דת

דת היא התארגנות חברתית או תרבותית הכוללת מערכת של אמונות או השקפות עולם, אשר בדרך כלל מקשרות את מאמיניה או את האנושות לאלמנטים רוחניים ועל-טבעיים, וכן לעקרונות מוסריים מחייבים.

דתות רבות כוללות סמלים, פולחנים, והיסטוריה עם דמויות מקודשות ואירועים מקודשים, חלקם מסבירים את הדרך, שבה נוצרו החיים והיקום ואת משמעותם, תכליתם, ותכלית האדם. דתות רבות גורסות עקרונות מוסריים שנמסרו מציווי עליון, חוקים דתיים או אורח חיים, שמתחייב על פי עקרונות הדת והאמונה בנוגע ליקום ולטבע האדם.

דת היא אחד האוניברסלים האנושיים החזקים ביותר: לכל התרבויות שנחקרו, ללא יוצאת מן הכלל, הייתה אמונה דתית (לעיתים יותר מאחת). מרבית בני האדם לאורך ההיסטוריה האמינו בדת זו או אחרת.

בדתות רבות קיימים מושגים של תורת הגמול, הכוללים את מושגי תיקון הנשמה, הישארות הנפש לאחר המוות, הגעה לאחר המוות הגופני לאותו עולם שבו נמצאים האל או האלים, מלאכים או נשמות אחרות של בני מעלה שזכו לכך, גאולה, משיח כלשהו ותחייה פיזית של הגוף.

אף על פי שמספר הדתות בעולם אינו ידוע במדויק, מרבית ההערכות עומדות על כ-4,000 עד 10,000 דתות שונות, מוכרות ומובחנות. מתוך אותן דתות כ-79% מאוכלוסיית העולם משתייכת לארבע דתות בלבד: נצרות (2.4 מיליארד מאמינים), אסלאם (1.9 מיליארד מאמינים), הינדואיזם (כ-1.2 מיליארד מאמינים) ובודהיזם (כחצי מיליארד מאמינים).

פילוסופיה של הדת היא התחום הפילוסופי העוסק בשיקולים לקיום דתות. התאולוגיה עוסקת בהסבר האמונה באל, והפסיכולוגיה עוסקת בחקר המניעים ליצירת הדתות, כניסת המאמינים לשורותיהן, והתפקיד שממלאת הדתיות בבריאות הנפש ובהפרעות נפש.

 הגדרה של דת 
ההגדרה של דת היא נושא שנוי במחלוקת ומסובך בלימודי דתות, כאשר חוקרים אינם מצליחים להסכים על הגדרה אחת . מילון אוקספורד מגדיר את הדת בתור "אמונה או סגידה לכוח עליון שולט, על-אנושי, במיוחד אלוהים או מספר אלים". מספר הוגים מפקפקים בכך שלמונח דת יש משמעות כלשהי מחוץ לתרבות המערב, או שיש לדת משמעות אוניברסלית ספציפית.
 מרכיבי הדת הבסיסיים (על פי מדעי החברה) 
למרות השוני, לכל הדתות מאפיינים משותפים המופיעים כמעט בכל תרבות:
 יראה: שילוב של פחד ותקווה, בהנחה שלכל מעשה עשויה להיות תגובה הנשלטת על-ידי כח על אנושיאיוב, א,א: שם א, ח
 אמונה (Beliefs / Worldview): מערכת רעיונות המציגה הסבר קוהרנטי על העולם, מקורו (קוסמוגוניה), ומטרתו. המהווה בסיס לתאולוגיה (טבע האל/האלים).
 פולחן ופרקטיקה (Rituals and Practices): מערכת פעולות סמליות וחוזרות (תפילות, קורבנות, טקסים) שנועדו ליצור קשר עם כוחות עליונים, לחזק את הקבוצה, ולסמל את הקדושה.
 חוויה (Experience): תחושה אישית, רגשית ומיסטית, של המגע עם ה"קדוש: (Sensus Numinis), בין אם ב שמאני או בתפילה ממוסדת.
 היבט חברתי ומוסרי (Social and Ethical): כללי התנהגות (אתגרים, דינים, מצוות) המארגנים את החיים החברתיים והכלכליים ומבדילים את חברי הקהילה משאר העולם (הבחנה בין קודש לחול).
 ארגון (Organization): הקבוצה המאמינה (הקהילה, העדה, הכנסייה, האומה) והממסד הדתי שמנהל את הפולחן ומעביר את המסורת (כגון הכוהנים, הרבנים, או האימאמים).

 כתות המתחזות לדת 
מספר קבוצות אתאיסטיות, כמו כנסיית השטן והמקדש השטני, נחשבות או מחשיבות את עצמן לארגונים דתיים. כנסיית מפלצת הספגטי המעופפת טוענת כי "פסטפריאניזם" היא "דת אמיתית, לגיטימית, ככל דת אחרת", אף על פי, ואולי בגלל, היותה דת פארודית מובהקת. סניפים לאומיים של כנסיית מפלצת הספגטי המעופפת שואפים להפיכת הפסטפריאניזם לדת מוכרת רשמית (חוקית) במדינות רבות, בדרגות שונות של הצלחה.

 אטימולוגיה 
המילה העברית "דת" אינה שמית, ומקורה מפרסית, שהיא שפה הודו-אירופית; מובנה בשפת המקור – 'חוק' (מובן שהתפתח מהמשמעות הראשונית של המילה הפרסית וההודו-אירופית: "data", כלומר 'נתון' (מהשורש הפרסי העתיק "dadan" – לתת), שכן החוק נתפס בתור נתון שעליו אין לערער; בבחינת כזה ראה וקדש. במשמעות זו מופיעה המילה בתנ"ך בספרים המאוחרים, כדוגמת הפסוקים במגילת אסתר: "ואת דתי המלך אינם עושים", ו"הֱיוֹת לָהּ כְּדַת הַנָּשִׁים". המילה "דת" מופיעה בתנ"ך רק במגילת אסתר, בספר דניאל ובספר עזרא – רוב המופעים הם במגילת אסתר. בספרות חז"ל, וכן בימי הביניים, נשתמרה המשמעות של המילה "דת", אם כי ניתן דגש לחוק דתי (בספרות חז"ל: דת משה ודת יהודית, דת של תורה; בספרות הרבנית: דת ישראל, דת אלוהינו, דת ישמעאל, עובר על דת, המרת דת וכו'). בשפה המודרנית, עם הצורך לתרגם לעברית את המילה הלועזית "Religion", קיבלה המילה "דת" את המשמעות כפי שהיא היום.

 דמוגרפיה של דתות 

 חמש הדתות הגדולות ביותר לפי מספר המאמינים (2023) 
דתמספר המאמינים (במיליארדים)נצרות2.4אסלאם1.9הינדואיזם1.2בודהיזם0.5דתות עממיות0.4

 נצרות לפי מדינות (2010) 

 חמש המובילות לפי מספר 

  ארצות הברית – 246,790,000 נוצרים
  ברזיל – 175,700,000 נוצרים
  מקסיקו – 107,780,000 נוצרים
  רוסיה – 105,220,000 נוצרים
  הפיליפינים – 86,790,000 נוצרים

 המובילות לפי אחוז 
מדינות וטריטוריות עם 99-100% נוצרים:
  קריית הוותיקן
  מזרח טימור (ככל הנראה)
  פפואה גינאה החדשה (ככל הנראה)
  רומניה (ככל הנראה)

 אסלאם לפי מדינות 

 חמש המובילות לפי מספר (2022) 

  אינדונזיה – 241,520,000 מוסלמים
  פקיסטן – 225,620,000 מוסלמים
  הודו – 211,160,000 מוסלמים (אף על פי שבהודו אין רוב מוסלמי)
  בנגלדש – 155,380,000 מוסלמים
  ניגריה – 111,750,000 מוסלמים

 המובילות לפי אחוז 
מדינות וטריטוריות עם 99-100% מוסלמים:


  רצועת עזה











  (ככל הנראה)
  (ככל הנראה)
  (ככל הנראה)

 יהדות לפי מדינות (2017) 

 חמש המובילות לפי מספרWorld Jewish Population, 2017 

  ישראל – 6,451,000 יהודים
  ארצות הברית – 5,700,000 יהודים
  צרפת – 456,000 יהודים
  קנדה – 390,000 יהודים
  הממלכה המאוחדת – 289,500 יהודים

 חמש המובילות לפי אחוז 

  ישראל – 73.6% יהודים
  גיברלטר – 2% יהודים
  ארצות הברית – 1.76% יהודים
  קנדה – 1.07% יהודים
  צרפת – 0.7% יהודים

 הינדואיזם לפי מדינות 
חמש המובילות לפי מספר
  הודו – 1,093,780,000 הינדואים
  נפאל – 28,600,000 הינדואים
  בנגלדש – 13,790,000 הינדואים
  אינדונזיה – 4,210,000 הינדואים
  פקיסטן – 3,990,000 הינדואים
חמש המובילות לפי אחוז
  נפאל – 80.6% הינדואים
  הודו – 78.9% הינדואים
  מאוריציוס – 48.4% הינדואים
  פיג'י – 27.9% הינדואים
  גיאנה – 23.3% הינדואים

