פול סזאן

פול סזאן (בצרפתית: Paul Cézanne; ) היה צייר צרפתי שנחשב לאחד מגדולי האמנים הפוסט-אימפרסיוניסטים. יצירתו ורעיונותיו השפיעו על התפתחות האמנות במאה ה-20, ובייחוד על זרם הקוביזם.

בעוד שעבודותיו המוקדמות הושפעו מהתנועה הרומנטית—כגון ציורי הקיר בבית הכפרי Jas de Bouffan ומריאליזם, סזאן פיתח שפה ציורית חדשה באמצעות בחינה אינטנסיבית של דרכי הביטוי של האימפרסיוניזם. הוא שינה גישות מקובלות לפרספקטיבה ושבר כללים מבוססים של האמנות האקדמית באמצעות הדגשת המבנה הבסיסי של עצמים בתוך קומפוזיציה והאיכויות הצורניות של היצירה. סזאן שאף לחדש שיטות עיצוב מסורתיות על בסיס מרחב הצבע האימפרסיוניסטי ועקרונות המודולציה של הצבע.

ציוריו עוררו בתחילה חוסר הבנה ולעג מצד מבקרי האמנות בני התקופה. עד סוף שנות ה־1890 היו אלה בעיקר אמנים עמיתים כגון קאמי פיסארו וסוחר האמנות ובעל הגלריה אמברוז וולרד  שגילו את עבודתו של סזאן והיו מן הראשונים לרכוש את ציוריו. בשנת 1895 פתח וולארד את תערוכת היחיד הראשונה בגלריה שלו בפריז, מה שהוביל לבחינה רחבה יותר של עבודתו של סזאן. נאמר כי גם אנרי מאטיס וגם פאבלו פיקאסו העירו שסזאן ״הוא אבא של כולנו״.

 קורות חייו ויצירתו 

 ילדות ומשפחה 
פול סזאן נולד ב־19 בינואר 1839 ברחוב דה ל'אופרה 28 באקס-אן-פרובאנס,J. Lindsay Cézanne; his life and art, p. 6 כבנם של יצרן הכובעים ולאחר מכן הבנקאי לואי-אוגוסט סזאן (1798–1886), ושל אן-אליזבת-הונורין אובר (1814–1897). הוריו נישאו ב־29 בינואר 1844. היו לו שתי אחיות צעירות ממנו: מארי, שנולדה ב־1841, ורוז, ביוני 1854. משפחת סזאן הגיעה מן העיירה סן-סובֶר שבאלפים העליונים (באיזור אוקסיטניה). ב־22 בפברואר הוטבל בכנסיית מדלן, כשסבתו ודודו לואי היו סנדקיו,Dominique Auzias, Le Petit Futé, 2008 p. 142  Dominique Auzias, Jean-Paul Labourdette, Aix-en-Provence 2012, Le Petit Futé, 2012, p. 299  Olivier-René Veillon, Seul comme Cézanne, Maisonneuve et Larose, 1995, p. 24. ולימים הפך לקתולי אדוק. אביו היה ממייסדיה של חברה בנקאית (Banque Cézanne et Cabassol) ששגשגה לאורך חיי האמן, העניקה לו ביטחון כלכלי שלא היה זמין לרוב בני דורו, ואף הותירה לו ירושה גדולה.

אמו הייתה "תוססת ורומנטית, אך נעלבת בקלות", מה שהשפיע על תפיסת החיים של סזאן והשקפתו.A. Vollard First Impressions, p. 16 

