עכו

עַכּוֹ (בערבית: عكا – עכּא; ביוונית: Πτολεμαΐς – פְּטוֹלֶמַאיס) היא עיר מעורבת במחוז הצפון בישראל, הגובלת מדרום בחופיו הצפוניים של מפרץ עכו וממערב בים התיכון.

עכו היא אחת מערי הנמל העתיקות בעולם, ודברי ימיה המתועדים מתחילים בתקופת הברונזה הקדומה. במשך שנים רבות הייתה עיר מפתח לכיבוש ארץ ישראל, שכן מיקומה על רצועת החוף הרחבה אפשר גישה נוחה דרך הגליל אל פנים הארץ. היא ידעה עליות ומורדות ועברה מיד ליד פעמים רבות. עכו הגיעה לשיאה כאשר שימשה כבירת ממלכת ירושלים במאה ה־13 וכבירתו של אחמד אל־ג'זאר בסוף המאה ה־18. מאז המאה ה־19 פחתה חשיבותה של העיר, ביחס לחיפה שהייתה לעיר הנמל הראשית של צפון הארץ. בהתאם לכך הייתה התפתחותה של העיר איטית בהשוואה לזאת של חיפה.

בשנת 2001 הוכרזה עכו העתיקה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. שבע שנים לאחר מכן, בשנת 2008, הוכרזו המקומות הבהאים הקדושים בחיפה ובגליל המערבי כאתר מורשת עולמית נוסף. חלק מהם, ובכלל זה המקום הקדוש ביותר לדת הבהאית – אל־באהג'ה, שוכנים בעכו ובסביבותיה. העיר היא לפיכך האתר היחידי בישראל המופיע בשתי הכרזות שונות כ"אתר מורשת עולמית" של אונסק"ו.

אטימולוגיה
מקורו של השם "עכו" אינו ידוע. הוא נזכר בתעודות רבות – מצריות ואחרות – אך בתנ"ך נזכרה העיר רק פעם אחת:

היוונים מסרו גרסה משלהם לשם, ולפיה כשהגיבור הרקולס שהה באזור באחד ממסעותיו מצא בו עשבי מרפא, ולכן כינה את המקום "אקה", שפירושו "רפואה" ביוונית. כאשר נכבשה העיר בידי תלמי השני, שונה שמה ל"פטולמאיס" או "אנטיוכיה בפטולמאיס" (Αντιόχεια από Πτολεμαΐδα). בתקופת הכיבוש הערבי של העיר במאה ה־7, חזר לשימוש שמה המקורי בווריאציה ערבית – "עכא" (عكا).

בתקופה הצלבנית נקראה העיר על שם יוחנן המטביל, ובטעות זיהו אותה הצלבנים עם עקרון המקראית. מסיבה זאת כונתה העיר בשם "יוחנן הקדוש מאקר" (צרפתית – Saint Jean d'Acre; איטלקית San Giovani d'Acri וכן הלאה). כשהתגלתה הטעות התברר כי עכו היא פטולמאיס. ולא עקרון:

עכו מופיע בשם פטולמאיס בגאוגרפיקה של סטרבון המוסר שבין עכו לצור משתרע חוף חולי ממנו מופקת זכוכית.

לאחר שנכבשה העיר בידי הממלוכים הושב לה שמה השמי ובפי העות'מאנים נתכנתה "אקא" (Akkâ).

גאוגרפיה
ממוזער|שמאל|העיר עכו מהאוויר לכיוון מזרח, ינואר 2022
ממוזער|מבט מהים על עכו העתיקה בלילה|ימין
ממוזער|העיר עכו מהאוויר לכיוון צפון, ינואר 2022|ימין
עכו שוכנת במישור החוף הצפוני. העיר גובלת מדרום במפרץ עכו, שבקצהו הצפוני של מפרץ חיפה, וממערב, בים התיכון. היא משתרעת על פני שטח מישורי, ורק תל עכו שבמזרחה מתנשא מעליו. אורך שטחה הבנוי הוא כ-3.5 ק"מ מצפון לדרום וכ-3 ק"מ ממזרח למערב. מדרום למרכז העיר זורם נחל נעמן הנשפך אל מפרץ חיפה, ומדרום לו נמצא אזור התעשייה עכו דרום.

