תורת המבחנים

תורת המבחנים היא התחום החוקר את השימוש במבחנים השונים, ומקדם אותו.

ניתן לחלק את תורת המבחנים לשתי גישות מרכזיות:
 תורת המבחנים בפסיכולוגיה (פסיכומטריקה): המטרה היא להשוות בין אנשים שונים, ולכן היא מעוניינת למדוד הבדלים בין אישיים. במבחני אישיות, מבחני אינטליגנציה, הבחינה הפסיכומטרית ומיון לעבודה – אמורה להתקבל שונות רבה, כלומר פיזור רב של הציונים. גישה זו משתמשת בנורמות קבוצה.
 תורת המבחנים בחינוך פורמלי (אדיומטריקה): המטרה היא לבחון מהו מיקומו של הפרט ביחס לנורמה או קריטריון מסוים (רמת ידע או מיומנות נדרשת), ולכן התורה מעוניינת למדוד הבדלים תוך אישיים. הבודק מעוניין לדעת האם התלמיד השתפר בתחום מסוים, ומה מיקומו ביחס לרמה הנדרשת בגיל. לפי גישה זו, המטרה במבחן היא לכלול פריטים שרגישים לשינוי, שיוכלו להעיד שהתרחשה למידה. גישה זו היא מרכז התחום של הערכה ומדידה בחינוך פורמלי, והשימוש העיקרי בה הוא בנורמות תוכן.

שני גורמים חשובים בתורת המבחנים הם מהימנות ותוקף. זאת משום שהם משפיעים על דיוק ונכונות של המדידה.

ראו גם
 מונחים בהערכה פורמלית
 שגיאות מסוג I ו-II

קישורים חיצוניים

קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:אינטליגנציה
קטגוריה:מבחנים