אום כולתום

פאטמה בת איבראהים אל-בלתאגי (בערבית: فاطمة بنت إبراهيم البلتاجي; 31 בדצמבר 1898 – 3 בפברואר 1975), הידועה יותר בכינויה אוּם כּוּלְתוּם (בערבית: أُمّ كُلْثُوم. תעתיק מדויק: אֻםּ כֻּלְת'וּם), הייתה זמרת ומוזיקאית מצרייה, אחת הזמרות הידועות והאהובות בעולם הערבי. היא התפרסמה בקולה העשיר וכונתה "כוכב המזרח" ("كوكب الشرق"; "כווכב א-שרק"). אחד משיריה המפורסמים הוא "אינתה עומרי", שזוכה עד היום לביצועים מחודשים על ידי זמרים שונים. אלבומי שיריה הם בין האלבומים הנמכרים ביותר בשפה הערבית גם בימינו.

ביוגרפיה
ממוזער|257x257 פיקסלים|אום כולתום (משמאל) לצד השייח זאיד בן סולטאן אאל נהיאן באבו דאבי, 1971
אום כולתום נולדה בתמאי-א-זהרייה במחוז א-דקהלייה שבמצרים. אביה, השייח' איבראהים סעיד אל-בלתאגי, היה האימאם של המסגד המקומי, והוא שהעניק לה את הכוניה "אום כולתום", על שם בתו השלישית של מוחמד מייסד האסלאם. היה לה אח גדול בשם ח'אלד.

כבר בגיל צעיר גילתה כישרון שירה יוצא דופן, ובעזרת אביה למדה לדקלם את הקוראן ומהר מאוד הצליחה לזכור את כולו בעל פה. כאשר הייתה בת 12, אביה הגניב אותה מחופשת כנער ללהקה שביים, ששרה שירי דת מסורתיים בחגים ובחתונות.

ארבע שנים אחר־כך, הבחינו בכישרונה הזמר מוחמד אבו אל-עלאא' ונגן העוד המפורסם אחמד זכריה, והיא התבקשה ללוות אותם לקהיר. היא המתינה עד שהייתה בת 23 לפני שנענתה להזמנתם, תוך שהיא ממשיכה להופיע מוסווית כנער באולמות תיאטרון קטנים. היא הקפידה להימנע מחיי חברה או מאורח חיים בוהמי.

אחרי מלחמת העולם הראשונה, הלכה והתחזקה התרבות המודרנית במצרים, תופעה המתוארת היטב בספריו של נגיב מחפוט' (הטרילוגיה הקהירית). מעמדה התרבותי של אום כולתום ביטא באופן מובהק שינוי תרבותי זה, שהביא כתגובת נגד את האחים המוסלמים.

שתי פגישות חשובות שקיימה אום כולתום בתקופה זו, ביטאו שינויים תרבותיים אלו וגם תרמו תרומה גדולה להתפתחות הקריירה שלה: הראשונה הייתה ב-1924 עם אחמד ראמי, משורר שלמד בסורבון וכתב לה בהמשך 137 שירים והפגיש אותה עם הספרות הצרפתית. הפגישה השנייה הייתה עם מוחמד אל-קאסבג'י, נגן עוד וירטואוזי שהכניס אותה ל"ארמון התיאטרון הערבי", שבו זכתה להצלחה הראשונה הגדולה שלה.

ב-9 ו-10 באוקטובר 1930 הופיעה אום כולתום בארץ ישראל.

ב-1932 הוזמנה למסע הופעות בערים מרכזיות רבות במזרח התיכון, כמו דמשק, בגדאד, ביירות וטריפולי.

ב-15 במאי 1948 לכבוד פלישת צבאות ערב לארץ ישראל היא שרה ברדיו קהיר  בלדה על ירושלים ועל עליית מוחמד מכיפת הסלע השמיימה.

בשנת 1968 היא שרה שיר שכתב המשורר הסורי ניזאר קבאני שנקרא "אסבח ענדי בונדקיה" ("יש לי עכשיו אקדח") בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, בו הוא מצדיע למאבק הפלסטיני. שיר זה לא זכה לפרסום רב שכן לא מדובר ביצירה מוזיקלית שנוגנה בהופעותיה.

במקביל לקריירה בשירה ניסתה גם לפתח קריירה במשחק אך נטשה זאת במהירות היות שלא הצליחה ליצור קשר אישי ורגשי עם הקהל.

בשנת 1967 אובחנה כחולה בדלקת כליות חריפה.

הקונצרט האחרון שלה היה באולם "קצר א-ניל" (ארמון הנילוס) בקהיר ב-1973, ובאותה השנה בעקבות בדיקות שהראו שמחלתה חשוכת מרפא, עברה להתגורר בארצות הברית, שם הסתייעה בטכנולוגיה רפואית מתקדמת.

ב-1975 הגיעה לביקור במצרים, ונאלצה להתאשפז בבית חולים בקהיר בשל מצב בריאותה המידרדר. מחוץ לבית החולים התגודדו ושרו את שיריה תושבי העיירה שבה נולדה. אום כולתום נפטרה ב-3 בפברואר 1975 מאי ספיקת כליות, ובהלוויתה השתתפו כ-4 מיליון איש ורחובות קהיר הושבתו ביום הלווייתה לאות אבל. היא נקברה במאוזוליאום סמוך למאוזוליאום של האימאם אל-שאפיאי בעיר המתים בקהיר.

לזכרה הוקמה אנדרטה בזמאלק שבקהיר, וכן הוקם בקהיר לזכרה מוזיאון המתעד את חייה.

 חיים אישיים 
ב-1953 נישאה לרופא חסן אל-האפנאווי, ולא היו להם ילדים.

שיריה (רשימה חלקית)

לקריאה נוספת
וירג’יניה דניאלסון, קולה של מצרים: אום כולת’ום, שירה ערבית, החברה המצרית במאה העשרים; תרגום: חנה עמית-כוכבי. חיפה: פרדס, ה'תשס"ד 2003.
סלים נסיב, אום: הרומן של אום כולת’ום תרגום מצרפתית: חגית בת-עדה. תל אביב: אסיה, ה'תשנ"ט 1999 

קישורים חיצוניים



 גיבור תרבות: תוכנית רדיו המוקדשת כולה לאום כולתום, בהגשת ד"ר דן ערב, ד"ר דוד גורביץ' ויונתן גת: להאזנה
 אום כולתום - ביוגרפיה ושירים 




 אינתה עומרי (אתה חיי) - השיר המלא בביצועה של אום כולתום, באתר "יוטיוב"






הערות שוליים

קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:זמרות מצריות
קטגוריה:נשים מוסלמיות
קטגוריה:ילידות 1898
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1898
קטגוריה:מצריות שנפטרו ב-1975
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-1975
קטגוריה:מוזיקה ערבית