בסמוך לעיר שוכנים מספר יישובים כפריים, ובהם בוסתן הגליל ושומרת מצפון, עין המפרץ וכפר מסריק מדרום והמועצה המקומית ג'דיידה-מכר ממזרח. העיר העתיקה של עכו שוכנת על חצי אי קטן באורך וברוחב של כ-400 מטר, החוצץ בין מפרץ עכו לים התיכון. רובעיה של העיר המודרנית התפשטו מגרעין זה לצפון ולמזרח.

היסטוריה

ההיסטוריה של העיר מקיפה כחמשת אלפי שנות התיישבות, שראשיתן בסביבות שנת 3200–3000 לפני הספירה, בראשית תקופת הברונזה הקדומה. המתיישבים הראשונים היו ככל הנראה חקלאים, אך המקום ננטש בשנת 3000 לפנה"ס לערך והוקם מחדש בתקופת הברונזה התיכונה (2000 עד 1550 לפנה"ס), בצורת עיר מבוצרת. היא אחת מערי הנמל העתיקות בעולם, ובמשך שנים רבות הייתה עיר מפתח לכיבוש ארץ ישראל, שכן מיקומה על רצועת החוף הרחבה אפשר גישה נוחה דרך הגליל אל פנים הארץ. היא ידעה עליות ומורדות ועברה מיד ליד פעמים רבות.

עכו הגיעה לשיאה כאשר שימשה כבירת ממלכת ירושלים במאה ה־13 וכבירתו של אחמד אל־ג'זאר בסוף המאה ה־18. מאז המאה ה־19 פחתה חשיבותה של העיר, ביחס לחיפה שהייתה לעיר הנמל הראשית של צפון הארץ. בהתאם לכך הייתה התפתחותה של העיר איטית בהשוואה לזאת של חיפה.

לאחר המנדט הבריטי על ארץ ישראל נכבשה העיר על ידי צבא הגנה לישראל במצור על עכו, ומאז היא חלק ממדינת ישראל.

דמוגרפיה
שמאל|ממוזער|250px|מדרחוב בן-עמי, יום העצמאות 2009

אוכלוסיית העיר מעורבת ומורכבת מיהודים, מוסלמים ונוצרים. יהודים מהווים 67.1% מכלל תושבי העיר, ערבים מוסלמים מהווים 25.3%, ערבים נוצרים 2.4% והאחרים מהווים 5.2% מכלל התושבים.

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה בעיר מאז ראשית המנדט הבריטי:

כלכלה
שמאל|ממוזער|250px|דייגים בעכו (1949)
בתחילת העשור הראשון של המאה ה־21 היה אחוז האבטלה בעכו גבוה מ-10%, לעומת ממוצע ארצי של כ-6%, ובשנת 2004 עמד על 14.2 אחוז. במשך שנים הייתה עכו לאחד היישובים שהוגדרו כמוכי אבטלה (למעלה מ-10% מובטלים). בשיעור האבטלה חל שיפור במהלך השנים, ונכון לינואר 2009 עמד על 8.6 אחוז, עדיין גבוה מהממוצע הארצי.
250px|ממוזער|שמאל|קניון עזריאלי בעכו

