חומוס

חומוס (מערבית: حُمُّص, , תעתיק מדויק: חֻמֻּץ) הוא ממרח מגרגרי חִמְצָה (חומוס) טחונים. הוא נפוץ בלבנט ומזוהה במיוחד עם האזור. נהוג להגישו עם תוספות כמו שמן זית, פטרוזיליה, מיץ לימון, שום וטחינה, לרוב "מנגבים" אותו עם פיסות פיתה. בארצות ערב החומוס משמש כמנה בארוחת בוקר, ארוחת צהריים או ארוחת ערב. מסעדה המתמחה בהגשת מנות חומוס נקראת חומוסייה.

 אטימולוגיה 
המילה "חומוס" מגיעה מהמילה הערבית حُمُّص (חֻמֻּץ), ולכן בעברית נקרא גם חִמְצָה. על פי הסופר מאיר שלו, החומוס מוזכר כבר במגילת רות: "וַיּאמֶר לָה בעַז לְעֵת הָאכֶל, גּשִׁי הֲלם וְאָכַלְתְּ מִן הַלֶּחֶם, וְטָבַלְתְּ פִּתֵּךְ בַּחמֶץ". לפי שלו, מדובר למעשה ב"ניגוב" של חומוס. אולם פרשנים אחרים טוענים שמסיבות לשוניות וגם מסיבות הקשורות בשימור מזון, סביר יותר כי בועז טבל את הלחם בחומץ. כמו כן יש מלומדים הסבורים כי המתכון המופיע בתלמוד הבבלי בו מתואר "מקפה של גריסים" – קטניות המושרות במים וטחונות, מתייחס למעשה לחומוס.

ישנן שתי תיאוריות עיקריות למקור המילה הערבית. התיאוריה הנפוצה מקשרת אותה לשומרוגרמה האכדית 𒋰, שמשמעותה "לרסק" – "חמטום" באכדית, שהגיעה בעצמה מהשפה השומרית. לפי תיאוריה זו, השם מרמז על אופן הכנת המאכל על ידי ריסוק גרגרי החומוס. התיאוריה השנייה, שפחות מקובלת, טוענת שהמילה הגיעה מהמילה היוונית העתיקה Ἔμεσᾰ (חמסה), שקשורה למילה "חמת" שמשמעותה "כעס".

היסטוריה
השימוש בחומוס במזרח התיכון קדום ביותר. עדויות ממצרים העתיקה מעידות על כך שנעשה שימוש בגרגרי החמצה כבר באלף החמישי לפנה"ס. מסורות אסלמיות טוענות כי היה זה צלאח א-דין אשר המציא את החומוס כפי שהוא מוגש כיום, כגרגרים טחונים בתוספת טחינה. עם זאת אין עדויות כתובות המתארות מאכלים המכילים גרגרי חמצה טחונים עם טחינה לפני התקופה העבאסית במצרים (המאה ה-13). בתקופה זו מתואר ה"חומוס בי טחיני" – שילוב של הגרגרים הטחונים עם הטחינה.

אחד מספרי הבישול הערביים הקדומים, "כִּתַאבּ א-טַבִּיח'" (בערבית: "كتاب الطبيخ", בתרגום חופשי: "ספר הבישול"), מהווה את התיעוד המוקדם ביותר למתכונים רבים במטבח המזרח תיכוני, כולל מנות שדומות לחומוס. הספר נכתב בשנת 1226 על ידי מוחמד בן חסן אל-בגדאדי. התיעוד הראשון להכנת חומוס מגרגרים מבושלים בתוספת טחינה בארץ ישראל הוא מהתקופה הצלבנית.

 "מלחמות החומוס" 
בשנים 2009–2010, נאבקו חומוסיות מהכפר אבו גוש בחומוסיות מלבנון, על תואר צלחת החומוס הגדולה בעולם. במאי 2010 נקבע שיא גינס לצלחת החומוס הגדולה בעולם על ידי השף רמזי שווירי מלבנון שהגיש 10,452 קילוגרם של חומוס על צלחת קרמיקה בקוטר 7.17 מטרים, שיא גינס חדש כשלעצמו. למוחרת הגיש השף על אותה הצלחת מנת פלאפל במשקל 5,173 קילוגרם.

בנוסף ניסו תעשיינים בלבנון לנכס לעצמם את מותג החומוס עצמו, בדומה לתקדים בחקיקה האירופית לגבי גבינת הפטה היוונית, אשר אישר כי יוון היא ממציאת גבינה זו, ובעקבותיו נאסר על כל מדינה אחרת באיחוד האירופי לקרוא לגבינה מתוצרתה בשם פטה. לטענת ראש אגודת התעשיינים בלבנון, פאדי עבוד, ישראל משתמשת בשם "חומוס" בצורה לא חוקית. הדבר עלה על סדר היום בעקבות הצלחות של חברות ישראליות בשיווק ומכירות של חומוס בשוק העולמי, והחיבור בין חומוס לבין היותו מאכל ישראלי.

