פרדריק שופן

פרדריק פרנסואה שופן (בפולנית: Fryderyk Franciszek Chopin; בצרפתית: Frédéric François Chopin; 1 במרץ 1810 – 17 באוקטובר 1849) היה מלחין ופסנתרן וירטואוז פולני-צרפתי מהתקופה הרומנטית.

יצירותיו הרבות לפסנתר כגון הנוקטורנים, המזורקות, הפולונזים, הבלדות, האטיודים והים הייחודיים לו נחשבים לנכסי צאן ברזל, וכמעט כל הפסנתרנים מבצעים את יצירותיו ברסיטלים שלהם.

קורות חייו
250px|ממוזער|שמאל|פסל של שופן בפארק לאזיאנקי ב

 ילדות והתפתחות מוזיקלית 
פרדריק שופן נולד ב-1 במרץ 1810 (זאת על פי ההצהרות שלו ושל משפחתו, אולם על פי תעודת ההטבלה שלו, נולד ב-22 בפברואר), בכפר ז'לאזובה וולה (Żelazowa Wola) שבמרכז פולין, באזור מאזוביה (Mazowia), אז בדוכסות ורשה. אביו, ניקולא שופן, היה צרפתי מלורן שהיגר לפולין ב-1787 בגיל שש עשרה. ניקולא היה מורה פרטי לילדים מהאריסטוקרטיה הפולנית, וב-1806 נשא לאישה את אמו של שופן, יוסטינה קז'יז'אנובסקה (Justyna Krzyżanowska), קרובת משפחה ענייה של משפחת סקרבק, אחת ממשפחות האריסטוקרטיה אצלן עבד.

פרדריק הוטבל ביום ראשון של חג הפסחא, 23 באפריל 1810, באותה כנסייה בה התחתנו הוריו, בכפר ברוכוב (Brochów) שבאזור מאזוביה. סנדקו בן ה-18, שעל שמו הוא נקרא, היה פרידריק סקרבק (Fryderyk Skarbek), תלמיד של ניקולא.
פרדריק היה השני מבין ארבעת ילדיהם של בני הזוג, והבן היחיד שלהם. הייתה לו אחות גדולה, לודביקה (Ludwika), ושתי אחיות קטנות, איזבלה ואמיליה. ניקולא היה מסור למולדתו המאמצת, והתעקש על שימוש בשפה הפולנית בבית.

כישרונו המוזיקלי של פרדריק בא לידי ביטוי בגיל מוקדם מאוד. כבר בגיל 7 הלחין שני פולונזים (בסול מינור ובסי במול מז'ור). במהרה החל שמו להתפרסם בעיתונים, והילד החל להופיע בסלונים היוקרתיים של ורשה. מורו הראשון והיחיד של שופן היה ווייצ'ך ז'יבני (Wojciech Żywny), אשר לימד אותו פסנתר בין השנים 1816–1822. לאחר מכן, הודה המורה שאין לו עוד מה לתת לכישרון הצעיר, ושופן עבר להשגחתו של וילהלם וירפל (Wilhelm Würfel), פרופסור בקונסרבטוריון בוורשה.

בשנת 1826 התחיל שופן ללמוד את תאוריית המוזיקה, בס ממוספר והלחנה בבית הספר למוזיקה של ורשה, אך סירב ללמוד שם פסנתר. מנהל בית הספר למוזיקה היה המלחין יוזף אלסנר (Józef Elsner), אשר הבין שבידיו אישיות יוצאת מן הכלל, ולכן הרשה לו לא להגיע לשיעורי הפסנתר ולהתרכז בהלחנה בלבד, אך היה קפדן מאוד בקשר לשיעורי התאוריה, במיוחד בקשר ללימודי הקונטרפונקט. בסוף השנה השלישית של שופן בבית הספר למוזיקה של ורשה, כתב אלסנר בדו"ח הסופי: "שופן, פ., תלמיד שנה שלישית, כישרון יוצא דופן, גאון מוזיקלי."

שופן סיים את לימודיו ב-1829 בבית-ספרו של אלסנר. בתקופה זו הלחין את הסונאטה בדו מינור לפסנתר, את השלישייה בסול מינור לפסנתר, לכינור ולצ'לו וכן ארבע יצירות לפסנתר ולתזמורת: וריאציות על נושא מתוך "דון ג'ובאני" של מוצרט (האריה "Là ci darem la mano" - "שם נשלב ידיים"), אופוס 2, רונדו "א לה קרקוביאק", אופוס 14, פנטזיה על נושאים פולניים, אופוס 13, וכן הגרנד פולונז בריליאנט, אופוס 22, המנוגן לאחר פרק "אנדנטה ספיאנטו" הכתוב לפסנתר בלבד.

מסעו של שופן והמרד הפולני
ביולי 1829 הגיע שופן ל וניגן שם את הרונדו "א לה קרקוביאק" ואת הווריאציות על הנושא מהאופרה "דון ג'ובאני". הוא זכה להצלחה מרובה, ואף זכה לכך שהוציאו את הווריאציות שלו לאור. הביקורות הכירו בו כפסנתרן גאוני וכמלחין מוכשר.

כשחזר לפולין השקיע את רוב מאמציו בכתיבה והלחין שני קונצ'רטי לפסנתר ולתזמורת (בפה מינור ובמי מינור), את הנוקטורן הראשון שלו, אטיודים, ואלסים ומזורקות. באותה תקופה תכנן שופן נסיעה אל מחוץ לפולין, על מנת לגלות ולהכיר את המוזיקה האירופית בצורה טובה יותר ועל מנת לזכות בתהילה. בתחילה חשב לנסוע לברלין, אך בסופו של דבר החליט לנסוע לווינה על-מנת לשחזר את הצלחתו הקודמת ולבנות לעצמו שם מוניטין. ב-17 במרץ 1830 קיים שופן קונצרט פרידה חגיגי בתיאטרון הלאומי של ורשה ובו ניגן את הקונצ'רטו במי מינור. ב-2 בנובמבר עזב שופן לאוסטריה יחד עם חברו הטוב טיטוס וויצ'כובסקי (Tytus Woyciechowski), מתוך כוונה להמשיך לאיטליה.

מספר ימים לאחר שהגיעו לווינה שמעו שני החברים על המרד הפולני נגד השלטון הרוסי. זו הייתה תחילתה של מלחמה בת מספר חודשים בין רוסיה לפולין. וויצ'כובסקי יצא לפולין על-מנת להצטרף לצבא המתקומם; שופן נשאר בווינה, לאחר שכנועים רבים מצד חברו. הוא הפסיק לתכנן את המשך המסע שלו, מתוך דאגה לארצו ולמשפחתו. במכתב לאלסנר כתב: "מנסים לשכנע אותי לשווא, שכל מלחין הוא אזרח העולם. אף אם זה כך, כמלחין – אני עדיין בעריסתי. כפולני – אני כבר בן 20." למרות מצב רוחו של שופן, הוא הופיע בקונצרט ב-11 ביוני 1831 ובו ניגן את הקונצ'רטו במי מינור.

האירועים הקשים במולדתו השפיעו על שופן והרגשות העזים והדרמטיים שחש גרמו לו ליצור יצירות בעלות עוצמה ותשוקה, בשונה מהסגנון המבריק הקודם שלו. בתקופה זו הלחין את הסקרצו בסי מינור אופוס 20 ואת האטיודים אופוס 10.

שופן ויתר על הנסיעה לאיטליה והחליט לנסוע לפריז. בדרך עצר במינכן והופיע שם בקונצרט ב-28 באוגוסט, משם המשיך לשטוטגרט. בשטוטגרט נודע לו על כישלון המרד הפולני ועל כיבוש ורשה על ידי הרוסים. כששמע את החדשות חלה בקדחת, ועבר עליו משבר נפשי. ביומנו כתב: "האויב נמצא בבית... הו אלוהים, האם אתה קיים? אתה קיים, ובכל זאת אינך נוקם. האם מוסקבה לא חטאה מספיק? או – או אולי אתה בעצמך מוסקבאי... אני כאן, חסר אונים! לפעמים אני יכול רק לגנוח, לסבול ולשפוך את כל הייאוש שלי על הפסנתר!".

פריז ומריה וודז'ינסקי – האהבה הראשונה
בסתיו 1831 הגיע שופן לפריז, ופגש פולנים רבים שברחו מפולין בעקבות כישלון המרד נגד רוסיה, בהם משוררים, סופרים, פוליטיקאים ואנשי צבא. המוניטין שלו כאמן גדלו מהר מאוד בפריז בעקבות מכתבי ההמלצה שקיבל בווינה. הוא התחבר עם פרנץ ליסט, פליקס מנדלסון, וינצ'נצו בליני, הקטור ברליוז ואחרים. בדצמבר 1831 ניגן את הווריאציות על הנושא מהאופרה "דון ג'ובאני" בלייפציג. רוברט שומאן הצעיר שנוכח בהופעה כתב אחר כך בעיתון המוזיקה "Allgemeine musikalische Zeitung": .

