מרדכי גור

מרדכי (מוֹטה) גוּר  (6 במאי 1930 – 16 ביולי 1995) היה איש צבא, פוליטיקאי וסופר ישראלי. כיהן כרמטכ"ל העשירי (1974–1978), חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל מטעם מפלגת העבודה.

 קורות חיים 
מרדכי גור נולד בירושלים למשה ולטובה גורבן, כמרדכי גורבן. התחנך בתיכון ברחובות. בגיל 13 הצטרף לשורות ההגנה, בה מילא תפקידים שונים ובהם מפקד גדנ"ע.
כמפקד בהגנה פיקד גור בתקופת הסזון על תקיפה אלימה של אנשי הגנה במשה בר כוכבא (בריל).

 קריירה צבאית 
גור התנדב לפלמ"ח, עבר הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה. הוא לחם במלחמת העצמאות, תחילה כמפקד יחידת ג'יפים בגדוד הפשיטה התשיעי, ובמהלכה מונה למפקד מחלקה בגדוד התשיעי של חטיבת הנגב. בשנתיים שלאחר תום המלחמה שירת בנח"ל. למד מדעי הרוח והמזרח באוניברסיטה העברית בירושלים במקביל להמשך שירותו. התנדב לצנחנים ושירת כמפקד פלוגה (מ"פ) תחת פיקודו של אריאל שרון, ופיקד עליה בין היתר במבצע חץ שחור ובפעולת התגמול בחאן יונס (1955), בה נפצע וזכה לציון לשבח מטעם הרמטכ"ל משה דיין, שהומר אחר כך לעיטור העוז. לאחר מכן מונה למפקד גדוד הנח"ל המוצנח, ובתפקיד זה השתתף במבצע שומרון ולאחר מכן במבצע קדש, שבו לחם בקרב המיתלה, וב-2 בנובמבר צנח בראש גדודו בא-טור. ב-1957 התמנה לסגן מפקד יחידות הצנחנים. לאחר כשנה יצא ללימודים באקול מיליטר, בית-הספר הגבוה למלחמה בפריז. בשובו לישראל, לאחר מספר חודשים בתפקיד הדרכה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה קיבל בדצמבר 1960 את הפיקוד על חטיבת גולני (1960–1963). במסגרת תפקידו זה פיקד על פעולת התגמול בנוקייב.
שמאל|ממוזער|250px|מוטה גור (במרכז בראש גלוי) עם חבורת הפיקוד ברחבת מלון אינטרקונטיננטל לפני הפריצה לירושלים העתיקה ב.
לאחר ששימש כראש מחלקת מבצעים באגף המטה ומונה במקביל לתפקידו כמפקד המכללה לפיקוד ולמטה (החל מ-1965), מונה למפקד חטיבה 55, חטיבת מילואים של הצנחנים (1966), בראשה יצא למלחמת ששת הימים. החטיבה, שהייתה אמורה להשתתף בקרבות בחצי האי סיני, הוסטה לירושלים ולאחר שרשרת של קרבות קשים, ביניהם אלה שבבית הספר לשוטרים ובגבעת התחמושת, כבשה את ירושלים המזרחית ובכללה את הכותל המערבי והר הבית. כשש שנים לפני הפריצה לעיר העתיקה 'ניבא' מוטה גור בנוכחות הרב גורן כי הוא יהיה הראשון לפרוץ אל העיר והרב גורן עמו. הוראתו של גור בכניסה לחומות העיר העתיקה, דרך שער האריות, "סע בן צור, סע!" כמו גם הכרזתו הנרגשת בסוף הקרב כי "הר הבית בידינו" נחרתו בזיכרון הקולקטיבי הישראלי של מלחמת ששת הימים.

לאחר המלחמה נסע למשכן האומות המאוחדות והשתתף במאמץ ההסברתי של ישראל בארגון. ב־6 באוגוסט 1967 מונה למפקד כוחות צה"ל ברצועת עזה ובצפון סיני. במהלך כהונתו בתפקיד קודם לתת־אלוף, עם הנהגת הדרגה ביולי 1968. גור היה מפקד אוגדה (עוצבת עמוד האש) בעת שמונה לאלוף פיקוד הצפון ב-23 בדצמבר 1969. תקופת כהונתו (הראשונה) בפיקוד הצפון התאפיינה בחדירות מחבלים מגבולות לבנון וסוריה ואף בפעילות של צבא סוריה הסדיר. צה"ל הגיב על כך בפריצה לסוריה ולפתחלנד ובהיאחזות בהר דב. בין המבצעים עליהם פיקד היו מבצע קלחת 2 ומבצע ארגז, בתפקידו הבא היה נספח צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון (אוגוסט 1972–דצמבר 1973). שם היה שותף לדיונים הדיפלומטיים הקדחתניים מול הממשל האמריקני בזמן מלחמת יום הכיפורים, במהלך הדיונים נגרמה תקרית דיפלומטית בינו לבין מחלקת ההגנה ואת המשך הדיונים ניהל במקומו ישעיהו ברקת, הנספח האווירי. בינואר 1974 מונה לקדנציה נוספת כאלוף פיקוד הצפון, בין היתר בעת הפיגוע בקריית שמונה. בתפקידו זה פיקד גור על כיבוש פסגת שיא החרמון.