בגיל עשר נכנס סזאן לבית הספר סן-ז׳וזף באקס.P. Machotka Narration and Vision, p. 9 בין חבריו לכיתה היו הפסל פיליפ סולארי ואנרי גאסקה, אביו של הסופר ז׳ואקים גאסקה, שעתיד היה לפרסם את ספרו Cézanne בשנת 1921, עדות לחיי האמן. בשנת 1852 נכנס סזאן לקולז׳ בורבון באקס (כיום קולז׳ מִינְיֶה), ושם התיידד עם אמיל זולא, שלמד בכיתה פחות מתקדמת, וכן עם בַּפְּטִיסְטֶן בַּאיְי—שלושה חברים שנודעו לימים בשם "Les Trois Inséparables" (שלושת הבלתי נפרדים). השלושה הקימו יחד עם חבר נוסף הרכב מוזיקלי בשם "הבליינים העליזים".  זו הייתה ככל הנראה התקופה חסרת הדאגות ביותר בחייו, שכן החברים שחו ודגו על גדות נהר ארק. הם התווכחו על אמנות, קראו את הומרוס ואת ורגיליוס והתאמנו בכתיבת שירים משלהם. סזאן נהג לכתוב את שיריו בלטינית. זולא דחק בו להתייחס לשירה ברצינות רבה יותר, אך סזאן ראה בכך תחביב בלבד. הוא למד שם שש שנים, אם כי בשנתיים האחרונות היה תלמיד חוץ.J. Lindsay Cézanne; his life and art, p. 12 בשנת 1857 החל ללמוד בבית הספר העירוני החופשי לרישום באקס, שם למד רישום אצל ז׳וזף ז׳יבר, נזיר ספרדי.Gowing 1988, p. 215

בשנת 1858 התחיל סזאן בלימודי משפטים בעידודו של אביו, ששאף שיהיה בנקאי כמוהו. הוא בילה שנתיים בלימודים שלא חיבב, אך הזניח אותם יותר ויותר והעדיף להקדיש את זמנו לתרגילי רישום ולכתיבת שירים. משנת 1859 החל סזאן ללמוד בקורסי ערב ב־École de dessin d'Aix-en-Provence, ששכנה במוזיאון האמנות של אקס, מוזיאון גראנה (Musée Granet). מורו היה הצייר האקדמי ז׳וזף ז׳יבר (1806–1884). באוגוסט 1859 זכה שם בפרס השני בקורס ללימודי רישום דמויות .P. Cézanne Paul Cézanne, letters, p. 10 בשנת 1861 זנח את לימודי המשפטים ופנה לקריירה אמנותית.

ב1859 רכש אביו של סזאן את אחוזת  (״בית הרוחות״). היה זה מבנה בארוקי מוזנח שהיה שייך בעבר למושל המחוז, ולימים נעשה לביתו ולמקום עבודתו של הצייר במשך תקופה ארוכה. המבנה והעצים הוותיקים שבפארק האחוזה היו בין הנושאים האהובים של האמן. בשנת 1860 קיבל סזאן רשות לצייר על קירות חדר האורחים, ויצר את ציורי הקיר גדולי־הממדים של ארבע העונות: אביב, קיץ, סתיו וחורף (כיום במוזיאון הפטי פאלה בפריז), שעליהם חתם סזאן באירוניה בשם אנגר—שאת יצירותיו לא העריך. תמונת החורף מתוארכת בנוסף לשנת 1811, כרמז לציורו של אנגר ״יופיטר ותטיס״, שצויר באותה שנה ומוצג במוזיאון גראנה.

חרף התנגדות של אביו הבנקאי, החליט סזאן להתקדם בדרכו כאמן ועזב את אקס לפריז בשנת 1861. מי שעודד אותו לקבל את ההחלטה הזו היה זולא, שכבר התגורר אז בבירה, והפציר בסזאן לחדול מהיסוסיו ולבוא בעקבותיו לשם. לבסוף השלים אביו עם בחירתו של סזאן ותמך בו, בתנאי שיתחיל מסלול לימודים סדיר, לאחר שהתייאש מן התקווה למצוא בפול את יורשו בעסקי הבנקאות. לימים קיבל סזאן מאביו ירושה בסך 400,000 פרנקים, שפטרה אותו מכל דאגה כלכלית.J. Lindsay Cézanne; his life and art, p. 232

לימודים בפריז
סזאן עבר לפריז באפריל 1861. התקוות הגדולות שתלה בפריז לא התגשמו, שכן הוא הגיש מועמדות לבית הספר לאמנויות יפות ונדחה. הוא למד באקדמיה החופשית סוויס, שם יכול היה להקדיש את זמנו לרישומי מודל. שם פגש את קמי פיסארו, שהיה מבוגר ממנו בעשר שנים, ואת הצייר אשיל אמפרר מעיר הולדתו אקס. לעיתים קרובות העתיק בלובר יצירות של אמנים מן האסכולות הישנות כגון מיכלאנג'לו, רובנס וטיציאן. אולם העיר נותרה זרה לו, ועד מהרה החל לחשוב על חזרה לאקס-אן-פרובאנס.

בראשית הדרך, החברות שנרקמה באמצע שנות ה־1860 בין פיסארו לסזאן הייתה חוויה של מורה ותלמיד, שבה הפעיל פיסארו השפעה מעצבת על האמן הצעיר ממנו. במהלך העשור שלאחר מכן הובילו מסעות ציור הנוף המשותפים שלהם בלובסיין וב פונטואז ליחסי עבודה שיתופיים בין שווים.

יצירה
לאורך כל חייו הרבה סזאן לצייר דיוקנים, ציורי-נוף וטבע דומם. ציוריו המוקדמים מנבאים את חידושי הזרמים הפוביסטי והאקספרסיוניסטי.

מגעו עם האימפרסיוניסטים, ובעיקר עם קאמי פיסארו, בתחילת שנות השבעים של המאה ה-19 הוביל לשינוי עמוק בסגנונו של סזאן: הוא פנה ממשיכות מכחול סמיכות לעדינות ומצבעים כהים לבהירים (ציורי הנוף של אובר, של  של  ועוד). סזאן הציג מציוריו בתערוכה האימפרסיוניסטית הראשונה (1874) והשלישית (1877), אך הם לא זכו לאהדה רבה.

במהלך שנות השמונים של המאה ה-19 גיבש סזאן את הסגנון שמאפיין את יצירתו המאוחרת. בציוריו מתקופה זו ניכר ניתוח קפדני של הצבע כאמצעי ליצירת פרספקטיבה, וזאת בניגוד לשיטה המקובלת יותר בתקופתו, שיטת האור-צל. בתקופה זו צייר את סדרת ציורי הנוף בכפר .

בשנות חייו המאוחרות סזאן העמיק את חקר הקומפוזיציה והעמיד מספר יצירות שלימים הפכו למכוננות בתולדות האמנות, וביניהן סדרת הציורים המתארים את הר סנט-ויקטואר (1898–1902) "" (1890–1899), וסדרת הציורים "המתרחצות" (1898–1905). סגנונו המאוחר של סזאן שואף לייצג את מהותם של מושאי הציור, ובניגוד לאימפרסיוניסטים, מבכר אותה על פני רשמים וויזואלים שמתקבלים מהתבוננות באובייקט המצויר.

השפעתו על הזרם הקוביסטי ועל הציור המופשט הייתה גדולה מאוד. עליו אמר אנרי מאטיס: "סזאן הוא אבי כולנו [המודרניסטים], כל אחד מאיתנו ממשיך ומפתח דבר מה שגילה בציוריו. אבל כל מה שעשינו מצוי כבר אצלו בצורה זו או אחרת".

 יחס הקהל ליצירותיו 
במהלך רוב חייו לא התקבלו ציוריו של סזאן על ידי הקהל והמבקרים, אך במאה ה-20 מצב זה השתנה עמוקות.

בשנת 2011 רכשה משפחת המלוכה של קטר את יצירתו "שחקני הקלפים" תמורת סכום של 250 מיליון דולר, ובזמן זה, הייתה יצירת האמנות שנמכרה במחיר היקר ביותר בהיסטוריה.

גלריה

לקריאה נוספת
 פול סזאן – מחשבות (מצרפתית: שירן בק), בתוך 'דחק', כרך יג', 2021.

קישורים חיצוניים









 הערות שוליים 

*
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ציירים פוסט-אימפרסיוניסטים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1839
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1906