הסיבות העיקריות לתופעה זאת בעכו הן חוסר עוגנים תעסוקתיים וחוסר זהות תעסוקתית, וכן פגיעה במקורות תעסוקה מסורתיים כמו גם באלה שהחליפו אותם:
מפעלים עתירי עבודה (בהם "קריית הפלדה") נסגרו ומפעלים אחרים עברו ליישוב אחר, כדוגמת פניציה שעבר במלואו לציפורית וחברת טמבור שהעבירה מקום מושב הנהלתה לנתניה. תופעה זאת פגעה לא רק בתעסוקה אלא גם בארנונה שגבתה העירייה.
מפעלים אחרים (בהם פרוטרום ורפא"ל) עברו תהליכי מיכון שגרמו לירידה במספר המועסקים.
מפעלים כדוגמת צינורות המזרח התיכון ו"טמבור" התמודדו עם תחרות וצמצמו את היקף הפעילות ואת מספר עובדיהם.
הדיג, שהיה במשך מאות שנים ענף תעסוקה משמעותי, נפגע עקב התמעטות הדגה באגן המזרחי של הים התיכון.
השוק של עכו איבד את תפקידו המסורתי – עכו שהייתה מרכז עסקים ומסחר, ושימשה שוק לכל הגליל המערבי, איבדה את תפקידה לטובת חיפה, נהריה וכרמיאל, ואף לטובת מרכזי מסחר מקומיים ברגבה, עין המפרץ ובכפר יסיף. אחת הסיבות לתהליך זה היא התפתחות התחבורה הבין-עירונית ונגישותם של שווקים מחוץ לעיר.
עכו שהייתה עיר תיירות הפסיקה להיות אבן שואבת לתיירים ורוב המגיעים לבקר בה אינם נותרים ללון בה. גם התיירים הבהאים העולים לרגל לעכו במסגרת מסע יומי, לנים מחוץ לה, בעיקר בחיפה. אגן נחל נעמן מדרום לעיר מזוהם. לכל אלה מתוספת העובדה שאין בעיר מוקדי בילוי בשעות הערב, וכל בתי העסק בעיר נסגרים עם חשיכה.
נמל העיר התנוון מאז הקמת נמל חיפה.
תושבים מבוססים בעלי כוח קנייה גדול עזבו את העיר לנהריה, ליישובי גוש שגב וליישובים אחרים, ובמקומם הגיעה לעיר אוכלוסייה חלשה, דבר שהביא לירידה במיסים שנגבו על ידי העירייה ולהחלשות כוח הקנייה של התושבים.
נעשו ניסיונות לשפר את המצב התעסוקתי בהן הכללת העיר בתוכנית "אופק" ומתן תווית של אזור עדיפות לאומית ואזור פיתוח אולם ללא תוצאות של ממש.

בשנת 2006 נקבעה עכו על ידי הממשלה כיעד לאומי. הממשלה הצהירה על כוונתה להשקיע מאמצים רבים בעכו כדי למנף את הבנייה והפיתוח בעיר, לעודד השקעות, ליצור מקורות תעסוקה, ולפתח את התיירות בעיר, באמצעות ניצול משאבים קיימים. במסגרת זאת הוקמה השכונה "נאות ים" ושווקו בה מגרשים זולים לאנשי צבא הקבע. בשנים 2005 – 2009 הוקמו בעיר 36 מפעלים חדשים. בשנת 2006 רכשה קבוצת דלק נדל"ן את קניון עכו ותרמה לפיתוחו.

ב-2011 נפתח בעכו קניון עזריאלי.

תחבורה
שמאל|ממוזער|250px|תחנת הרכבת בעכו
עכו שוכנת בצומת הכבישים הארציים 4 ו-85. בעבר חצה כביש 4 את העיר מצפון לדרום, אך כיום הוא עובר בתוואי העוקף את העיר ממזרח. התוואי הישן של כביש 4 מסומן כיום ככביש מקומי 8510. כביש 85, הידוע גם ככביש עכו-צפת וכרחוב בן-עמי, מוביל לכיוון צומת עמיעד ומקשר את עכו אל כרמיאל, צפת ויישובי בקעת בית הכרם.

את העיר משרתת כיום מערכת תחבורה ציבורית המבוססת על רכבת, אוטובוסים ומוניות.

תחנת הרכבת עכו נמצאת על מסילת החוף וממנה עוברות רכבות צפונה לנהריה ודרומה לחיפה, תל אביב-יפו ובאר שבע.

תחנת האוטובוסים המרכזית נמצאת מול תחנת הרכבת, וממנה יוצאים אוטובוסים של חברת "אגד" לכל צפון הארץ.

מוניות שירות של חברת "קווי הגליל" מקשרות את עכו לנהריה ולחיפה. קווי שירות נוספים מקשרים את עכו עם כרמיאל, מספר כפרי מיעוטים (אבו סנאן, ג'דיידה-מכר, כפר יאסיף) וכן מספקות שירות פנימי בעיר. קיים שירות מוניות האוסף נוסעים מביתם לנמל התעופה בן-גוריון. כמו כן קיימות בעיר מספר תחנות מוניות לנסיעות מיוחדות.