 כהונתו כרמטכ"ל 
ממוזער|180px|מרדכי גור מעניק את עיטור המופת לסרן צביקה שחק, 1975
ממוזער|סיור של הרמטכ"ל וחבורת מפקדים בדרום לבנון במבצע ליטני מרץ 1978.
באפריל, בעקבות פרישתו של רב-אלוף דוד אלעזר לאחר פרסום דו"ח הביניים של ועדת אגרנט, מונה מוטה גור במקומו לרמטכ"ל (אפריל 1974 – אפריל 1978). זאת הפעם הראשונה בתולדות צה"ל שראש הממשלה לא ענד לרמטכ"ל החדש את הדרגות אלא דדו הגיע לביתו וענד לו את הדרגות. בתקופת כהונתו נדרש צה"ל להתמודד עם מספר פיגועי מיקוח ובהם הפיגוע במלון סבוי, הפיגוע במעלות, מבצע יונתן בו שוחררו מאנטבה חטופי טיסת אייר פראנס. בעקבות פיגוע כביש החוף יצא צה"ל בפיקוד גור למבצע ליטני.

יומיים לפני ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל הזהיר גור את ראש הממשלה מנחם בגין מפני כוונותיו התוקפניות של סאדאת. בעקבות אזהרתו המוטעית ספג הרמטכ"ל מוטה גור נזיפה רועמת ופומבית מפיו של שר הביטחון עזר ויצמן.

שנים לאחר מותו, נשמעה ביקורת על תפקודו במלחמת ששת הימים ולאחריה, הן מפי חייליו והן מפי חיילי חטיבות אחרות שלחמו בסביבות ירושלים. בפרט נאמר כי התעקשותו על כיבוש העיר העתיקה דווקא על ידי חטיבת הצנחנים שתחת פיקודו נבעה משיקולי יוקרה ולא משיקולים צבאיים, וכי לאחר המלחמה דאג להאדיר את חלקו בכיבוש העיר על חשבון אחרים.

 קריירה פוליטית 
לאחר שהשתחרר מצה"ל בתום כהונה בת ארבע שנים כרמטכ"ל, פנה גור לחיים האזרחיים. ב-1979 למד במכללה למנהל עסקים בהרווארד, ולאחר שובו לישראל שימש כמנכ"ל כור מכניקה עד 1984.

התבטאות מפורסמת שלו, אירעה בזמן שנאם במערכת הבחירות לכנסת העשירית, בהטיחו בקבוצה של תומכי "הליכוד" שהפריעו לו לנאום: "נדפוק אתכם כמו שדפקנו את הערבים, וכמו שלהם לא עזרו הצעקות - ודפקנו אותם, גם לכם לא יעזרו הצעקות - ונדפוק אתכם".

בשנת 1981 נבחר גור לכנסת העשירית מטעם המערך וכיהן עד למותו ב-1995. במקביל החזיק בכפל תפקידים (שהיה מותר אז לפי חוק) כששימש כיו"ר מועצת המנהלים של כור מכניקה. כחבר ועדת החוץ והביטחון הזהיר בפברואר 1982, בעת ההכנות למבצע "שלום הגליל", ממהלך שיוביל למלחמה מיותרת.

לאחר הבחירות לכנסת האחת עשרה מונה לשר הבריאות בממשלה שקמה. ב-1986, לאחר הרוטציה בממשלה, החליט שלא להצטרף לממשלה בראשות יצחק שמיר, שבו הטיח ביקורת קשה על פרשת קו 300. כן ביקר את המדיניות הכלכלית של משה נסים וטען שיש בה ניסיון לליברליזציה מעבר למה שהמשק מסוגל. עם זאת, המשיך לכהן כחבר הכנסת, בוועדת החוץ והביטחון ובמקביל התמנה ליושב ראש מועצת המנהלים של סולל בונה. באפריל 1988 הצטרף כשר בלי תיק לממשלת האחדות הלאומית, עד 1990.

בבחירות המקדימות לראשות מפלגת העבודה ב-1992, נמנע מהתמודדות מאחר שאובחן כבר כחולה בסרטן, ותמך ברבין. הוא הוצב במקום ה-34 ברשימת מפלגת העבודה בבחירות לכנסת ה-13. בממשלת רבין השנייה שימש כסגן שר הביטחון (1992–1995). שר הביטחון וראש הממשלה רבין הותיר בידו את האחריות על המשק לשעת חירום, על הקשר עם המתנחלים ועל ייצוג מערכת הביטחון בכנסת. על תפקידו זה שיבח אותו רבין, לאחר מותו: .