 בודהיזם לפי מדינות 
חמש המובילות לפי מספר
  הרפובליקה העממית של סין – 244,130,000 בודהיסטים
  תאילנד – 64,420,000 בודהיסטים
  יפן – 45,820,000 בודהיסטים
  מיאנמר – 38,410,000 בודהיסטים
  וייטנאם – 14,910,000 בודהיסטים
חמש המובילות לפי אחוז
  קמבודיה – 96.8% בודהיסטים
  תאילנד – 92.6% בודהיסטים
  מיאנמר – 79.8% בודהיסטים
  בהוטן – 74.7% בודהיסטים
  סרי לנקה – 68.6% בודהיסטים

היסטוריה של דתות

 הדתות השמאניות הקדומות (Shamanic Religions) 
השמאניזם אינו דת אחת, אלא מכלול של מנהגים ואמונות עתיקות המשותפות לתרבויות רבות ברחבי העולם החל מהתקופה הניאוליטית הקדומה ועד היום. אנימיזם (Animism): אמונה בסיסית שכל הדברים בטבע – כולל עצים, סלעים, נהרות, חיות, ואיתני טבע – הם בעלי נשמה או רוח. העולם הרוחני אינו נפרד מהעולם הפיזי אלא שזור בו.

השאמאן כציר: השאמאן (או השמאנית) הוא הדמות המרכזית. הוא משמש כמגשר ומתקשר בלעדי בין העולם האנושי (האמצעי) לבין העולמות הרוחניים האחרים.

מסע טראנס וחלימה: השאמאן משתמש בטכניקות של טראנס (לעיתים בעזרת תיפוף, ריקוד, או צמחים משני תודעה) כדי לצאת ל"מסע נשמה" (Soul Journey) אל העולמות הרוחניים. מטרות המסע הן ריפוי, ניבוי, איתור נשמות אבודות או הדרכה מהרוחות.
ממוזער|טקס שמאני. חלקים מהאמונות השמאניות נטמעו גם באמונות הפולי והמונן - תיאסתיות, בעיקר בפולחן הקורבנות, וסמלים מקודשים.
רוחות מדריכות וכוחות טבע: לשאמאן יש לרוב רוחות מדריכות (לעיתים בצורת חיות, צמחים, סופות וגשמים, כוחות על - אנושיים כוח) המסייעות לו במשימותיו. הדגש הוא על יצירת הרמוניה עם רוחות הטבע והאבות הקדמונים. אמונות אלה השתמרו גם בכתבים דתיים מונותיאיסטים כמו בתלמוד הבבלי.תלמוד בבלי, מסכת ברכות, (בבלי, ברכות ס' ב') המאבקים הדתיים החלו בהקשר של דתות מונותואיסטיות, שבהן קבלת שלטון האל (או הקדוש) היא המקור ללכידות החברה המקומית, והטיעון המרכזי למלחמות.

 דתות פגאניות של המזרח הקדום והעולם הקלאסי 
דתות אלו (כמו אשור, בבל, יוון, ורומא) הן פוליאתאיסטיות (פוליתאיזם), והן חלק מהותי מהמסגרת התרבותית והפוליטית של חברות מורכבות ועירונית. החל מהתקופה הכלקוליתית (כ-3500 לפני הספירה), עם התפתחות סחר ימי בין מצרים, הסהר הפורה ואיי יוון, מעבר של סוחרים מעיר לעיר, התפתחות שפה ודת מקומיים. הפוליתאיזם הקל על הקבלה של זרים בכל עיר כאשר ישוב (ציוויליזציה) או לאום יש ערכים מקודשים (אלים), שיש לכבדם ולכך ניתן לבסס הערכה הדדית שאיננה פוסלת וגם איננה מחייבת קבלה למי שאיננו חלק מהחברה המקומית. המאבקים הלאומיים התנהלו בעיקר על שליטה ושעבוד לצורך רווח. המאבקים הדתיים החלו במקביל להתפשטות המונותיאיזם שבהן קבלת שלטון האל (או הקדוש) היא המקור ללכידות החברה המקומית, והטיעון המרכזי למלחמות.

