בית אל

150px|ממוזער|שמאל|הסמליל השני
150px|ממוזער|שמאל|סמליל עד לשנת 2022
שמאל|ממוזער|250px|מבט על שכונת האולפנה (לפני הפינוי)

בֵּית אֵל היא התנחלות דתית בהרי בנימין, מצפון לרמאללה. היישוב הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1997, וגרים בו מעל 6,000 נפש.

היישוב קרוי על שם העיר המקראית בית אל שבנחלת שבט בנימין, הנזכרת רבות בתנ"ך. השם של בית-אל המקראית השתמר גם בשמו של הכפר הערבי הסמוך ביתין.

בסמל היישוב מופיע סולם יעקב כמוטיב מרכזי שהשתנה במהלך השנים להצגה באופן מרומז יותר כמאמר הפסוק  שהופיע גם בסמל. הגבעות אמורות לסמל גם את לוחות הברית.

היסטוריה
ההתנחלות בית אל הוקמה בנובמבר 1977 בידי גרעין שהורכב בעיקר מ־16 משפחות בעלות מקצועות חופשיים דתיים ובוגרי ישיבת מרכז הרב שהתיישבו בתוך מחנה בית אל (שאִכלס את בה"ד 4 באותה העת), לא הרחק מהכפר הפלסטיני ביתין. בדומה למספר התנחלויות שהוקמו באותה עת, גם בית אל הוקמה בתוך בסיס צבאי – מחנה בית אל – והאחריות עליה הועברה למחלקה להתיישבות של ההסתדרות הציונית העולמית בהתאם להחלטת ממשלה. כעבור שנה אושרה הקמת ההתנחלות מחוץ לשטח הבסיס הצבאי.

זמן קצר לאחר הקמתה התחלקה בית אל לשני יישובים. האברכים, ובראשם הרב זלמן מלמד, פנו להתרכז סביב ישיבה חדשה שהקימו, ישיבת בית אל, צעד שיצר למעשה יישוב נוסף, כאשר ריכוז היישוב המקורי נותר במקומו הראשון. פילוג היישוב לשני יישובים אושר בהחלטת ממשלה מ־1978. היישובים השתייכו למועצה אזורית מטה בנימין. באוגוסט 1997, לאחר כ-20 שנה, ובעקבות גידול האוכלוסייה ביישובים וסמיכותם זה לזה, שבו היישובים והתאחדו תחת רשות מקומית חדשה אחת, כאשר היישובים הישנים מכונים "שכונה א" ו"שכונה ב".

ב־2012 נחתם הסכם לפינוי מבנים על קרקע פרטית פלסטינית ביישוב בתמורה להרחבתו על ידי פינוי מפקדת מג"ב איו"ש ומפקדת חטיבת בנימין למחנה בית אל.

בדצמבר 2025 נחתם הסכם בין המועצה ומשרד הביטחון לפינוי מפקדת חטיבת בנימין השוכנת בשטחי המועצה, ולהקים במקומה מתחם מגורים בן כ־1,200 יח"ד.

ראש המועצה הראשון הממונה היה אורי אריאל. כיום מכהן בראשות המועצה שי אלון. בסך הכל כיהנו ארבעה ראשי מועצות:
 אורי אריאל (ממונה) – 1997–2001
 ישראל רוזנברג – 2002–2004
 משה רוזנבוים – 2004–2013
 שי אלון – 2013 ועד היום

 רבני היישוב 
 הרב זלמן ברוך מלמד: תשל"ח – תשע"ד
 הרב שלמה אבינר: תשמ"א – תשע"ג
 הרב אריאל בראלי: תשע"ט – הווה.

מעמד הקרקעות ביישוב
הקרקעות עליהן בנוי היישוב כיום הן ברובן קרקעות בבעלות פרטית של פלסטינים שנתפסו לצורכי שטח בסיס בה"ד 4 הסמוך ושטחי אש סביבו. בסיס זה הוקם על חורבות בסיס ירדני ששכן במקום עד מלחמת ששת הימים. לאדמות אלו פורסם צו תפיסת מקרקעין (1/70) בשנת 1970. בצו לא הוגדר זמן לפקיעת התפיסה, וייעוד התפיסה הוגדר בו כ"צרכים ביטחוניים דחופים והכרחיים". בעקבות ייסוד יישוב אזרחי על הקרקעות שנתפסו במסגרת הצו מ־1970, עתרו בעלי הקרקע לבג"ץ בטענה כי צרכים ביטחוניים אינם מצדיקים הקמת יישוב אזרחי בקרקעות פרטיות שנתפסו. בפסק הדין דחו שופטי בג"ץ את העתירה, וקיבלו את עמדת המדינה שנסמכה על חוות דעתו של מתאם פעולות הממשלה בשטחים, אברהם אורלי, שסבר כי ישנה משמעות ביטחונית בהקמת יישוב אזרחי בסביבה עוינת. פסק דין זה התפרסם בשם "בג"ץ בית אל", וצוטט רבות לאחר מכן. ב־1979, כשנה לאחר פרסום פסק הדין, התקבלה החלטת ממשלה לפיה התיישבות יהודית ביהודה ושומרון תוקם אך ורק על אדמות מדינה.

על פי דו"ח שחיבר תא"ל (מיל.) ברוך שפיגל לבקשת מערכת הביטחון בעשור הראשון של המאה ה־21, היישוב בנוי על אדמות פרטיות פלסטיניות שנתפסו בתפיסה צבאית, על אדמות מדינה שחלקן הופקעו בתקופת השלטון הירדני ועל אדמות פרטיות שנקנו מבעליהן על ידי חברת הימנותא. חלק מהמבנים נבנו מחוץ לגבולות היישוב. לדברי ארגון יש דין, בעקבות כך התנהלו במנהל האזרחי ב־2007 מעל ל־100 הליכים בנושא בנייה בלתי חוקית בבית אל.

בשנת 2019 החלה בנייה של כ-300 יחידות דיור בדרום היישוב, יישומה של הבטחה של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, לבנייה ביישוב.

 שכונת האולפנה 

בסמוך ליישוב, מחוץ לתחום השיפוט שלו, נבנתה שכונה בשם "גבעת האולפנה", בה נבנו בניינים (חמישה מתוך ארבעה עשר) על חלקות הרשומות בטאבו על שם שני פלסטינים תושבי הכפר דורא אל קרע הסמוך, שלא נכללו במסגרת צו התפיסה הצבאי. בשל כך נמצאה השכונה בשנת 2012 במרכזה של סערה פוליטית ומשפטית, לאחר שהמדינה ביקשה לחזור בה מהתחייבותה, שקיבלה מעמד של פסק דין, להרוס חמישה בתים, ולפתוח מחדש את הדיון. לפי הוראת בג"ץ היה צריך להרוס את המבנים עד 1 ביולי 2012. במערכת הפוליטית חיפשו פתרון שיאפשר להימנע מההריסה, אך הצעת חוק ההסדרה, שנועד למנוע את הפינוי, נדחתה על ידי מליאת הכנסת.
ב-28 ביוני 2012 הסתיים פינוי המשפחות שגרו בשכונה לקרווילות זמניות שניתנו להן בבסיס הצבאי שעל יד בית אל. התושבים נשארו כשלוש שנים בקרווילות הזמניות שניתנו להן.

בית אל כיום
כמחצית מן התושבים עובדים בתחומי היישוב בחינוך, שירותים, מסחר ותעשייה והשאר עובדים בירושלים ובערים אחרות.
במקום קיימים מוסדות לימוד רבים, החל מגני ילדים, בתי ספר יסודיים לבנים ובנות, תלמוד תורה, ארבעה בתי ספר תיכוניים- שניים לבנות (אולפנת רעיה, אולפנת בית אל) ושניים לבנים (ישיבת בני צבי, וישיבה תיכונית מטה בנימין), מכינה קדם צבאית וכלה בישיבה גבוהה. בנוסף נמצאים בבית אל ספרייה, מתנ"ס, מרכז תעסוקה, סניפים של תנועות הנוער בני עקיבא, אריאל ותנועת הילדים עוז, מועדונית לילדים עם צרכים מיוחדים – נח"ל, מועדון גיל הזהב ופינת חי.

בבית-אל יש 4 מעונות יום, 17 גני ילדים כולל 3 גני חינוך מיוחד, 2 בתי ספר יסודיים ממלכתי דתי וכאמור 4 בתי ספר על-יסודיים.

על פי מחלקת התיירות של המועצה, עשרות אלפי תיירים מישראל ומן העולם ביקרו בבית אל מיום הקמת המועצה.

אקלים

 אוכלוסייה 

 קישורים חיצוניים 



 בית אל באתר מועצת יש"ע




 הערות שוליים 

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1977
בית אל
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז יהודה ושומרון
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם יישוב קדום