למרות הצלחתו הרבה, רוב הכנסתו של שופן הגיעה ממתן שיעורים פרטיים לאריסטוקרטיה הצרפתית והפולנית. זאת משום שלא אהב להופיע באולמות גדולים, אלא דווקא בסלונים שנפתחו לפניו בעזרת הברונית רוטשילד. שופן נחשב לאחד הפסנתרנים הטובים בזמנו, אבל רק כשהקהל היה מצומצם והאווירה הייתה אינטימית יכול היה להראות את מלוא כישרונו האמנותי בנגינה בפסנתר.

כפליט פוליטי שופן לא יכול היה לחזור בדרך חוקית למולדתו כדי להיפגש עם משפחתו ועם חבריו שנשארו בפולין. הוא נפגש עם הוריו פעם אחת בקרלסבאד, באוגוסט 1835. על-מנת להימלט מהבדידות, החליט לגור יחד עם הרופא אלכסנדר הופמן (Aleksander Hoffman), פליט פולני נוסף. כאשר עזב הופמן את פריז, עבר שופן לגור עם יאן מאטושינסקי (Jan Matuszynski), רופא פולני אחר. לאחר מכן, באזור דרזדן, חידש את הקשר עם משפחת וודז'ינסקי (Wodzinski), אשר הייתה חברה למשפחת שופן בפולין. בתם הצעירה, מריה, שהייתה אז נערה צעירה בשנות העשרה, גילתה כישרון מוזיקלי ואמנותי. שופן התאהב בה. בשנה הבאה יצא שופן עם מריה בת ה-17 ועם אמה לחופשה בדרזדן, ושם ביקש ממריה להינשא לו. ההצעה נענתה בחיוב, אך בתנאי שישמור על בריאותו. האירוסים לא היו רשמיים ובסופו של דבר לא הובילו לנישואים, מכיוון שלאחר "שנת ניסיון" החליטו הוריה של מריה ששופן אינו חתן מתאים לבתם, בגלל מצבו הבריאותי הירוד וסגנון החיים הלא יציב שלו. דחייה זו הייתה חוויה כואבת עבור שופן.

ז'ורז' סאנד – האהבה השנייה
ממוזער|250px|דיוקן של שופן וז'ורז' סאנד מאת אז'ן דלקרואה
שמאל|ממוזער|250px|כתב יד חתום של הפולונז אופוס 53 ("ההרואי") משנת 1842.
ביולי 1837 נסע שופן ללונדון עם חברו קאמי פלייל (Camille Pleyel) (בנו של איגנץ פלייל), במטרה לשכוח את הסבל שעבר. זמן קצר לאחר מכן קשר קשר אינטימי עם הסופרת הצרפתייה ז'ורז' סאנד, שהייתה מבוגרת משופן ב-6 שנים וגרושה עם שני ילדים. היא העניקה לשופן רוך, חום ודאגה אימהית. האוהבים בילו את חורף 1838–1839 במיורקה. שם, בעקבות תנאי מזג-אוויר גרועים, חלה שופן והתגלו אצלו סימני שחפת. במשך מספר שבועות היה חלש ומרותק לבית. למרות זאת המשיך לעבוד באינטנסיביות וכתב מספר יצירות מופת: סדרת ה-24 פרלודים, פולונז בדו מינור, בלדה בפה מינור וסקרצו בדו דיאז מינור. לאחר חזרתם ממיורקה, באביב, ולאחר החלמה במרסיי עבר שופן לגור בביתה של ז'ורז' סאנד בנואן (Nohant), במרכז צרפת.

הוא בילה בבית הזה פרקי זמן ארוכים עד שנת 1846, וחזר לפריז רק בחורפים. זו הייתה התקופה המאושרת ביותר בחייו של שופן לאחר עזיבתו את פולין. זו גם הייתה התקופה הפורה ביותר שלו כמלחין. בפריז התייחסו למלחין ולסופרת כאל זוג נשוי. בני הזוג חיו באהבה ובידידות במשך שנים רבות, אך ביולי 1847 דרכיהם נפרדו. הסיבות לכך לא ידועות. יש שאמרו כי בנה של ז'ורז' סאנד החל לגלות עוינות כלפי שופן, ובהשפעתו על אמו הביא לפרידתם. לעומת זאת, כותב הביוגרפיה של ז'ורז' סאנד, אנדרה מורואה, טוען שבתה של סאנד שהייתה שרויה בריב עם אמה, הסיתה את שופן נגד סאנד ושופן הוא זה שניתק את הקשר.