 השפעת המעבר מציידים-לקטים (שמאניזם) לדת מאורגנת. 
ממוזער|ציידים לקטים: משפחות נודדות. האמונה בישויות הטבע כגורמים אנתרופומורפיים, שיכולים לתקשר איתם כמו השמאנים.
המעבר מציידים-לקטים לתרבויות חקלאיות (מהפכה נאוליתית) לפני כ-10,000 שנה הוא אחד השינויים המכריעים בהיסטוריה האנושית, והוא שינה את תפיסת העולם של הציוויליזציות המתפתחות. ממצאים ארכאולוגים רבים מראים פעילות פולחנית שמאנית ופוליתיאיסטית בציורי מערות ואתרי פולחן ובחפצי פולח, מצבות ומנחות קבורה. הקרבה של החיים למתים, השלמה עם מחזור החיים בטבע ובחיי האדם, שהיו בסיס לשמאניות, ובהדרגה גם לפוליתאיזם.
 התפתחות חברתית ודתית. משמאניזם לדת ממוסדת 
מאפייןדתות שמאניות (ציידים-לקטים)דתות חקלאיות/ממוסדותמבנה חברתיקבוצות קטנות, שוויוניות יחסית.חברות גדולות, היררכיות ומורכבות.הבנת האלוהותאנימיזם (רוחות בטבע), דגש על אינטראקציה ישירה עם רוחות כוח וחיות.פוליתאיזם/מונותאיזם, אלים ככוחות מופשטים השולטים על העולם, וניתן להשפיע עליהם.הפולחן הדתיאישי, חווייתי, התרחשות בטראנס (השאמאן).קולקטיבי, טקסי, דגש על הקרבת קורבנות וטקסים ציבוריים. מחזק את השליטה באוכלוסייה המקומית.

 הדת הזורואסתרית (Zoroastrianism) 
הזורואסטריות, שנוסדה על ידי הנביא זרתוסתרה (Zarathustra) באיראן העתיקה (בסביבות המאה ה-7 לפנה"ס), היא אחת הדתות המונותאיסטיות-למחצה או הדואליסטיות (Dualistic) העתיקות בעולם, והשפיעה רבות על הדתות המאוחרות יותר.

 עקרונות מרכזיים 
דואליזם קוסמי ואתי: עקרון יסוד הוא מאבק נצחי וקוסמי בין הטוב המוחלט לרע המוחלט.
 אהורה-מזדא (Ahura Mazda): "האדון החכם" – האל העליון, בורא העולם, המייצג את הטוב, האור, האמת והסדר (Asha). הוא האל היחיד הראוי לפולחן.
 אנגרה-מייניו (Angra Mainyu/Ahriman): "הרוח הרעה" – כוח הרשע, החושך, השקר והכאוס (Druj).
בחירה חופשית (Free Will): האדם אינו כפוף לגורל מראש, אלא ניצב חופשי לבחור בין צד הטוב (אהורה-מזדא) לבין צד הרע (אנגרה-מייניו). בחירתו של כל פרט משפיעה על המאבק הקוסמי.

העיקרון האתי (Good Thoughts, Good Words, Good Deeds): התמצית המוסרית של הדת מיוצגת במוטו: "מחשבות טובות, מילים טובות, מעשים טובים" (Humata, Hukhta, Hvarshta). זו הדרך שבה המאמין פועל למען ניצחון הטוב בעולם הגשמי.

פולחן האש: אש ואור נחשבים לביטוי פיזי של טוהר, חוכמה ואמת, ולכן הם נוכחים במרכז טקסי הפולחן במקדשים (מכונים "מקדשי אש"). האש אינה האל עצמו אלא סמל קדוש ביותר לנוכחותו של אהורה-מזדא.

אחרית הימים (Eschatology): אמונה ביום הדין העתידי, שבו יישפטו בני האדם על פי מעשיהם, ובניצחונו המוחלט של אהורה-מזדא על הרוע בסוף הזמן, שיוביל לחידוש מושלם של העולם (Frashokereti).

ממוזער|דמויות מיתולוגיות בדתות שונות

 עקרונות פוליתאיזם מיתולוגי 
פנתיאון של אלים (Polytheism): אמונה במספר רב של אלים ואלות (Pantheon), שכל אחד מהם אחראי על תחום מסוים בטבע או בחיי האדם (כגון מלחמה, אהבה, חקלאות, שמש, ים).

דוגמאות: בבל – מרדוך; מזופוטמיה – אשור, אשתר, אנליל; יוון – זאוס, הרה, אתנה.(12 האלים האולימפיים),
טבע אנושי ואינטראקציה: האלים מתוארים כבעלי תכונות אנושיות (כגון קנאה, זעם, אהבה, מריבות – תופעה הנקראת אנתרופומורפיזם). סיפוריהם מתוארים במיתוסים עשירים המסבירים את מקור העולם והחברה.

פולחן ציבורי ותועלת הדדית: היחסים עם האלים מבוססים על מעין "חוזה" של תועלת הדדית (Do ut des): בני האדם מקריבים קורבנות ומקיימים טקסים, ובתמורה, האלים מעניקים שפע, הגנה, או ניצחון.

הפרקטיקה: הפולחן מתבצע במקדשים מפוארים וכולל הקרבת קורבנות (חיות, מזון, מנחות) ותפילות ציבוריות ופרטיות.

