשי אמריקאי. נחשב, לצד ריימונד צ'נדלר, כאחד הבולטים שביוצרי דמות "הבלש הפרטי הקשוח" (Hard Boiled Detective). אביו הספרותי של הבלש סם ספייד, גיבור ספרו "הנץ ממלטה", שהוסרט בשנת 1931 ופעם נוספת ב־1941; הגרסה השנייה נחשבת לאחד מסרטי המפתח של הקולנוע האפל (Film Noir). בצעירותו שימש כבלש בחברת החקירות הידועה פינקרטון, שירת במלחמת העולם הראשונה כסמל ונהג אמבולנס, ובמלחמת העולם השנייה.

את עיקר יצירתו הספרותית כתב בסוף שנות העשרים ובראשית שנות השלושים של המאה העשרים. כתב עשרות סיפורים קצרים וחמישה ספרים בלשיים באורך מלא, שחמישתם תורגמו לעברית, ושניים מהם אף תורגמו פעמיים:
 קללת בני דאיין (The Dain Curse); תורגם על ידי סוניה פלץ והופיע בשנת 1967 בספרי שין שין שין.
 האיש הרזה, תורגם לעברית על ידי ג. אחיקר והופיע בשנת 1960 בהוצאת מעריב לעם. הספר עובד לקולנוע בשם "האיש הרזה" ב-1934.
 הנץ ממלטה (The Maltese Falcon); תורגם על ידי ב. רחל והופיע בשנת 1967 בספרי שין שין שין. תרגום שני, של אסף גברון, יצא בשנת 2013 בהוצאת כתר.
 קציר הדמים (Red Harvest), תורגם לעברית על ידי מנחם בן אשר, הופיע בהוצאת ספרית מועדון הבולשת בשנת תש"י לערך, ושימש השראה לסרטו של אקירה קורוסאווה "יוג'ימבו". תרגום שני, של יעל ענבר, בשם "קציר הארגמן" יצא בשנת 2025 בהוצאת עם עובד.
  מפתח הזכוכית (The Glass Key), תורגם לעברית על ידי העיתונאי והסופר יהודה הראל והופיע בשנת 1960 בהוצאת מ. מזרחי.
במלאת לו 40 שנה נקלע האמט למשבר רציני, אישי ואמנותי, ולאחר פרסום הרומן החמישי שלו לא כתב או פרסם עוד רומנים. עם זאת, היה מעין 'עורך' ויועץ למרבית מחזותיה הנודעים של חברתו ליליאן הלמן, כפי שהודתה בכך היא עצמה. במשך תקופה מסוימת עוד המשיך לחבר סיפורים קצרים או לכתוב תסכיתים/תסריטים, אך למעשה, מאז גיל 40, כפי שהודה בעצמו, יבש מעיין יצירתו.

מאמצע שנות ה-30 ואילך היה פעיל פוליטי בתנועות שמאל, ואף ישב תקופה קצרה בכלא בשל סירובו להסגיר שמות של חברים-שותפים.

ממוזער|לוחית זיכרון במקום שבו כתב דשיל האמט את "הנץ ממלטה"
ב-1942, אף על פי שהיה כבר בן 48, התגייס לצבא, אך התנדבות זו לא הועילה לו כאשר ב-1951, בתקופת מקארתי, היות שהיה ידוע בפעילותו ובהשקפותיו השמאלניות, הוא נידון לחמישה חודשי מאסר עקב סירובו להעיד נגד חבריו בתנועות השמאל.

האמט היה נשוי זמן קצר, והוליד שתי בנות. היו לו כמה פרשיות אהבים. עד סוף ימיו התמודד עם האלכוהוליזם הקשה שלו. בשלושים שנות חייו האחרונות חי לסירוגין עם המחזאית ליליאן הלמן. דמותו מוצגת בסרט ג'וליה (במאי – פרד זינמן, תסריט – אלווין סארג'נט, מ-1977; הסרט מבוסס על אחד מסיפוריה של הלמן) ומגולמת על ידי ג'ייסון רוברדס, ואת ליליאן הלמן מגלמת ג'יין פונדה. את ג'וליה גילמה ואנסה רדגרייב, שאף זכתה לאוסקר לתפקיד-משנה על משחקה בסרט זה.

גרסה בדיונית של האמט עומדת במרכז סרט הנאו נואר של וים ונדרס מ-1982 הנושא את שמו.

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

קטגוריה:אמריקאים ילידי מרילנד
קטגוריה:סופרי מתח ואימה אמריקאים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים אמריקאים
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1894
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1961