חינוך
שמאל|ממוזער|250px|בית הספר הפרנציסקני טרה סנטה בחאן אל־פראנג'
בעיר מספר מוסדות חינוך ראויים לציון:
המכללה האקדמית גליל מערבי שוכנת בצפון-מזרחה של העיר, סמוך ליישוב בוסתן הגליל. זהו מוסד מוכר להשכלה גבוהה המציע לימודים אקדמיים לתואר ראשון של אוניברסיטת בר-אילן במגוון מסלולי לימוד, וכן לימודי מכינות קדם אקדמיות ומכינות לבגרות. במכללה לומדים כ-3,300 תלמידים.
בית הספר לקציני ים עכו הוא בית ספר ימי תיכוני ועל-תיכוני, המחנך ומכשיר בנים ובנות לתפקידי פיקוד וקצונה בחיל הים ובצי הסוחר הישראלי. המוסד שוכן לחופו של מפרץ עכו, בצמוד ממזרח לעיר העתיקה. כיום לומדים במקום כ-450 תלמידים ותלמידות מכתה ט' עד כתה י"ב, בבית הספר יש אפשרות להמשך לימודים י"ג–י"ד.
המכון להכשרה ימית הוא מכון המכשיר קצינים לצי הסוחר הישראלי. הוא הוקם בעכו בשנת 1971, והוא משויך לרשות להכשרה וחינוך ימיים. במכון מתקיימים שני מסלולי לימוד: חובל משמרת וקצין משמרת מכונה. בנוסף לשתי מגמות אלה, קיימות שתי מגמות נוספות אשר נפתחות מדי כמה שנים ומכשירות רבי חובלים וקציני מכונה ראשיים.
הקונסרבטוריון העירוני נוסד בשנת 1959 לרגל אירועי חגיגות העשור לעצמאות ישראל. כיום לומדים במוסד כ-700 תלמידים, ופועלות בו חמש תזמורות כלי נשיפה, שתי תזמורות כלי קשת, מקהלה עירונית והרכב של מוזיקה קלה וג'אז.
ישיבת רוח צפונית היא ישיבת הסדר שנוסדה בעיר בשנת 2003, ובה כ-200 תלמידים.
מכינת אבנר עכו היא מכינה קדם-צבאית שיוסדה בשנת ה'תשע"ד, היא מיועדת לבוגרי כיתה י"ב ל-12 עד 18 חודשי לימוד, לאחר מכן מתגייסים בוגרי המכינה לשירות צבאי משמעותי, קרבי ופיקודי ככל שניתן.
• ישיבת עכו היא ישיבה חרדית המיועדת לבחורים בגילאי ה-20 ומעלה, יוסדה בקיץ תשפ"ב, הישיבה שוכנת בחלק העתיק יותר של העיר, והיא מונה כ־30 בחורים. בראשותם של הרב ראש והרב אריה וינקלר.

תרבות
פסטיבל עכו לתיאטרון ישראלי אחר – פסטיבל שנתי שהוקם בשנת 1980 והכולל הצגות פרינג', מופעי רחוב, יריד אמנויות, אירועי חוצות, סדנאות ופרויקטים מיוחדים המתרחשים ברחובות עכו העתיקה.

מוסדות ושירותים
שמאל|ממוזער|250px|האנדרטה לזכר חללי העיר במערכות ישראל, הניצבת ליד בניין עיריית עכו
בעיר פועלים בית משפט השלום, בית דין שרעי, אחד משני בתי הדין הדרוזים בישראל (האחר שוכן במסעדה שברמת הגולן) ובית הדין הדרוזי היחיד לערעורים (עבר מחיפה לעכו ב־1988). בעיר שלושה בתי קברות פעילים – יהודי (ליד צומת יסיף), מוסלמי (ליד בית הספר לקציני ים) ונוצרי (ליד צומת תל עכו). "המרכז הרפואי לבריאות הנפש מזרע" הוקם בשנת 1954 והוא משתרע על שטח של 150 דונם לחוף הים בצפונה של עכו.

בעיר פועלת העמותה לפיתוח קהילתי עכו שמטרתה להרחיב שיתוף פעולה בין תושבי העיר מכל העדות.

שכונות
עכו העתיקה
קריית וולפסון
שכונת מנחם בגין
שכונת נווה אביב
שכונת נווה אלון
שיכון עמידר
רמח"לשכונת בורלא
שכונת בן-גוריון
שיכון 2
שיכון 3
נאות ים
מוריה
פיקוסיםשכונת נווה יוני נתניהו
צפון
הכרם
נווה ספיר (גבעת תמרים)
אזור תעשייה זעירה
אזור תעשייה דרום
בת שבע