אוראקלים וניבוי עתידות: הייתה חשיבות רבה לניסיון לדעת את רצון האלים באמצעות אוראקלים (כמו בדלפי ביוון), ניבוי עתידות (הירוסקופיה – קריאה בקרביים), או אסטרולוגיה (בבבל).

חוסר דגש על דוקטרינה מוסרית יחידה: הדגש אינו על אמונה ב"אמת" תאולוגית יחידה או על קוד מוסרי מוחלט (בניגוד לדתות מונותאיסטיות), אלא על קיום טקסי הפולחן המסורתיים והשתלבות נכונה בסדר הקוסמי והחברתי.

 דגם אופייני: המיתולוגיה הייונית 
 מיתולוגיה כעמוד תווך: המיתוסים היווניים על האלים האולימפיים (היושבים על הר אולימפוס) והגיבורים היוו את עמוד התווך של התרבות, האמנות והחינוך.
 הגורל (Moira): לצד האלים, הייתה אמונה בכוח עליון ובלתי נמנע של הגורל (Moira) או הכרח (Ananke) שגם האלים כפופים לו במידה מסוימת.
מיתוס ההתפתחות של האלים, וחלוקת השררה בעולם בין 12 האלים האחרונים.

 הדתות המונותיאיסטיות (יהדות, נצרות, אסלאם) 
שלוש הדתות הללו מכונות הדתות האברהמיות כיוון שכולן מייחסות את מקורן ואת ברית האל עם אברהם. הן חולקות עקרונות בסיסיים רבים, ההבדל בין האסלאם והיהדות איננו מהותי, וכללים רבים של האתיקה הדתית משותפים. מוחמד, הנביא המוסלמי, כמו ישו הנוצרי ניתקו את הקשר בין אל ללאום (כמו בשיטה היהודית) ובכך העבירו את עקרונות ההכרה באל אחד לתרבויות ועמים נוספים. הנצרות מקדשת את העקרונות הבסיסיים של התנ"ך, כפי שהוצגו על-ידי ישו. גם בדתות המונותיאיסטיות, לאל העליון יש תכונות אנושיות (אנטמורפיות), כמו כעס, חמלה, עזרה או נקמה. כל דת מונותיאיסטית מייחסת לעצמה את הדרך הנכונה הבלעדית, בעוד אמונות מונותיאיסטיות אחרות מוגדרות ככפירה. תפיסה זו גרמה למלחמות דת כמו מסע הצלב הנוצרי, והג'יהאד המוסלמי.

כך נוצרה שיתוף פעולה בין שלטון, כלכלה, אורחות חיים חילוניים והנהגה דתית.

 עקרונות משותפים מרכזיים 
 מונותיאיזם מוחלט (Tawhid): אמונה באל אחד, יחיד, כל יכול, יודע כל, ובלתי גשמי, שברא את היקום יש מאין (Creatio ex nihilo). שלילת כל אלוהות אחרת.
 התגלות ונביאים: האל מתגלה לבני האדם באמצעות נביאים ושליחים (כמו אברהם, משה, ומוחמד וישו) ומעביר את רצונו ודבריו באמצעות כתבי קודש (תנ"ך, ברית חדשה, קוראן).
 ברית וקוד מוסרי: האל כורת ברית עם בני האדם באמצעות שליח או נביא, ומצפה מהם לקיים מצוות, חוקים וערכים מוסריים שמטרתם חיזוק הקשר והנאמנות של המאמינים, בצד קביעת עקרונות מוסר, צדק, ויראה.
 שכר ועונש אמונה ב שלכל פעולה אנושית יש תגובה שמקורה בכח עליון שקבע את הכללים ו " הכל צפוי, והרשות נתונה"

 עקרונותיהן של הדתות 

ממוזער|300px|פיזור הדתות בעולם. בקווים גסים ניתן לראות שהנצרות שולטת באירופה, אמריקה, צפון אסיה, אפריקה הדרומית ואוסטרליה. האסלאם בין מרכז למערב אסיה ובצפון אפריקה. ההינדואיזם במרכז אסיה הבודהיזם בין מרכז למזרח אסיה ובסין הדת הסינית העממית.
 פולחן ואנשי דת ומצוות 
בדרך כלל לדת יש נביא ראשון מייסד, שאליו נגלה העולם הרוחני הנסתר, שחיבר או קיבל, ספר מקודש שהולכים לאורו, וכהנים גדולים או חכמים שמעבירים את הדת מדור לדור, והם מקור הסמכות הרוחנית. לכל דת יש את מעשי הפולחן והמצוות שלה, שאמורים לדאוג לתיקון הנשמה של המאמין והגעתו לעולם הנסתר.