סוף ימיו
שמאל|ממוזער|250px|קברו של שופן
הפרידה מז'ורז' סאנד גרמה להידרדרות במצבו הנפשי והבריאותי של שופן. מכאן ועד סוף ימיו כתב רק מספר קטן של יצירות. באפריל 1848 נסע שופן לאנגליה ולסקוטלנד, ניגן במספר קונצרטים וביקר במקומות רבים. המסעות וההופעות התישו אותו, והאקלים הזיק לריאותיו וגרם להידרדרות נוספת בבריאותו. ב-16 בנובמבר 1848, על אף הקדחת שתקפה אותו, הופיע שופן בפעם האחרונה בלונדון, ולאחר מכן חזר לפריז.

בריאותו המשיכה להידרדר והוא חדל לתת שיעורים. בקיץ 1849 אחותו הבכורה הגיעה מוורשה על-מנת לטפל בו. ב-17 באוקטובר 1849 נפטר שופן בדירתו ממחלת השחפת והוא בן 39 בלבד. הוא נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז ועל פי צוואתו הוצא ליבו מגופו ונטמן בכנסיית "הצלב הקדוש" שבוורשה, באחד מעמודי הכנסייה (השני משמאל למרכזה).

הנצחה
 מאז שנת 1927 מתקיימת בוורשה כל 5 שנים תחרות לפסנתרנים על שמו - ומוענק בה "גראן פרי דו דיסק פרדריק שופן".
 שדה התעופה הבינלאומי של ורשה נקרא על שמו.
 ב-1934 נוסדה בוורשה האוניברסיטה ע"ש שופן שהפכה בהמשך ל"חברת פרדריק שופן" המטפחת את מורשת המלחין.
 לרגל שנת המאתיים להולדתו הוכרזה שנת 2010 על ידי הסיים הפולני "שנת שופן".
 בוורשה הוקם מוזיאון "פרדריק שופן", ובו מוצג פסנתרו האחרון של שופן, כמו גם אוסף כתבי-היד שלו. ב-10 במרץ 2010 נחנך המוזיאון המחודש.
 פסטיבלים למוזיקה על שמו של שופן מתקיימים בואלדמוסה (Valldemossa), בז'נבה, בפריז, בדושניקי-זדרוי (בפולין), בגנט ובמקומות נוספים.
 מאז שנת 1999 "האקדמיה הפונוגרפית" הפולנית מעניקה את פרסי "פרדריק" השנתיים למוזיקה בפולין. פרדריק הוא שם הפסלון דמוי אוסקר המייצג את הפרס.
 ב"פארק לז'יינקי" Łazienki בוורשה מוצב פסלו של שופן, מעשה ידי הפסל ואצלב שימנובסקי.
 גבעת שופן באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקראת על שמו של פרדריק שופן.
 מצוק שופן באי המלך ג'ורג', באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה נקרא על שמו.
 סרטים על חייו:
 "נוקטורנו של אהבה" (Nocturno der Liebe, 1919), סרט גרמני אילם בבימוי קארל בוסה, עם קונרד וויידט (כפרידריק שופן), גרטרוד וולקר (כסוניה ראדקובסקה, זמרת ידועה מוורשה ששופן חיזר אחריה), ריטה קליירמונט (כמריולקה, אהובתו משנות נעוריו) וארנה דנרה (כז'ורז' סאנד). הסרט מתאר את חייו הרומנטיים של שופן כאשר המוזיקה שלו משמשת כרקע.Der Film magazine, nr. 2, 11 January 1919, pages 39-40Der Kinematograph magazine, nr. 627, 8 January 1919
"שיר שייזכר" A song to remember, בבימוי צ'ארלס וידור (1945), עם קורנל ויילד Cornell Wilde בתפקיד שופן.
 "הצליל הכחול" La note bleue, בבימוי אנדז'יי זולבסקי (1991), עם יאנוש אולייניצאק, מרי-פראנס פיזייה, סופי מרסו ונעמי נדלמן.
 "שופן אהבתי" (1991), עם יו גרנט בתפקיד שופן.
 "שופן: תשוקת אהבה" (2002), סרט פולני בבימוי ייז'י אנטצ'אק, בגרסה פולנית ובריטית, עם שחקנים בריטים.

