סירנה

הסירנות (ביוונית עתיקה: Σειρῆνας) הן יצורים מהמיתולוגיה היוונית. במקור, בעת העתיקה הקלאסית, נהגו לתארן כבעלות פנים או פלג גוף עליון של אישה עם כנפיים ורגליים של ציפור; מימי הביניים ואילך, דמותן השתנתה והן קיבלו בתרבות המערב מראה דמוי דג: נשים יפות עם זנבות דגים במקום רגליים ששכנו במעמקים. בשני המקרים, יוחס להן קול מלודי שאין לעמוד בפניו. 

 במיתולוגיה היוונית 
במיתולוגיה היוונית, הסירנות מופיעות בכמה מיתוסים כשבכל פעם הפרטים אודותיהן משתנים. מקובל שהן היו הצאצאיות של אל הנהר אכלואוס (עם זאת, ורגיליוס מציין את פורקיס, אל הים הקדום, כאביהן) מהמוזה טרפסיכורה או מהמוזה מלפומנה. מספרן ושמן הפרטי משתנים ממסורת למסורת. הומרוס, לדוגמה, סיפר על שתי סירנות, ודיווחים אחרים מספרים אף על ארבע וחמש סירנות. אולם על פי המיתוס המוכר והמקובל, מספרן היה שלוש. 

הסיפור השלם ומפותח ביותר שבו מופיעות הסירנות הוא באודיסיאה, שם מסופר כי כשאודיסאוס עמד לעבור ליד אי הסירנות ליקוזה (Licosa), הסמוכה לחופי קסטלאבאטה, הוא ביקש לשמוע את שירתן. על מנת להצליח לעשות זאת בלי לשלם בחייו, הוא ציווה על מלחיו לאטום את אוזניהם בדונג ולקשור אותו לתורן הספינה כך שלא יוכל להשתחרר ולקפוץ מהספינה ולא לשחררו חרף כל בקשותיו עד אשר אי הסירנות ייעלם מעבר לאופק. כך זכה אודיסאוס לשמוע את שירת הסירנות ולהישאר בחיים.
ממוזער
בארגונאוטיקה, יאסון, מנהיג מסע הארגונאוטים, מצא דרך אחרת להתמודד עם הבעיה שהציבו הסירנות בפניו ובפני חבריו לשיט. בעצת מחנכו הקנטאור הנבון כיירון הוא צירף לאונייתו את המוזיקאי המוכשר אורפאוס, שבשומעו את שירתן של הסירנות, החל לנגן בלירה שלו. המוזיקה היפהפייה שאורפאוס הפיק הצליחה לגבור על קול שירת הסירנות, והצילה את הארגונאוטים ממוות בטוח. המיתוס מספר שלאחר שספינה עברה ליד הסירנות מבלי לטבוע, הסירנות הכושלות הטביעו את עצמן במי הים.

אצל אובידיוס, הסירנות היו בצעירותן חברותיה למשחק של פרספונה, בתה של האלה דמטר. לאחר שהאדס, אל השאול חטף את פרספונה, דמטר בכעסה קיללה אותן ושינתה את דמותן לדמות מפלצתית בעלת כנפיים, בשל כישלונן לעצור את החטיפה.

ממוזער|סירנה ואונו-קנטאור, הפיזיולוגוס של ברן, המאה ה-9

בתרבות המערב
ייצוגן האמנותי של הסירנות הלך והשתנה עם השנים, ובהדרגה האמנים העדיפו לשוות להן דמות מושכת ומסתורית על פני הדמות הקדומה של ציפורים עם ראש (ולעיתים ראש וחזה) של אישה. 
ממוזער|סירנה בספר חיות מהמאה ה-13. ניתן לראות את שלב המעבר בין מיתוס הציפור למיתוס הדג. הספרייה הבריטית
עם הנדידה של מיתוסים מאגן הים התיכון אל אירופה, דמותן של הסירנות השתלבה עם מיתוסים אודות נשים בעלות זנב דג. ייתכן שתרמו לכך גם מוצאן במיתולוגיה מאלי ים וקישורן עם ספינתו של אודיסאוס. אנציקלופדיה ביזנטית מהמאה העשירית קובעת שחציין התחתון היה כשל בת אדם, ואילו חציין העליון – מהחזה מעלה – היה כשל ציפור. מאוחר יותר החלו להציג את הסירנות כנשים יפות, שלא רק קולן אלא גם גופן מושך ונאה, ובשלב מסוים, אף כבתולות ים, למשל בספר הפיזיולוגוס של ברן , או בבסטיארים שונים. שמאל|ממוזער|250px|הסירנה, ציור מאת ג'ון ויליאם ווטרהאוס

סירנות בתרבות
 בסמל החברה "סטארבקס" – חברת הקפה הגדולה ביותר בעולם – מצוירת סירנה.
 בסרט "בנות אקווסטריה: רוקיות הקשת" הסירנות מוצגות כהיפוקמפוסיות ששירתן גורמת לסכסוכים בין כל האלה ששומעים אותן וכמו כן הן ניזונות מהריבים ומדונים שלהם ואוגרות אותם באבנים שנמצאות על חזן.
 בסדרה "יומני הערפד", יש לסירנות תפקיד משמעותי בעונה השמינית והאחרונה של הסדרה, שם הן משרתיו של השטן והאחראיות לשליחת אנשים חוטאים ופושעים לגיהנום.
 בספר פרסי ג'קסון וים המפלצות, אנבת' מבקשת מפרסי לקשור אותה לספינה, על מנת שתוכל להקשיב לשירת הסירנות. היא מסבירה כי מי שמקשיב לשירה לומד משהו חשוב על עצמו.
 בסרט שודדי הקאריביים: זרמים זרים, צוותו של הפיראט שחור הזקן לוכד בת ים, כדי להשתמש בדמעה שלה לטקס במעין הנעורים.

ראו גם
הרפיה
בת ים (מיתולוגיה)
ראש סירנה

קישורים חיצוניים




הערות שוליים

קטגוריה:נימפות
קטגוריה:יצורי כלאיים מיתולוגיים
קטגוריה:יצורים מיתולוגיים דמויי אדם
קטגוריה:דמויות באודיסאה