בעשא

בַּעְשָׁא בֶן אֲחִיָּה, היה המלך השלישי על ממלכת ישראל משבט יששכר. לפי הכרונולוגיה המסורתית מלך בשנים 906 עד 883 לפנה"ס.

במהלך המצור ששם נדב בן ירבעם, מלך ישראל, על העיר הפלשתית גבתון, הרג אותו בעשא, ומלך במקומו.

שתי הקבלות לשמו נמצאו בעמון: אחת באוסטרקון מנהלי מחשבון בו אחד השמות הנזכרים הוא "בעש[א]", והשני הוא בשם מלך עמוני במאה ה-9 לפנה"ס המוזכר בכתובות שלמנאסר השלישי.

לפי הכרונולוגיה המקובלת במחקר האקדמי, שנות מלכותו הן 908 לפנה"ס עד 885 לפנה"ס.The Anchor Bible Dictionary, Volume I, DOUBLEDAY, New York, 1992, page 1010.Gershon Galil, The Chronology of the Kings of Israel and Judah, Brill, Leiden, New York –Köln, 1996.ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, ראשית ישראל : ארכאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי, אוניברסיטת תל אביב, 2003, עמ' 37.

בעשא ניסה להרחיב את גבול ממלכתו דרומה לכיוון יהודה, אך אסא מלך יהודה הצליח לכרות ברית עם ארם דמשק, שתקפה את ממלכת ישראל מצפון. כתוצאה מכך איבדה הממלכה גם את הישגיה מול יהודה בדרום, אך בעיקר איבדה בצפון שטחים נרחבים לממלכת ארם דמשק.

בעשא מלך ישראל ותחילת מלחמת ארם-ישראל

המקרא לא מרבה לספר על בעשא, אך ייתכן שיש לזקוף לזכותו, בין השאר, את הקמת חיל הרכב בצבא ממלכת ישראל, שכן בימי יורשו שומעים לראשונה על תואר קצין גבוה בחיל הרכב:  (). מתברר גם שחיל זה סייע לבעשא להצליח במלחמתו נגד ממלכת יהודה.

כחלק ממדיניות החוץ שלו, כרת בעשא ברית עם בן-הדד מלך ארם דמשק () ולאחר מכן, בשנת 886 בערך, תקף את ממלכת יהודה:

בעשא הצליח, אם כן, למרות הצבא שבנה אסא, להנחיל תבוסה זמנית ליהודה, דבר העשוי ללמד על הצבא החזק שבנה בעשא. הוא הצליח לכבוש עד הרמה, היינו כ-9 ק"מ בלבד מצפון לירושלים. בצר לו אסא פנה לשליט ארם דמשק בבקשת עזרה, והארמים תקפו את ממלכת ישראל. על-פי הציטוט דלעיל, בהתקפתם זאת הצליחו הארמים לכבוש גם את כל שטח ישראל ממזרח לים כנרת ועד הירמוך, ואולי גם את מרוצו העליון של הירמוך, ותפשו את רמות גלעד.

עִיּוֹן היא כיום תל א-דבין במרג' עיון; אזור כִּנְרוֹת נמצא על חופה המערבי של הכנרת, אזור שבמרכזו עמדה העיר המבוצרת כנרת – תל ערימה, ליד טאבח'ה.

הפשיטה על הגליל ("כָּל אֶרֶץ נַפְתָּלִי"), במקום לפשוט על צפון עבר הירדן, מרמזת שעבר הירדן הצפוני היה כבר בידי דמשק. למסע ארמי זה על הגליל מייחסים החוקרים את סימני החורבן שנחשפו בחפירות דן וחצור. מסע זה, שנראה כמסע שוד, פתח תקופה ארוכה של ניסיונות התערבות וכיבוש ארמיים בשטחה של ישראל, ועודד את התפשטותם של הארמים בצפון עבר הירדן מזרחה. כנראה לאותו זמן יש ליחס את המסופר ב: 

ממלכת ישראל איבדה איפוא את כל ארץ הבשן, אזור שמאז החלוקה המנהלתית של דוד ושלמה נכלל במחוז רמות גלעד:  ()

נראים הדברים שבמסעות אלה חרבה העיר הישראלית שבתל עין גב, ובן-הדד בנה אותה מחדש והפכה למבצר של מלכות ארם. כמו כן ניתן ליחס למסעות אלה את חורבנה של רמות-גלעד, שאף היא נבנתה מחדש כעיר ארמית. הממצאים בשתי ערים אלה מצביעים על כך, שעין-גב ורמות-גלעד נשארו ארמיות מימי בן-הדד (הראשון) בן טברימון ועד לבן-הדד (השלישי) בן חזאל (תחילת המאה ה-8). מתיאור מסעו של שלמנאסר השלישי בשנת 841 לפנה"ס מסתבר, שהחורן היה בתחום ארם דמשק.

עם כיבושה של ארץ ישראל הצפונית עד רמות-גלעד ועד בקעות הגליל התחתון, ארם דמשק חלשה על נתיב ראשי, הוא 'דרך החורן' שקשר את דמשק ועבר-הירדן הצפוני עם חוף הים. זאת ועוד, אדמות הבשן והחורן היוו אסם תבואה שהעשיר את המחזיק בהן. נישולה של ישראל מהן והשתלטות ארם עליהן הביאה נזק רב לישראל ורווח גדול לארם.

כתוצאה מההתקפה הארמית הרפה בעשא מלחצו על יהודה ונסוג בחזרה לתרצה. לא ברור מה עלה בגורלו, אך באותה שנה החליף אותו על כס ממלכת ישראל בנו אֵלָה.

קישורים חיצוניים

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי ישראל
קטגוריה:מתנקשים פוליטיים בתנ"ך
קטגוריה:יהודי המאה העשירית לפנה"ס
קטגוריה:יהודי המאה התשיעית לפנה"ס
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים