נצרים

נצרים הייתה התנחלות במרכז רצועת עזה. בעת חתימת הסכמי אוסלו בספטמבר 1993 התגוררו ביישוב כ-25 משפחות, ובעת פינויו בשנת 2005 התגוררו בו כ-60 משפחות. תושביו עסקו במקצועות חופשיים ועבדו מחוץ ליישוב, וחלקם התפרנס מחקלאות. היישוב היה בעל אופי דתי, ופעלו בו בית כנסת, מדרשה ליהדות, מכון למורשת יהודי עזה, בית מדרש ובתי ספר. נצרים הוא היישוב הישראלי הראשון שהוקם ברצועת עזה אחרי מלחמת ששת הימים.

הקמה
ממוזער|שלט הכניסה לנצרים
נצרים הוקמה על שטח של כ-6,000 דונם מדרום לעיר עזה, חציים אדמות מדינה וחלקם נרכשו על ידי מינהל מקרקעי ישראל מהבדואים באזור. נצרים הוקמה באצבע נצרים במסגרת תוכנית אצבעות לביתור רצועת עזה על ידי התיישבות יהודית. טקס העלייה על הקרקע התקיים בפורים, י"ד אדר תשל"ב, 29 בפברואר 1972, וראשוני המתיישבים היו גרעיני נח"ל של בית"ר והאיחוד החקלאי. אל מול התנגדות של אנשי השומר הצעיר מניר עוז להקמת התנחלות ברצועה הביעו אנשי נחל עוז וארז תמיכה בהתנחלות, ואנשי נחל עוז אף סיפקו למקום מים. בנובמבר 1972 התקיים טקס לחנוכת הבתים במקום. לאחר מכן שהו בנצרים גם חיילי נח"ל של השומר הצעיר, שחוץ מבפתחת רפיח ובגולן לא השתתפו בהתנחלות מעבר לקו הירוק, מכיוון שנאמר להם שהמקום יישאר מאחז צבאי ולא יאוזרח. שמו של היישוב ניתן לו על ידי אלוף פיקוד המרכז, רחבעם זאבי, על שם מחנה הפליטים הסמוך נוציראת.

המקום יועד מלכתחילה לאזרוח על ידי הקיבוץ הדתי, אולם הדבר נדחה ובשנת 1976 טרם נמצא גרעין כלשהו שהסכים לאזרח את המקום והפיתוח החקלאי בו היה שולי. בשנת 1983 הסכים הקיבוץ הדתי לאזרח את המקום, כדי לחזק את הגוש הדרומי של קיבוציו שכלל את סעד ועלומים.

בשנת 1979, במסגרת השיחות עם מצרים, החליטה ממשלת ישראל על העברת מפקדת צה"ל ברצועה מעזה לנצרים, אולם החלטה זאת לא יצאה אל הפועל. בשנת 1980 עלה הרעיון להשתמש בנצרים כאתר הכשרה לגרעין של גן אור. ביולי 1980 הגיע גרעין גן אור לנצרים, ושהה במקום 3 שנים עד שעבר למקום הקבע שלו.

ב-22 ביולי 1984, מספר ימים לפני הבחירות לכנסת ה-11, אוזרחה הנקודה בהחלטת ועדת השרים להתיישבות והועברה לאחריות הקיבוץ הדתי. הקיבוץ לא התרומם ולאחר מספר שנים התפרק. במשך מספר שנים התגוררו ביישוב משפחות בודדות בלבד. היו שטענו שהקיבוץ לא התרומם בגלל המצב הביטחוני ולעומתם טענו אחרים שהקיבוץ לא התרומם בגלל ירידת קרנה של התנועה הקיבוצית. בשנת 1986 הועלה הרעיון לפנות את נצרים כדי להקים במקום שכונה למפוני רפיח המצרית, תוכנית שלא יצאה אל הפועל.

לקראת סוף 1991 הוקמה ליד הקיבוץ שכונת קראוונים שכונתה נצרים ב', אליה עברו חלק מתושבי הקיבוץ שהחליטו שאין לקיבוץ עתיד.

רקע ביטחוני
שמאל|ממוזער|המדרשה בנצרים ובה המכון למורשת יהודי עזה
היישוב התפרסם בעיקר בשל העובדה שהיה מובלעת יהודית בין מרכזי אוכלוסייה ערבית צפופה. מסיבה זו נוצר ויכוח האם קיימת הצדקה לקיומו של היישוב המבודד, עקב עלותו הצבאית והכלכלית הגבוהה. ב-2002 עסק גדוד וחצי באבטחת היישוב, יחס של שני חיילים לתושב. לדברי המצדדים בקיומו של היישוב, הוא הוקם משיקולי ביטחון מובהקים, שהעיקריים שבם הם יכולת השליטה על נמל עזה ואפשרות פיקוח על מה שמועבר דרכו. בין המצדדים היה גם אריאל שרון, שהכריז בשנת 2003 כי "דין נצרים כדין תל אביב".

