בעל חצור

הַר בַּעַל חָצוֹר (בערבית: تل العاصور; תעתיק מדויק: תל אלעאצור) הוא הגבוה בהרי בנימין והשומרון, וגובה פסגתו 1,016 מטר מעל פני הים. פסגות ההר נמצאות מזרחית לסילוואד וצפונית־מזרחית לעפרה שבבנימין.

השם "בעל-חצור" מתייחס רק לפסגת ההר, המכונה בערבית "תל עצור". הגוש ההררי בכללותו, מכפר מאליכ במזרחו ועד לאזור יברוד ונחל חרמִיה במערב, מכונה . הרמה מציינת את הקצה הצפוני של הרי יהודה; אזור השומרון מתחיל מעמק שילה, שמצפון לה.

אזכור מקראי
לפי המקרא, מריבת רועי אברהם ורועי לוט, ממנה ראה לוט את ככר הירדן ובחר לרדת לסדום, והתצפית שבה הבטיח ה' לתת את ארץ ישראל לאברהם אבינו היה ב"מקום" אנונימי, בין בית אל לבין העי; המגילה החיצונית לבראשית מזהה את "המקום" ברמת חצור.

ייתכן שההר הוא גם "העי" המופיע בספר יהושע. לאחר כיבוש יריחו בכניסה לארץ ישראל שולח יהושע אנשים לעי בתור נקודה אסטרטגית לכיבוש, על פי הכתוב בספר יהושע:

על פי חלק מהפרשנים, העי הוא "בעל חצור" בו רצח אבשלום את אמנון אחיו, בנקמה על אונס אחותו תמר, על פי הכתוב בספר שמואל ב':

בימי בית שני
בתקופת בית שני היה האזור מרכז יהודי חשוב. בימי מרד החשמונאים היו הרי גופנה שנמצאים מערבה לבעל חצור מרכז המרד החשמונאי. לפי עמנואל הראובני היה בבעל חצור עורף יהודי חזק.

בספר חשמונאים א' ובספר קדמוניות היהודים (י"ב, 11) מסופר על הקרב האחרון של יהודה המכבי באלעשה, שהתרחש באזור זה, שם נפל יהודה המכבי.

ההר מזוהה כאחת מנקודות הגובה בהן היו מדליקים משואות בראשי חדשים כדי להודיע לגולה על התחדשות החודש.

תצפיות מההר
מפסגת ההר תצפית נרחבת. במערב רואים חלקים ממישור החוף הצפוני (הכרמל וזכרון יעקב) והדרומי (מראשון לציון עד אשקלון), ואת הים התיכון. במזרח רואים את בקעת הירדן, ים המלח ואת עבר הירדן המזרחי מהר החרמון, הרי הגלעד, הרי מואב ועד הרי אדום. בדרום נראים הר הצופים בירושלים והרודיון בהרי יהודה והרי חברון ובצפון יש תצפית לעבר הרי שומרון והרי הגליל התחתון.

 מתקנים צבאיים 
בספטמבר 1967 הקים מערך הקשר של פיקוד המרכז אתר שליטה על ההר.

ב־1975 נפרסה בהר יחידת בקרה ניידת של מערך הבקרה האווירית של חיל האוויר. ב־1978 הוכרז האתר כי"ב 503. האתר הוגדר ביב"א ממאי 1982 עד 1985, אז חזרה למעמד י"ב. ב־2002 הפכה היחידה לי"ג 503.

אנשי גרעין שילה של גוש אמונים עבדו עבור צה"ל בהקמת הגדר ההיקפית ליחידת הבקרה, והקימו מחנה עבודה בבסיס נטוש של הלגיון הירדני ששכן בסמוך. נקודה זו הפכה ליישוב עפרה.

כחלק מהיערכות מחדש של צה"ל בעקבות הסכמי אוסלו סלל משרד הביטחון כביש עוקף שהחליף את כביש 449 כציר הגישה למתקנים הצבאיים בהר.

 ראו גם 
 קרב בעל חצור (1918)

 לקריאה נוספת 
 עמנואל הראובני, פסגות - טיולים לפסגות ההרים ואל נקודות תצפית, כנרת בית הוצאה לאור, 1993.

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:השומרון: הרים
קטגוריה:ההר המרכזי
קטגוריה:הרים במקרא