מעשי הפולחן נפוצים הם לימוד, תפילה, הטפה, סימולציה, טקסים, קשר פיזי עם חפצים הנחשבים קדושים, וריחוק מדברים הנחשבים טמאים או קדושים מאוד. קיימות דתות הקוראות להתעלות מעל צורכי הקיום והגוף ורואות בנזיר או בפרוש את הדגם של אדם האידיאלי, אך יש דתות הרואות בנזירות ופרישות יתרה דבר שלילי.

 שכר ועונש 
בחלק מהדתות מדובר בשכר ועונש רוחני, ובחלק אחר מדובר אף בשכר גשמי כמו הצלחה פיזית בעולם הזה. כך, לדעת רוב ההוגים ביהדות וכך מפורש בתורה (לדוגמה בפרשת "והיה אם שמוע"). אבל גם ניתן מצב בו צדיק יסבול בעולם הזה (לדוגמה בתהילים צ"ב). אמונה זו (שכר ועונש בעולם הזה) קיימת גם בנצרות הפרוטסטנטית שמאמינה בעקבות הגותו של קלווין, שניתן לראות באדם מצליח, אדם שאלוהים רוצה בו. וכן באסלאם הסובר שאדם עני אשם במצבו, והגיע לדלות מתוך חטאיו.

 זרים בדת 
לרוב, הגברים תופסים את המעמד המרכזי ברוב הדתות. בחלק מהדתות יש הגבלה על לימוד יסודות הדת לזרים ועל גישה של זרים לאתרים מסוימים. ביהדות ישנה הגבלה על כניסת זרים לבית המקדש שבירושלים, אם כיום היא אינה נאכפת. באסלאם ישנה הגבלה על כניסת זרים לערים המקודשות מכה ואל-מדינה. בחלק מהדתות סודות הדת נמסרים רק למתי מעט, לחכמים מיוחדים שהקדישו את עצמם לאותה דת. דתות שבולטות בעניין הזה הן הדת הדרוזית, שבה רק לאנשי דת יש גישה לאמונות הפנימיות שלה, והיהדות שבה סודות הקבלה נמסרים רק ליחידי סגולה העומדים בקריטריונים הנדרשים, וכן אסור ללמד תורה שבעל-פה לשאינו יהודי.

 מוסר 
לדתות רבות יש מסגרות ערכיות לגבי התנהגות אישית שנועדה להנחות את חסידיהן בקביעה בין נכון לרע. אלה כוללים בין היתר את הג'אמים המשולשים של הג'יניזם, ההלכה של היהדות, השריעה של האסלאם, החוק הקנוני של הקתוליות, הדרך האצילית השמונה של הבודהיזם, ותפיסת המחשבות הטובות, המילים הטובות והמעשים הטובים של הזורואסטריות, בין היתר.

 הפסיכולוגיה מאחורי דתות 

על פי הפסיכולוג פרופ' בנימין בית הלחמי, הדת היא תופעה אנושית חוצה גבולות, שיש לה שורשים פסיכולוגיים של בני אדם, שחווים את אותם הפחדים והתקוות. כך לדעתו שורשי הדתות נעוצות בלמידה חברתית, שאותה מנחילים ומטביעים ההורים בצאצאיהם מבלי יכולת בחירה משמעותית, דבר דומה נעשה בהנחלת דעות פוליטיות וערכים כלליים.

בפיצוי הנפשי שמקבלות קבוצות שנמצאות בשפל, בתופעת החסך, התסכול והכאב שנמצאים בשפע בעולם, אף הם מובילים לדת שמפצה אותם, שאפשר להגיע איתה למעמדים אקסטטיים וחגים המשכיחים את העליבות והתסכול, כמו גם הסבר ההשלכה, שאמונות דתיות משקפות למעשה את המבנה החברתי ואת עולמם של בני האדם, ונבנות בצלם החברה המסוימת. כך למשל במיתולוגיה היוונית ניתן לראות איך האלים משקפים את הרגשות האנושיים הבסיסיים ביותר כמו חמדה, קנאה ותחרות.

מניעים נוספים לדת, הם ההסתגלות האישית ותחושת הסיפוק בחיים שיש בהם ממד רוחני, דבר שמעלה לפי מספר מחקרים את הבריאות הגופנית ואת תוחלת החיים. ההסתגלות החברתית, שגורמת ללכידות חברתית ותמיכה של הקבוצה הדתית בחבריה, ביצירת קבוצת התייחסות שמגוננת ועוטפת את היחיד הבודד והנבדל. קבלת פשר לחיים, באשר האדם הוא יצור שמעדיף תשובות לא טובות על פני סימני שאלה וחיים של ספק. הצבת חיץ בפני החרדה הקיומית וחרדת המוות בפרט, ושרידות אבולוציונית, של הטיפוס האופטימי המאמין, על פני הטיפוס הפסימי הלא מאמין "שנכחד".