עכו העתיקה

ממוזער|העיר העתיקה של עכו
העיר העתיקה של עכו היא האזור העירוני העתיק של עכו. היא תחומה על ידי הים התיכון ממערב ודרום, על ידי מפרץ עכו ממזרח, ומוקפת בחומה בכל צדדיה. בצדה הצפוני ובצדה המזרחי הפונים אל היבשה, כוללים הביצורים גם חפיר. עכו העתיקה שבין החומות היא מתחם עירוני בעל ערך היסטורי, תרבותי ותיירותי, שבו כנסיות, מסגדים, בתי כנסת ומבנים היסטוריים נוספים רבים מהתקופות השונות בתולדות העיר. בניגוד לרבעים עתיקים אחרים ברחבי הארץ, העיר העתיקה של עכו היא מתחם עירוני חי ואותנטי שבו בתי מגורים, מסעדות שווקים ונמל פעיל.

העיר בנויה משני מפלסים נפרדים המובחנים ביניהם היסטורית – העיר הצלבנית והעיר העות'מאנית. שני המפלסים נפרדים זה מזה על ידי מאות השנים שבהן עמדה עכו בהריסותיה, החל בכיבוש הממלוכי ב-1291 ועד להתחדשותה בתקופה העות'מאנית. העיר הצלבנית כוללת את השרידים מתקופת ממלכת ירושלים, והם ברובם תת-קרקעיים. חלקם נחשפו והם השתמרו בדרך כלל במצב טוב מאוד. אלה כוללים חומות, רובעי מגורים, רחובות פתוחים ומקורים, תעלות ניקוז, מעברים תת-קרקעיים ומבני מסחר ומגורים. העיר העות'מאנית הוקמה על שרידיה של העיר הצלבנית, פעמים רבות בחופף למבנים הצלבניים וליסודותיהם, וכך סייעה לשימורה. העיר העות'מאנית מתאפיינת בסימטאותיה הצרות והמפותלות, בבתי המגורים ובחאנים שלה.

מאז שנת 1990 התבצעו בעכו עבודות ארכאולוגיות ועבודות שימור נרחבות, על ידי החברה לפיתוח עכו העתיקה, ובשנת 2001 הכריז ארגון אונסק"ו על עכו העתיקה כאתר מורשת עולמית.

עכו המנדטורית

ממוזער|בית הכנסת המרכזי של העיר, ברובע
הרובע המנדטורי הוא רובע בעכו המשמש כמרכז העיר שלה, התחום על ידי דרך הארבעה, רחוב הרצל וחומות עכו, ומקיף מצפון את עכו העתיקה. הרובע נבנה על ידי עולים חדשים בתקופת שלטון המנדט הבריטי על ארץ ישראל, ומכאן שמו, והיה להתפתחות ראשונה של העיר מחוץ לתחום החומות שלה. הוא בנוי בסגנון הבנייה האקלקטי, ומשלב סגנון הבין-לאומי, בנייה ערבית מרובת בוסתנים ומעט בנייה בהאית. הרובע גובל בים התיכון במערב ובמפרץ עכו בדרום, ושטחו כ-700 דונם. הוא בנוי בצורת רחובות שתי וערב, כשבמרכזו הציר המרכזי רחוב ויצמן, המגיע עד לכניסה לעיר העתיקה. לחופו נמצא רחוב ההגנה. נמצאים בו מבנה עיריית עכו, בית הכנסת המרכזי, אנדרטת מלחמת העצמאות, בית הכנסת אור תורה, בית הספר לקציני ים ומכינת אבנר עכו.

בשנת 2008 עמד שיעורם של היהודים מתוך אוכלוסיית הרובע על 54% בלבד, כששאר האוכלוסייה הייתה ערבית. נרשמה בו מגמה משמעותית של עליית שיעור האוכלוסייה הערבית, שנגדה פועלים תנועת אור וגרעין תורני "אומץ".

בשנות ה-20 של המאה פועלת עיריית עכו לחידוש הרובע ומאשרת בו פרויקטים של חידוש התשתיות הציבוריות, קידום תוכניות לעידוד יזמות בתחום ההתחדשות העירונית ותכנון ופיתוח מתחמי מלונאות ופנאי. היא מנסה להשיב את מרכז העסקים הראשי של העיר לרובע, לפתח בו את ענף התיירות ולהופכה למוקד מסחר ונופש שימשוך אליו תושבי פנים לצד תיירות חוץ.