סגנון מוזיקלי
שופן שייך לתקופה הרומנטית במוזיקה (1800–1900). המוזיקה הרומנטית ביטאה מרד במוסכמות הישנות של התקופה הקלאסית ושאפה להגמיש את הצורה לטובת הרגש. שופן שייך למלחינים שבחרו בפן האינטימי של הביטוי (בניגוד לפן הגרנדיוזי).

המוזיקה של שופן שונה מזו של שאר המוזיקאים באותה תקופה. האידיאל האמנותי של שופן היה שונה מזה של פרנץ ליסט והווירטואוזים האחרים בני התקופה. אף ששופן ניגן בצורה מופלאה וליסט הושפע ממנו רבות, ביצירותיו אין שמץ של ראוותנות, להפך, יש בהן את ניחוחו של האריסטוקרט הפולני השקט והמעודן.

הלאומיות החצויה של שופן - פולנית וצרפתית - ניכרת ביצירתו. יש בה מוטיבים וצורות ממקור פולני (פולונזים, מזורקות) אך גם השפעה צרפתית.

המורשת המוזיקלית של שופן
שופן נחשב לרפומטור לא רק בסגנון הנגינה בפסנתר (בביצוע) אלא גם בסגנונות ההלחנה. ניתן לחלק את יצירותיו לפסנתר לשלוש קבוצות עיקריות:
 קבוצה אינסטרומנטלית
 פרלודים – שופן היה בין הראשונים שכתבו פרלודים לא כמבוא לפרק "עיקרי", אלא כז'אנר עצמאי מלא רגש, אופי וייחודיות, אפילו במסגרת 16 תיבות בלבד (לדוגמה הפרלוד מס' 7 בלה מז'ור). שופן, בעקבות באך, כתב פרלודים בכל הסולמות, אולם סדר היצירות אצלו אינו כרומטי (כמו אצל באך) אלא לפי מעגל הקווינטות.
 אטיודים – באטיודים שלו הפך שופן את התרגילים הטכניים ליצירות גאוניות הראויות לעלות על במת הקונצרטים. האטיודים של מלחינים אחרים בני התקופה (למשל איגנץ מושלס או אדולף פון הנזלט) מחווירים לעומת העוצמה והרגש של האטיודים השופניים. נטען על האטיודים שהם קשים מדי ומעקמי אצבעות, אך הם זכו להיות מייצגי הטכניקה הרומנטית לפסנתר ואבן פינה בספרות הפסנתר כולה.
 סקרצי – שופן היה בין הראשונים שכתבו סקרצי לפסנתר, ובין הראשונים שכתבו סקרצי כפרק עצמאי ולא כחלק מיצירה רחבה יותר.
 אימפרומפטי – שלושת האימפרומפטי שיצאו לאור בחייו של שופן (והרביעי שיצא לאור לאחר מותו) הם אימפרוביזציות כתובות. הראשון מלא מרץ, השני דמוי בלדה, והשלישי סוחף. הרביעי הוא המפורסם מבין הארבעה, ולדעת רבים גם היפה מביניהם.
 קבוצה ריקודית – יצירותיו של שופן בתחום הריקוד היו חלק מגל שהתחיל כבר בסוף המאה ה-18, שהפקיע את מקצבי הריקוד הפשוטים מתחום רחבת הריקודים והעביר אותם לתחום המוזיקה ה"רצינית", שנועדה להאזנה ולא לריקוד. קובצי המזורקות, הפולונזים והוואלסים שלו הם דוגמאות לגאונותו של שופן בתחום המיניאטורה המוזיקלית. הוואלסים שלו הם פריזאיים מאוד בסגנונם, ובמזורקות ובפולונזים הוא מערב סגנונות עממיים פולניים הצבועים בסגנונו האישי האינטימי.
 הפולונזים – ביצירות אלו מופיע שופן כפטריוט פולני: מיצירות הנעורים שלו בתחום ועד לפולונז האחרון. כאן שופן לעיתים מלנכולי ומהורהר ולעיתים סוער ודרמטי. המפורסם ביותר הוא  הפולונז בלה-במול מז'ור (Héroïque) אופוס 53. הוא דומה מעט בצורתו ובתוכנו לבלדה, אך זהו פולונז ללא כל ספק. הוא חגיגי ומעודן.
 מזורקות – אם יש יצירות המזוהות במובהק עם שופן - אלו המזורקות. הן משלבות לעיתים את הלהט הסוחף של הפולונזים, את הריקודיות של הוואלסים, ואף המלנכוליות של הנוקטורנים מופיעה שם מדי פעם. המזורקה האמנותית נקשרה לעד אל שופן.
 קבוצה ספרותית – הבלדה והנוקטורן אצל שופן מרמזים על התייחסות לשתי סוגות ספרותיות. הנוקטורנים של שופן (שהושפעו מהנוקטורנים לפסנתר של ג'ון פילד) הם קטעי אופי קצרים שנועדו להשרות תחושה "לילית". הבלדות, לעומת זאת, הן יצירות רחבות היקף (רובן בצורת הסונאטה, ששופן פנה אליה לעיתים רחוקות יחסית) המייצגות פן אפי ודרמטי יותר של המוזיקה.
 הנוקטורנים – הנוקטורנים מציגים את שופן באופן האינטימי ביותר. הם משקפים את שופן בכל דרך אפשרית: מן הנוקטורן אופוס 9 מספר 2 – המושפע מפילד, ועד הנוקטורן אופוס 48 מספר 1 – הדרמטי והסוער.
 בלדות – בניגוד לאטיודים ולפרלודים, הבלדות הן יצירות בקנה מידה נרחב. מלחינים רבים בני התקופה (כמו שומאן, לו הוקדשה הבלדה השנייה) שיבחו את הבלדות של שופן.
באוקטובר 2024 התגלה ואלס לא מוכר שכתב שופן. היצירה תוארכה לשנות ה-30 של המאה ה-19.ממוזער|250px|שופן בגנים הבוטניים של סינגפור

רשימת יצירות

הרשימה שלהלן כוללת את יצירותיו החשובות של שופן:

מוזיקה לפסנתר ותזמורת
 2 קונצ'רטי לפסנתר ותזמורת:
 קונצ'רטו מס' 1 במי מינור, אופוס 11
 קונצ'רטו מס' 2 בפה מינור, אופוס 21
 וריאציות בסי במול מז'ור על נושא מתוך האופרה "דון ג'ובאני" של מוצרט, אופוס 2
 פנטזיה בלה מז'ור על שירי עם פולניים, אופוס 13
 רונדו א לה קראקוביאק בפה מז'ור, אופוס 14
 גרנד פולונז בריליאנט במי במול מז'ור, אופוס 22

מוזיקה קאמרית
 פתיחה ופולונז בריליאנט בדו מז'ור לפסנתר ולצ'לו, אופוס 3
 שלישייה לפסנתר, לכינור ולצ'לו בסול מינור, אופוס 8
 סונאטה לפסנתר ולצ'לו בסול מינור, אופוס 65

מוזיקה ווקאלית
 שירים לקול ופסנתר, אופוס 74 (פורסמו לאחר מותו)

מוזיקה לפסנתר סולו
 3 סונאטות לפסנתר סולו:
 סונאטה מס' 1 בדו מינור, אופוס 4
 סונאטה מס' 2 בסי במול מינור, אופוס 35
 סונאטה מס' 3 בסי מינור, אופוס 58
 4 בלדות:
 בלדה מס' 1 בסול מינור, אופוס 23
 בלדה מס' 2 בפה מז'ור, אופוס 38
 בלדה מס' 3 בלה במול מז'ור, 47
 בלדה מס' 4 בפה מינור, אופוס 52
 4 סקרצי:
 סקרצו מס' 1 בסי מינור, אופוס 20
 סקרצו מס' 2 בסי במול מינור, אופוס 31
 סקרצו מס' 3 בדו דיאז מינור, אופוס 39
 סקרצו מס' 4 במי מז'ור, אופוס 54
 4 אימפרומפטי:
 אימפרומפטו מס' 1 בלה במול מז'ור, אופוס 29
 אימפרומפטו מס' 2 בפה דיאז מז'ור, אופוס 36
 אימפרומפטו מס' 3 בסול במול מז'ור, אופוס 51
 פנטזיה-אימפרומפטו בדו דיאז מינור לפסנתר סולו אופוס 66 (פורסמה אחרי מותו)
 21 נוקטורנים:
 נוקטורן מס' 1 בסי במול מינור, אופוס 9 מס' 1
 נוקטורן מס' 2 במי במול מז'ור, אופוס 9 מס' 2
 נוקטורן מס' 3 בסי מז'ור, אופוס 9 מס' 3
 נוקטורן מס' 4 בפה מז'ור, אופוס 15 מס' 1
 נוקטורן מס' 5 בפה דיאז מז'ור, אופוס 15 מס' 2
 נוקטורן מס' 6 בסול מינור, אופוס 15 מס' 3
 נוקטורן מס' 7 בדו דיאז מינור, אופוס 27 מס' 1
 נוקטורן מס' 8 ברה במול מז'ור, אופוס 27 מס' 2
 נוקטורן מס' 9 בסי מז'ור, אופוס 32 מס' 1
 נוקטורן מס' 10 בלה במול מז'ור, אופוס 32 מס' 2
 נוקטורן מס' 11 בסול מינור, אופוס 37 מס' 1
 נוקטורן מס' 12 בסול מז'ור, אופוס 37 מס' 2
 נוקטורן מס' 13 בדו מינור, אופוס 48 מס' 1
 נוקטורן מס' 14 בפה דיאז מינור, אופוס 48 מס' 2
 נוקטורן מס' 15 בפה מינור, אופוס 55 מס' 1
 נוקטורן מס' 16 במי במול מז'ור, אופוס 55 מס' 2
 נוקטורן מס' 17 בסי מז'ור, אופוס 62 מס' 1
 נוקטורן מס' 18 במי מז'ור, אופוס 62 מס' 2
 נוקטורן מס' 19 במי מינור, אופוס 72 מס' 1
 נוקטורן מס' 20 בדו דיאז מינור (פורסם לאחר מותו) – יצירה זו נעשתה פופולרית בזכות הסרט הפסנתרן של רומן פולנסקי שבו היא מנוגנת בהתחלה ובסוף הסרט.
 נוקטורן מס' 21 בדו מינור (פורסם לאחר מותו)
 כ־60 מזורקות
 24 פרלודים, אופוס 28
 12 אטיודים, אופוס 10:
 אטיוד מס' 1 בדו מז'ור
 אטיוד מס' 2 בלה מינור
 אטיוד מס' 3 במי מז'ור ("עצבות")
 אטיוד מס' 4 בדו דיאז מינור
 אטיוד מס' 5 בסול במול מז'ור ("קלידים שחורים")
 אטיוד מס' 6 במי במול מינור
 אטיוד מס' 7 בדו מז'ור
 אטיוד מס' 8 בפה מז'ור
 אטיוד מס' 9 בפה מינור
 אטיוד מס' 10 בלה במול מז'ור
 אטיוד מס' 11 במי במול מז'ור
 אטיוד מס' 12 בדו מינור ("אטיוד המהפכה")
 12 אטיודים, אופוס 25:
 אטיוד מס' 1 בלה במול מז'ור