סיבות שונות בתכלית להתפתחות הדתות מציעה האנתרופולוגיה. מרווין האריס טוען שדתות משרתות בראש ובראשונה את צורכי התרבות, ורק לאחר מכן את צורכי הפרט. כראיה לסברה אפשר לראות כיצד דתות שמטיפות לאי-אלימות התפתחו בד בבד עם הקמת מסגרות התרבות הגדולות. במזרח הרחוק, היכן ששיתוף פעולה מלא היה חיוני עד כדי מחיקת צורכי הפרט, עלו דתות המטיפות להרמוניה. גישה זו, שמכונה בסין "שְלוש הדרכים", אפשרה לפי האריס לקיים חברה שבה התלות בעבודה משותפת אינטנסיבית הייתה תנאי ראשון לחקלאות גידול האורז. במזרח הקרוב התפתחו לעומת זאת דתות שגינו אלימות בין מאמיני הדת, אך עודדו אלימות כלפי הכופרים בה. כראיה אחרונה ניתן לראות כיצד הנצרות הפרוטסטנטית קידמה את ערכי היוזמה האישית והחריצות ברנסאנס, בעת שהתרבות האירופית הגדירה מחדש את מקומה.

אסכולת הפסיכולוגיה החיובית, מבית מדרשו של מארטין סליגמן, טוענת שאמונה דתית היא אחד מהגורמים העיקריים שתורמים ליציבותו ואושרו של הפרט. על פי גישה זו קל להסביר את האוניברסליות של הדת. עם זאת, ההסבר מדוע לדתות ישנה השפעה כה חיובית שנוי במחלוקת.

 דת בפוליטיקה ובמדינה 
דת ממלכתית

שמאל|ממוזער|302x302px|מדינות עם דת ממלכתית:   
דת ממלכתית היא דת המאושרת ונתמכת על ידי ממשלה של מדינה מסוימת כדת הראשית של המדינה, לרוב ברמה החוקתית.

הנצרות עברה בקיסרות הרומית בפרק זמן של כ-100 שנה ממעמד של דת אסורה, דרך מעמד של דת מותרת, למעמד של דת המדינה.

במחשבה המודרנית מקובל רעיון הפרדת הדת מהמדינה, כלומר שראוי למוסדות המדינה או הממשלה הלאומית להיות נפרדים מן המוסדות הדתיים. רעיון זה לרוב מורכב משני חלקים עיקריים, חילוניות המשטר וחופש מדת ברמת המדינה, ומתן חופש דת לפרט ולקהילה מצד המשטר. עם זאת, מדינות דמוקרטיות רבות (לדוגמה הממלכה המאוחדת) אינן רואות סתירה בין רעיון הדת הממלכתית לעקרון חופש דת וחופש מדת.

להבדיל מדת ממלכתית, כמעט בכל מדינה יש דת אחת שאליה משתייכים רוב אזרחי המדינה.

השפעות כלליות של הדת בפוליטיקה
לדת הייתה השפעה משמעותית על המערכת הפוליטית במדינות רבות. רוב המדינות בעלות הרוב המוסלמי מאמצות היבטים שונים של השריעה. מדינות מסוימות אפילו מגדירות את עצמן במונחים דתיים, כמו הרפובליקה האסלאמית של איראן. השריעה משפיעה לפיכך על עד 23% מאוכלוסיית העולם, או 1.57 מיליארד אנשים שהם מוסלמים. עם זאת, הדת משפיעה גם על החלטות פוליטיות במדינות מערביות רבות. לדוגמה, בארצות הברית, סביר להניח ש-51% מהמצביעים יצביעו למועמד לנשיאות שלא האמין באלוהים, ורק 6% סביר מאוד. הנוצרים מהווים 92% מחברי הקונגרס האמריקאי, לעומת 71% מהציבור הרחב (נכון ל-2014). עם זאת, בעוד ש-23% מהמבוגרים בארצות הברית אינם קשורים מבחינה דתית, רק חבר אחד בקונגרס (Kirsten Sinema, D-Ariz.), או 0.2% מגוף זה, טוען שאין לו שיוך דתי. עם זאת, ברוב מדינות אירופה, לדת יש השפעה קטנה בהרבה על הפוליטיקה, אם כי פעם היא הייתה חשובה הרבה יותר. לדוגמה, הפלות ונישואים חד-מיניים היו בלתי חוקיים במדינות רבות באירופה עד לאחרונה, בעקבות הדוקטרינה הנוצרית (בדרך כלל קתולית). חלק מהמנהיגים האירופיים הם אתאיסטים (למשל, נשיא צרפת לשעבר פרנסואה הולנד או ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס). באסיה, תפקידה של הדת שונה מאוד בין מדינות. למשל, הודו היא עדיין אחת המדינות הדתיות ביותר, וללאומיות הינדואית השפעה חזקה על הפוליטיקה. לעומת זאת, מדינות כמו סין או יפן הן ברובן חילוניות ולכן לדת יש השפעה קטנה בהרבה על הפוליטיקה.