שיכון עמידר
שיכון עמידר נמצא במזרח העיר עכו. הוא גובל עם כביש 4 חיפה-נהריה, בשיכון זה נמצאות חטיבות הביניים של העיר עכו. רחוב גאולה נמצא בצפון שיכון עמידר, בצד מערב רחוב בורלא ובצדו הדרומי רחוב העלייה. בשיכון זה גן קדושי קהיר – גן זה הוקם לזכר יהודים במצרים שבקהיר והועמדו לדין בעקבות פעולת חבלה כושלת.

חופים וגנים
בעכו שלושה חופי רחצה מוכרזים, השוכנים לאורך הרצועה החולית שבמפרץ עכו. "חוף החומות" הידוע גם כ"חוף מפרשיות" משתרע בין העיר העתיקה ממערב ל"חוף ארגמן" ממזרח. בסמוך לו נמצא בית הספר לקציני ים עכו. "חוף ארגמן" שוכן בהמשכו של חוף החומות, והוא מנציח בשמו את הפקת הארגמן מחלזונות על ידי הכנענים בעכו. בחוף שוכנים מלון ארגמן, מרכז ספורט ונופש ומחנה נופש לחיילים. מדרום לחוף זה ועד לשפכו של נחל נעמן בדרום משתרע "חוף התמרים" ובו ניצב מלון חוף התמרים.

מצפון לעיר העתיקה פונה קו החוף של העיר ישירות אל הים התיכון, והוא רצוף סלעים ושרטונים. לאורך חלקו הדרומי והמרכזי של החוף, החל בעיר העתיקה בדרום ועד לרחוב חטיבת גולני בצפון, ממשתרעת טיילת ההגנה.

בעכו מספר גנים, ובהם ראויים לציון "גן הזיכרון" מדרום לרחוב בן-עמי, ובו אנדרטה לזכר לחללי מלחמת העצמאות, לוחמי הגליל המערבי וכובשי עכו, והגן שליד בניין עיריית עכו, ובו האנדרטה לזכר חללי העיר במערכות ישראל. בגן קטן ברחוב ויצמן שוכנת אנדרטת אבן לזכרו של יצחק רבין, ואליה מובילים מכל צד שלושה שערים מעץ.

קדושת עכו ליהודים
עכו כחוץ לארץ
ישנן שיטות שונות המגדירות את עכו כ"חוץ לארץ", ישנה מחלוקת בתלמוד ירושלמי האם בעכו נהגו מצוות התלויות בארץ. המחלוקת הזאת גרמה שלאורך שנים היהודים העדיפו שלא להיקבר בעכו עצמה. היהודים הקימו במרחק שבעה קילומטרים מעכו בית קברות (היום בגבול היישוב כפר יסיף) שבו הם נקברו. זאת על מנת להקבר לכל הדעות בתחומי ארץ ישראל.

חגיגות פורים
לעכו ישנה חומה עתיקה, הגורמת למחלוקת האם הייתה קיימת בימיו של יהושע בן נון, להלכה כל עיר שמוקפת חומה מימי יהושע בן נון חוגגים בה את פורים בטו' בחודש אדר. המשמעות היא שכמו ערים נוספות עם ספק (לוד, צפת, טבריה ועוד), יש החוגגים את פורים בעכו יומיים גם בי"ד וגם בט"ו בחודש.

אתרי המרכז הבהאי העולמי בעכו

שמאל|ממוזער|250px|אל־באהג'ה מהאוויר
עכו היא מרכז עולמי לבני האמונה הבהאית והיא העיר הקדושה להם ביותר. הבהאא אללה ("זוהר האל") היה הנביא המייסד של הדת הבהאית. עקב פעילותו הדתית גורש מפרס ונשלח על ידי הסולטאן הטורקי למקומות שונים ברחבי האימפריה. בשנת 1868 הוגלה הבהאא אללה לעכו, והושב במצודה בעכו למשך שנתיים. בשנת 1870 שוחרר, והמשיך במגורי קבע בעיר, עד למותו בשנת 1892.

בעיר שוכנים מספר אתרים קדושים לדת הבהאית, והחשוב שבהם הוא אל־באהג'ה, אחוזת מגוריו האחרונה של הבהאא אללה ומקום קברו. אתרים חשובים אחרים לבהאים בעכו כוללים את תאי המאסר בכלא עכו בו נכלאו הבהאא אללה ובני משפחתו, את בית עבוד בו התגורר לאחר מכן, את גן רידוואן ליד נחל נעמן, בו נהג להעביר את זמנו בערוב ימיו, ואת בית עבדוללה פאשה שנרכש על ידי בנו. הבהאים פונים בתפילה לכיוון עכו ולאחר מותם הם נקברים כשראשם לכיוון העיר.