 אטיוד מס' 2 בפה מינור
 אטיוד מס' 3 בפה מז'ור
 אטיוד מס' 4 בלה מינור
 אטיוד מס' 5 במי מינור
 אטיוד מס' 6 בסול דיאז מינור
 אטיוד מס' 7 בסול דיאז מינור
 אטיוד מס' 8 ברה במול מז'ור
 אטיוד מס' 9 בסול במול מז'ור ("פרפרים")
 אטיוד מס' 10 בסי מינור
 אטיוד מס' 11 בלה מינור
 אטיוד מס' 12 בדו מינור ("אוקיינוס")
 שלושה אטיודים חדשים, ללא מספר אופוס:
 אטיוד מס' 1 בפה מינור
 אטיוד מס' 2 בלה במול מז'ור
 אטיוד מס' 3 ברה במול מז'ור
 19 ואלסים:
 גראנד ואלס בריליאנט, ואלס מס' 1 במי במול מז'ור, אופוס 18
 ואלס מס' 2 בלה במול מז'ור, אופוס 34 מס' 1
 ואלס מס' 3 בלה מינור, אופוס 34 מס' 2
 ואלס מס' 4 בפה מז'ור, אופוס 34 מס' 3
 ואלס מס' 5 בלה במול מז'ור, אופוס 42
 ואלס מס' 6 ברה במול מז'ור, אופוס 64 מס' 1 ("ואלס הדקה")
 ואלס מס' 7 בדו דיאז מינור, אופוס 64 מס' 2
 ואלס מס' 8 בלה במול מז'ור, אופוס 64 מס' 3
 ואלס מס' 9 בלה במול מז'ור, אופוס 69 מס' 1 (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 10 בסי מינור, אופוס 69 מס' 2 (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 11 בסול במול מז'ור, אופוס 70 מס' 1 (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 12 בפה מינור, אופוס 70 מס' 2 (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 13 ברה במול מז'ור, אופוס 70 מס' 3 (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 14 במי מינור (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 15 במי מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 16 בלה מינור (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 17 בלה במול מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 18 במי במול מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 ואלס מס' 19 במי במול מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 ברקרולה בפה דיאז מז'ור, אופוס 60
 16 פולונזים:
 פולונז בדו דיאז מינור, אופוס 26 מס' 1
 פולונז במי במול מינור, אופוס 26 מס' 2
 פולונז בלה מז'ור, אופוס 40 מס' 1 (Militaire)
 פולונז בדו מינור, אופוס 40 מס' 2
 פולונז בפה דיאז מינור, אופוס 44
 פולונז בלה במול מז'ור, אופוס 53 (Héroïque)
 פולונז-פנטזיה בלה במול מז'ור, אופוס 61
 פולונז ברה מינור, אופוס 71 מס' 1 (פורסם לאחר מותו)
 פולונז בסי במול מז'ור, אופוס 71 מס' 2 (פורסם לאחר מותו)
 פולונז בפה מינור, אופוס 71 מס' 3 (פורסם לאחר מותו)
 פולונז בסי במול מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 פולונז בסול במול מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 פולונז בסול מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 פולונז בסי במול מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 פולונז בלה במול מז'ור (פורסם לאחר מותו)
 פולונז בסול דיאז מינור (פורסם לאחר מותו)
 בולרו בלה מינור, אופוס 19
 "שיר ערש" (Berceuse) ברה במול מז'ור, אופוס 57
 פנטזיה בפה מינור, אופוס 49
 טרנטלה בלה במול מז'ור, אופוס 43
 Allegro de concert בלה מז'ור, אופוס 46
 רונדו בדו מינור, אופוס 1
 רונדו א לה מזור בפה מז'ור, אופוס 5
 פתיחה ורונדו במי במול מז'ור, אופוס 16
 רונדו בדו

