חנית

ממוזער|250px|חנית אבן אינדיאנית, פארק לאומי מסה ורדה
ממוזער|250px|פסל האוחז בחנית, קתדרלת סיינה

חנית היא כלי נשק המשמש להגנה ותקיפה כאחד. היא מורכבת ממוט ארוך שבקצהו חוד העשוי מתכת, אבן או עצם. החנית כבדה יותר מכידון אך קלה וקצרה מרומח. היא יכולה לשמש לנעיצה וגם להטלה.

 מקור 
עדויות לשימוש בחנית נמצאו בשימוש ההומו היידלברגנסיס לפני כ-500,000 שנה. הרבה לפני תקופת האדם הנבון שהתפתח רק כ-100,000 שנה לפני זמננו. עם זאת, ייתכן שהחנית הומצאה על ידי אבות קדומים הרבה יותר. השימוש בחנית אינו מוגבל לבני אדם בלבד. שימפנזים מסנגל נצפו יוצרים חניתות מענפי עץ ישרים, על ידי קילוף קליפת הענף וחידוד ראשו בעזרת השיניים, במטרה לצוד גלגויים שמתחבאים בחורי עצים. גם אורנגאוטנים נצפו דגים בעזרת חנית, אם כי לא ברור אם התנהגות זו נרכשה על ידי צפייה בבני אדם.

 בעת העתיקה 

השימוש בחנית הגיע לשיאו בעת העתיקה ובימי הביניים כאשר ראש הקרב שלה (החוד) חושל ממתכת, בהתחלה נחושת ואחר כך ברזל ומאוחר יותר פלדה. צורת ראש הקרב השתנתה מקצה מחודד פשוט לעלה מחודד ושטוח.

החנית שימשה צבאות סדירים והייתה נשק רב-תכליתי. היא שימשה הן כנשק קרב פנים אל פנים והן כנשק הטלה המיודה ממרחק, כמעין כידון כבד יותר.

ההופליטים היווניים היו חמושים בחניתות ומגן עגול. חיילי הלגיון הרומאי היו חמושים בחנית שהחליפה את הפילום ששימשה בעיקר להטלה.

הסמוראים והלוחמים ביפן הפאודלית השתמשו בחנית מסוג יארי כנשק העיקרי בשדה הקרב. קשת היומי שימשה סמוראים לצד היארי, והחרב - מסוג טאצ'י או קטאנה - שימשה כנשק משני.

ראו גם
 נשקי מוט
 רומח
 כידון
 יארי (חנית/רומח יפנית)
 נושא חנית

קישורים חיצוניים



קטגוריה:נשקי מוט
קטגוריה:נשק הטלה