סמל העיר

ממוזער|הסמליל הממותג של עכו שהיה בשימוש בעשור השני של המאה ה־21
סמלה של עכו עוצב על ידי מרים קרולי. הוא נבחר במכרז שנפתח עם הכרזתה של עכו כעיר. בסמל ארבעה מוטיבים:
 מימין למעלה: הספינה – מסמלת את היותה של עכו עיר נמל חשובה בעבר
 משמאל למעלה: בתי העיר החדשה
 מימין למטה: חומת העיר העתיקה וגלי הים – מוטיבים הקשורים לתיירות המגיעה אל העיר
 משמאל למטה: גלגל שיניים – מסמל את תחילת התעשייה בעיר והשאיפת לבסס את כלכלת העיר על התעשייה
סמל העיר מונצח על בול של דואר ישראל משנת 1965 בערך נקוב של 0.25 ל"י.

במסגרת מיתוג חדש של העיר ובניית שפה גרפית אחידה לפרסומי העירייה, בשנת 2021 החל השימוש בסמליל חדש ובו הסלוגן "עכו – חצי אי, עולם שלם". הוא החליף סמליל קודם שכותרתו הייתה "חצי האי עכו – עיר תרבויות הים התיכון" והיה בשימוש ב.
שמאל|ממוזער|250px|עיריית עכו

בתרבות ובאמנות
 הפריצה לכלא עכו מתוארת בסרט אקסודוס
 העיר מוזכרת בסרט "ממלכת גן עדן", בכיכובם של אווה גרין ואורלנדו בלום.
 חלק ממשחק המחשב Assassin's Creed מתרחש בעכו בתקופת מסע הצלב השלישי
 בספרו של רובין יונג "Crusade" שיצא לאור בשנת 2007 מתואר המצור על עכו

ראשי העירייה

אקלים

ערים תאומות



  (משנת 1978)








מרכז|ממוזער|750px|נמל עכו והעיר העתיקה. מימין נראים מגדל השעון בחאן אל-עומדאן והכיפה הלבנה והמינרט של מסגד הים. ברקע, מעבר למפרץ, נראה הר הכרמל
מרכז|ממוזער|750px|רציפי הדייגים בנמל עכו
מרכז|ממוזער|750px|חומות עכו (החומה הישנה משמאל עם צריח, החדשה מימין) והמצודה (במרכז, רחוק)

לקריאה נוספת
 שלמה לוטן, עכו בתקופה הצלבנית, סגולה 84, יוני 2017
 אן קילברו וורד רז-רומאו (עורכות), אלף לילה ויום; תולדותיה של עכו, חיפה: מוזיאון הכט – אוניברסיטת חיפה, 2010
 אלי שילר (עורך), עכו ואתריה, קרדום – דו ירחון לידיעת הארץ, ירושלים, 1983
 ברוך ישר, עכו היהודית, הוצאת עיריית עכו, 1953
 אמנון גופר, סודות גליליים, הוצאת עם עובד, 2007, עמ' 174–205 
 מאיר שש, עכו הימית, בית הספר לקציני ים עכו, 1981. 102 עמ'. (מהדורה מקוצרת: עכו הימית – תולדות העיר ונמלה מן ההיבט הימי. עיריית עכו, המחלקה לתיירות ומוזיאון, 1986).
 נתן שור, תולדות עכו, הוצאת דביר, 1990
 אבי לויתן, שירי עכו, עתון 77, אוגוסט 2009, גיליון 340
 גדי לופו, עכו הצלבנית: שירים היסטוריים, תל אביב, הוצאת גוונים, 2015 
 שי שמש, הספינה ממגדל הזבובים בעכו, באתר מדע גדול, בקטנה, 1 בנובמבר 2016
 דרור פשוט, הסחר הימי בעכו במאות ה-16 וה-17 : ארכאולוגיה תת-ימית והיסטוריה [תיזה], 2011 
 ענת קדרון ושולי לינדר-ירקוני, סיפורה של קהילה נשכחת, ראשיתו של היישוב היהודי בעכו המנדטורית ואחריתו, הוצאת מאגנס, 2022
 עכו - חומות לחוף ימים, מטרופוליס 79, דצמבר 2022
  N.Makhouly and C.N.Johns, Guide to Acre, Government of Palestine, Department of Antiquities, Jerusalem, 1946
 Thomas Philipp, Acre –1730-1831, New York: Columbia University Press, 2001