האשמתו באנטישמיות
שופן נחשב (ללא הצדקה) במשך שנים רבות לאנטישמי ארסי. העיתונאי מיכאל אוהד כתב בשנת 1960 כי "מבחינת השינאה ליהודים כיהודים אין ואגנר מגיע לקרסוליו של שופן". שופן, להבדיל מוואגנר, לא נתפש כאידאולוג של האנטישמיות, ולכן המוזיקה של שופן לא הוחרמה בישראל, ובירושלים ישנו רחוב בשם פרדריק שופן (הרחוב קיבל שם זה בשנת 1960, לרגל מלאת 150 שנה להולדתו של המלחין).

התברר כי את הסיפור על אנטישמיותו המציאה והפיצה בסביבות שנת 1939 אישה פולנייה בשם פאולינה צ'רניצקה.

 ראו גם 
 רשימת יצירות מאת פרדריק שופן

לקריאה נוספת
 ג'רמי ניקולס, שופן: חייו ויצירתו (ספר פלוס שני תקליטורים), תרגם מאנגלית: עדו אברבאיה, הוצאת מטר, 2008. 
 Franz Liszt, The Life of Chopin, Andrews U.K. Ltd., 2010 
 Jim Samson, Chopin, Oxford University Press, 1998 
 J. Cuthbert Hadden, Chopin, Cambridge Scholars Press, 2002 

קישורים חיצוניים

 פרדריק שופן , באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח
 ביצועים של שופן
 ביוגרפיה וביצועים של שופן, אתר אגודת הפסנתרנים
 ביצועים של שופן, אתר musikethos.org
 ביצועים של שופן באתר Classic Cat
 ביצועים של שופן באתר Classical Connect
 תווים
 הורדת תווים ליצירות של שופן





הערות שוליים

*
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:אישים שלבם קבור בנפרד מגופם
קטגוריה:פולין: אנטישמיות
קטגוריה:ילדי פלא במוזיקה קלאסית
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מלחינים פולנים
קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:נפטרים משחפת
קטגוריה:פסנתרנים פולנים
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי הונגריה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי פולין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1810
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1849