התקפות טרור רבות אירעו בנצרים ובציר המוביל אליו. בנובמבר 1994 אירע פיגוע התאבדות בצומת נצרים שבו נרצחו שלושה חיילים. בשנת 2000 אירעו חילופי אש בסמוך לנצרים, מהם התפתחה פרשת מוחמד א-דורה. בתחילת מרץ 2002 פוצצו 2 טנקים ליד היישוב. נהרגו שישה חיילים.

אל היישוב נורו פצצות מרגמה ורקטות וכן נעשו ניסיונות חדירה ליישוב. בפיגוע בנצרים שאירע ב-29 במרץ 2002 חדר מחבל ליישוב ורצח בדקירות סכין שני אורחים ביישוב. ב-24 באוקטובר 2003 חדרו מחבלים לגבול היישוב, ואחד מהם רצח שתי חיילות וחייל מגדוד שמשון שהיו במשימות תצפית ואבטחה בבסיס הסמוך ליישוב.

פינוי
נצרים פונתה בי"ז באב ה'תשס"ה, 22 באוגוסט 2005, יחד עם גוש קטיף, התוחמת הצפונית וכפר דרום במסגרת תוכנית ההתנתקות. נצרים היה היישוב היהודי האחרון שפונה מרצועת עזה. רב היישוב, ציון טוויל, הורה שלא להתנגד באלימות לפינוי. גם 200 "מסתננים", שהגיעו ליישוב על מנת להתנגד לפינוי, קיבלו בסופו של דבר את עמדת הרב והבטיחו לא לנהוג באלימות.

ביום הפינוי התפנו התושבים ללא אלימות, למעט משפחה אחת שהתעמתה עם הכוחות. אחרי שנפרדו מגדוד שמשון והתפללו תפילה כואבת בבית הכנסת, הוציאו עמם התושבים וראשי הנהגת הציונות הדתית (ביניהם הרב חיים דרוקמן, חנן פורת ואפי איתם) את ספרי התורה ומנורת שבעת הקנים שניצבה על גג בית הכנסת.

מנצרים נסעו התושבים לתפילה בכותל המערבי שם התקבלו על ידי אלפי אנשים. אחרי התפילה, התושבים עברו זמנית לשהות במעונות של מכללת יהודה ושומרון (כיום אוניברסיטת אריאל). לאחר מספר חודשים עברו רוב המפונים ליישוב יבול, שם הם גרו בקרוואנים, ובשנת 2008 חלק ממשפחות היישוב עברו למגורי קבע ביישוב בני נצרים שהוקם בחולות חלוצה, וחלק מהמשפחות נותרו באריאל, ומכונים "קהילת נצר אריאל".
ממוזער|הלונה פארק במלחמת חרבות ברזל סמוך ליישוב המפונה
לאחר עזיבת כוחות צה"ל את הרצועת עזה שרפו והרסו הפלסטינים את בית הכנסת. בהמשך נבנה שם בית החולים הטורקי. סמוך ליישוב נבנה לונה פארק. במלחמת חרבות ברזל כוחות צה"ל שבו לחורבות היישוב הממוקם במסדרון נצרים. מתחת לבית החולים נחשפה מערכת מנהרות המחברת בין בית החולים לאוניברסיטת אלאסראא'.

ספרים
 אריק יפת, על הניסים - סיפורים מגוש קטיף, הוצאת ספרית נצרים, תשס"ה, 2005.
 חגי הוברמן, שורשים בחולות, הוצאת מדרשת נצרים, תשס"ה, 2005.

קישורים חיצוניים

 אתר הבית של קהילת נצרים באריאל
 נצרים, באתר קטיף.נט
 על היישוב באתר יישובי גוש קטיף

 יומן נצרים: טור אישי של דינה אברהמסון, תושבת נצרים: הטור הראשון, 2.9.2004 - הטור אחרון, 22.8.2005
 מפת יישובי גוש קטיף - כולל גם קישורים לכל יישובי הגוש
 אתר מדרשת נצרים



הערות שוליים

*
קטגוריה:התנחלויות ברצועת עזה
קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:יישובים דתיים ברצועת עזה
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1972
קטגוריה:ישראל: מובלעות לשעבר