 משפחתו 
ממוזער|ריטה גור וארבעת ילדיהם של בני הזוג בתמונה מ-1974.
גור נישא לריטה מזור, בתו של ד"ר יהושע מזור. לזוג נולדו ארבעה ילדים, שתי בנות ושני בנים.

 התאבדותו 
לאחר שאובחן כחולה בסרטן סופני התאבד ביריית אקדח ב-16 ביולי 1995 בחצר ביתו שבשכונת אפקה, בגיל 65. גור הובא למנוחות בלוויה צבאית בבית העלמין הצבאי קריית שאול בתל אביב.

 הנצחה 
שמאל|ממוזער|150 פיקסלים|שלט רחוב על שמו בשכונת אפקה, תל אביב
מחנה גור (בית ליד).
בית הספר התיכוני "עירוני ג'", וגם רחוב בעיר מודיעין-מכבים-רעות, נקרא על שמו.
רחוב "משמרת" בו התגורר בשכונת אפקה שבתל אביב, נקרא על שמו.
רחובות ומוסדות ציבור ביישובים שונים בארץ נקראו על שמו.
כפר הנופש לחיילים של האגודה למען החייל באשקלון נקרא על שמו.
גשרים ליד כרמיאל וליד קריית אתא נקראים על שמו.
רחוב בעיר נתניה נקרא על שמו.

מספריו
250px|ממוזער|לוח אבן לזכרו של מוטה גור המציין כי הרחוב היוצא משער האריות קרוי על שמו
גור שלח ידו בכתיבה. בעיקר כתב ותיאר את אשר עבר עליו ביחידות הצבא החל מפלוגת הצנחנים וכלה בשירותו כרמטכ"ל. הוא אף כתב סדרה של ספרי ילדים כדי להנחיל להם את המורשת הביטחונית שבה האמין.

 "הר הבית בידינו" – על לחימת חטיבת הצנחנים בירושלים במלחמת ששת הימים, הוצאת משרד הביטחון, 1973.

 "ראש המטה הכללי" – מתאר את תקופת כהונתו כרמטכ"ל, הוצאת משרד הביטחון, 1998.
 סדרת ספרי "עזית הכלבה הצנחנית" – ספרי ילדים המתארים את עלילותיה של כלבה עזת נפש בפעולות שונות מקהיר ועד אנטבה. ספר זה עובד לסרט הרפתקאות באותו שם, "עזית הכלבה הצנחנית (סרט)", בתסריט משותף של גור עם במאי הסרט, בועז דוידזון.

לקריאה נוספת
 אברהם חיים אלחנני, ירושלים ואנשים בה, ירושלים: ראובן מס, 1973. 353-343.
משה גבעתי, בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, הוצאת משרד הביטחון ומערכות, תשנ"ד-1994.
 משה גבעתי הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל, הוצאת רעות, תשע"ג-2013.
 אביגדור שחן, מבצע כדור הרעם הוא מבצע אנטבה, הוצאת "מסדה", 1993.
 יאיר קוטלר, הנבחרת הלאומית, כרך ב', טרק ב' (2), ירדן הוצאה לאור, 1988, עמודים 333 - 342

קישורים חיצוניים

 על מוטה גור מפקד גדוד הנח"ל המוצנח 88, באתר הצנחנים
 מוטה גור, באתר מורשת הקרב







  מוטה גור מתארח בשבט בדואי, גנזך המדינה


 נחום ברנע, הבצענים על-פי מוטה גור, כותרת ראשית,  29 באוקטובר 1986
 יוסי לנגוצקי, "להציל את הר הצופים", יסודות (כתב העת של המחלקה להיסטוריה בצה"ל), גיליון 6, 2024, עמ' 11–65


 הערות שוליים 

*
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משפחת מזור
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז בפעולות התגמול
קטגוריה:מפקדי המכללה לפיקוד ולמטה
קטגוריה:מפקדי חטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי חטיבה 55
קטגוריה:מפקדי פיקוד הצפון
קטגוריה:ראשי המטה הכללי
קטגוריה:מפקדי עוצבת עמוד האש
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת סיני
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדוד 101
קטגוריה:ראשי מחלקת המבצעים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארצות הברית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:מנכ"לי כור תעשיות ובנותיה
קטגוריה:מתאבדים: אנשי צבא ישראלים
קטגוריה:מתאבדים ישראלים: חולים סופניים
קטגוריה:מתאבדים: פוליטיקאים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:אישים שהונצחו על מדליות ישראל
קטגוריה:אישים שעל שמם בסיסי צה"ל
קטגוריה:אישים שעל שמם גשרים בישראל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל ה-21
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים שכיהנו כשרים בממשלת ישראל
קטגוריה:ישראלים שהתאבדו ביריית אקדח
קטגוריה:קציני צה"ל בוגרי בית הספר הגבוה למלחמה בפריז
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי צבא
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חטיבת הנגב במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995