 Eck W., Y. Tepper, Ein Soldat der Legio VII Claudia in einer Grabinschrift aus Acco/Ptolemais, SCI 24, 2005, 119-123
 Shlomo Lotan, Constructing Networks And Mobility Paths Between The Military Orders In The City Of Acre And In The Galilee In The Latin Kingdom Of Jerusalem, Ordens Militares Identidade E Mudança (Military Orders, Identity And Change), Selected Researches Of The 8th Encounter On Military Orders, Vol. II, Isabel Cristina Ferreira Fernandes, Gesos – Município De Palmela, Palmela 2021, pp. 555-566
 Shlomo Lotan, Structural Changes and Urban Layout in Acre during the Crusader Period and its Aftermath in the Ottoman Period, Revista Internacional d’Humanitats 50 set-dez 2020, CEMOrOc-Feusp – Univ. Autònoma de Barcelona, 2019, pp. 79-88
 Shlomo Lotan, Power, status and property in the early years of the Teutonic Order in Acre, The Military Orders Volume VII: Piety, Pugnacity and Property, Nicholas Morton (ed.), 2019, pp. 75-84

קישורים חיצוניים


שמאל|ממוזער|250px|אולמות האבירים
שמאל|ממוזער|250px|סימטה בעיר העתיקה בעכו

 עכו, באתר הרשות לפיתוח הגליל

 עכו באתר Jewish Virtual Library 

 מפות עכו מן המאה ה־16 ואילך. אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
 תמונות מהעיר עכו – אוסף משפחת כלפון מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה









 מיכאל יעקובסון, החצר האחורית של עכו – על התעשייה בעיר, באתר "אורבנולוגיה", המעבדה לעיצוב עירוני, 5 באוגוסט 2013

 עופר כהן ויעל פורמן-נעמן, היבטים טכנולוגיים ומבניים בשימורה של עכו העתיקה, אתר רשות העתיקות – מינהל שימור, 2004
 פאינה מילשטיין ויעל פורמן-נעמן, טיפולוגיות בתי מגורים בעכו העתיקה, אתר רשות העתיקות – מינהל שימור, 2005
 יעל פורמן-נעמן ועופר כהן, מפרט חלונות טריפור, אתר רשות העתיקות – מינהל שימור, 2006
 צילי גלעדי, עכו העתיקה - שימור, פיתוח, ופיקוח, אתר רשות העתיקות – מינהל שימור, 2013
  פרק בפודקאסט "מינהר הזמן" בנושא "המדינה שהרגה את חיפה", באתר "תאגיד השידור הישראלי"
 שי שמש, הספינה ממגדל הזבובים בעכו, באתר מדע גדול, בקטנה, 1 בנובמבר 2016





תמונות
 תמונות מעכו העתיקה באתר IanAndWendy
 תמונות פנורמיות של עכו העתיקה באתר world-heritage-tour
  עכו מארחת את הנשיא בן צבי, יומני כרמל 1958 (התחלה 3:23)
  סיור מצולם בעכו, משרד התיירות, שנות החמישים. | חלק א | חלק ב |
  "עכו עתיקה – חדשה", יומני כרמל אוקטובר 1951 (התחלה 4:05)



מפות
 מפת עכו העתיקה, באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה


הערות שוליים

*
קטגוריה:ארץ ישראל: ערים עתיקות
קטגוריה:אתרים הלניסטיים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים רומיים בארץ ישראל
קטגוריה:הגליל המערבי
קטגוריה:יישובים יהודיים-ערביים בישראל
קטגוריה:ישראל: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:ישראל: ערים קדושות
קטגוריה:ישראל: ערים
קטגוריה:מסע נפוליאון בארץ ישראל
קטגוריה:נחלת שבט אשר
קטגוריה:ערים במחוז הצפון
קטגוריה:ערכים מומלצים שנבדקו
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה הביזנטית
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה המוסלמית הקדומה
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה הצלבנית
קטגוריה:קהילות ויישובים עבריים שנחרבו בתקופת המאורעות
קטגוריה:יישובים שהוקמו באלף ה-3 לפנה"ס