 הכנה וערכים תזונתיים 
הערך הקלורי של 100 גרם גרגירי חומוס מבושלים הוא 166 קלוריות. אך מאחר שחומוס אינו נאכל בדרך כלל בצורתו הגולמית אלא לאחר עיבוד הכולל טחינת החומוס למחית בתוספת טחינה, הרי שהערך הקלורי של התוצר הסופי גדול יותר. ערכו הקלורי של חומוס בצורתו הסופית, המבוסס על יחס של 70% חומוס מול 30% טחינה הוא כ-300 קלוריות ל-100 גרם. מקובל להגיש את החומוס בתוספת שמן זית, דבר המעלה את הערך הקלורי שלו באופן ניכר. ארוחה הכוללת צלחת חומוס בגודל המקובל להגיש במסעדות, בתוספת שתי פיתות יכולה להגיע לערך של 800–1,000 קלוריות.

צורות הגשה
250px|ממוזער|חומוס גרגירים עם פפריקה
חומוס גרגרים – מוגש עם גרגרי חומוס חמים.
חומוס עם טחינה – מוגש עם מנת טחינה מעל החומוס.
חומוס פול – מוגש עם פול מבושל, לרוב מוגש חם (נקרא גם חצי־חצי או מחלוטה).
מסבחה/משוואשה – גרגרי חומוס מבושלים המוגשים שלמים, מעורבבים עם טחינה, תבלינים, ולרוב רוטב ירוק על בסיס פלפלים חריפים.
חומוס עם בשר - חומוס שמעליו מוסיפים בשר טחון במתובל בתבלין בהרט ורכז רימונים, מוגש לעיתים קרובות עם צנוברים או שקדים קלויים.
חומוס עם ביצה קשה.
חומוס מעורב - חומוס עם מעורב ירושלמי.
תוספות מקובלות נוספות לחומוס הן פטרוזיליה קצוצה, פפריקה, פלפלים, צנוברים, בצל מטוגן או בצל טרי, ולעיתים גם פטריות או כרובית.

 בעולם 
 בישראל 
שמאל|ממוזער|250px|צלחת חומוס עם שמן זית, צנוברים, פטרוזיליה ופפריקה
שמאל|ממוזער|250px|מנת חומוס כפי שמוגשת בחומוסייה ביפו
חומוסיות, מסעדות המתמחות בחומוס כמנה העיקרית, היו נפוצות בעבר בעיקר ביישובים ערביים ודרוזיים ובערי ישראל המעורבות. עם הזמן, הן התפשטו לרוב ערי הארץ. בנוסף למסעדות, חומוס נמכר גם באופן תעשייתי ברשתות השיווק. בישראל נפוצה גרסה של המנה המשלבת טחינה. ההכנה כוללת השריה ובישול ממושך של גרגירי חומוס, לעיתים עם סודה לשתייה, שילובם עם טחינה ולעיתים גם מיץ לימון, שום ושמן זית. את התערובת טוחנים במעבד מזון, בלנדר או באופן ידני, עד ליצירת מרקם אוורירי. המנה מוגשת בקערה, הוחומס מונח לרוב עם שקע במרכז, שבו מוסיפים שמן זית ותבלינים.

בעולם היהודי נחלקו בסוגיית הברכה. כאשר חתיכות הירק בסלט ניכרות, מברכים "בורא פרי האדמה". אם אינן ניכרות יש מחלוקת: הרמב"ם סובר שברכתו נשארת "האדמה", ואילו בתרומת הדשן נפסק שברכתו "שהכל נהיה בדברו", כברכת סלט, היות שהירק איבד את צורתו. חומוס תעשייתי עם תוספים נחשב "שהכל". אך כאשר הוא נאכל עם לחם הוא טפל ללחם, והברכה על הלחם פוטרת מברכה.

 בארצות הברית 
משנת 2013 החל החומוס (לצד קטניות אחרות) לצבור פופולריות גם בארצות הברית. על פי נתוני משרד החקלאות האמריקאי, היקף גידולי החומוס בארצות הברית גדל ב-53% מאז שנת 2013, ותופס כיום שטח של 498,000 דונם.

 קישורים חיצוניים 

McKenna, Alix. "Lebanon vs. Israel: A Delicious Culinary War" (Archive), Moment'', March/April 2011. Vol. 36 Issue 2, p72. Accession # 59669661. Available at EBSCOHost
המגזין המקוון "חומוס להמונים" המוקדש לנושאי חומוס (מתכונים, ביקורות על חומוסיות וכדומה)

חלבון חומוס: השחקן החדש במגרש המזון הצמחי - כתבה באתר טבעוניוז על העלייה בפופולריות של חומוס בעולם כמקור לחלבון צמחי.
Who invented hummus מאתר ה-BBC

ד"ר אורי מאיר-צ'יזיק, הסכת: חומוס סיפור אהבה, 6.5.2025

הערות שוליים

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מאכלי קטניות
קטגוריה:סלטים
קטגוריה:טחינה
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
קטגוריה:מאכלים שברכתם שנויה במחלוקת
קטגוריה:ישראל: אוכל רחוב
קטגוריה:המטבח הערבי: ממרחים
קטגוריה:המטבח הערבי: סלטים