מלחמת דת

מלחמת דת או מלחמת קודש היא מלחמה בה הדת מהווה גורם מרכזי לעימות מזוין. מלחמות דת בדרך כלל כרוכות בעימות מזוין בין קבוצות דתיות שונות באותה המדינה, או בין מדינות עם דתות שונות. מסעי הצלב והרקונקיסטה מוזכרים לעיתים רבות כדוגמאות היסטוריות למלחמות דת.
על פי האנציקלופדיה של מלחמות, מתוך 1,763 סכסוכים היסטוריים ידועים/מתועדים, ב-123 מהם, שהם 6.98% מכלל הסכסוכים, הייתה הדת הסיבה העיקרית לסכסוך. על פי "The Great Big Book of Horrible Things" , דת היא הסיבה העיקרית ל-13 מתוך 100 המלחמות הקטלניות ביותר בהיסטוריה.

ארגוני דת ציבוריים ויהדות בישראל

ארגוני דת ציבוריים הם ארגונים המקבלים תמיכה מהממשלה באופן עקיף או ישיר. ישראל מוגדרת כמדינה יהודית ולכן הממשלה מקנה שירותי דת. משרד הדתות אחראי על הקניית שירותי הדת היהודית. ארגון דתי ציבורי נוסף בישראל זה הרבנות הראשית. בישראל ישנם חוקיים דתיים רבים כגון חוק החמץ. מדינת ישראל מספקת לאזרחיה שורת שירותי דת בדרכים שונות באמצעות מוסדות דת המהווים חלק מן המנגנון הציבורי. תיאורם של השירותים והמוסדות כלולים בחוק שירותי הדת תשל"א-1971, שמשמש מסגרת לריכוז נושא שירותי הדת.

 מושגים הקשורים לדתות 

 מונותאיזם – אמונה באל אחד ויחיד, בניגוד לפוליתאיזם – אמונה באלים רבים. הרעיון המונותאיסטי מורה גם על כך שהאל מופשט ורוחני.
 פוליתאיזם – אמונה בריבוי אלים שאחראים על קטעים שונים בהוויה. אף שבמערב הפוליתאיזם אינו שכיח, בתרבויות מסוימות, כמו אצל ההינדואים, הוא מקובל עד היום.
 כיתה דתית או כת – פלג של בני־אדם שאמונתם הדתית או מעשיהם אינם עולים בקנה אחד עם המקובל בזרם המרכזי (האורתודוקסיה) של אחת הדתות המרכזיות. תיוג קבוצה דתית כ"כת" מוביל לעיתים לאיסור על קיומה, לפגיעה בחבריה או להוקעת מנהיגי הכת או מאמיניה. במשמעותו המודרנית מיוחד המונח כת, בדרך כלל, לקבוצת פולחן סגורה וקנאית, לעיתים בליווי הערצה הגובלת בפולחן המתמקדת באדם מסוים, בכתביו וברעיונותיו, ולעיתים גם בחפצים הקשורים בו. לעומת משמעות זו של צורה קיצונית של קבוצה פולחנית קנאית (cult), משמש במשמעות רחבה של פלג מתבדל מהותית המונח כיתה דתית (sect), כשההבדל העיקרי בינה לבין קבוצות סגורות בדתות הממוסדות הוא לרוב במידת התבדלותה מהזרם המרכזי, בגודלה, ובכך שאמונותיה מבוססות בדרך כלל על תורה חדשה (אף שכמעט כל כיתה דתית חדשה טוענת לשורשים עתיקים).
 דת פארודית - דת פארודית היא מערכת אמונות שמחקות באופן לעגני דתות, פלגים בתוך דתות, גורואים או כתות ידועות ובכך מהווה פארודיה עליהם. מטרת הדת הפארודית היא ללעוג לאמונות רוחניות ולמאמיניהן, בדרך כלל באמצעות הומור או סאטירה.

דת ובריאות
חוקרי Mayo Clinic בחנו את הקשר בין מעורבות דתית ורוחניות, ובין בריאות גופנית, בריאות נפשית, איכות חיים הקשורה לבריאות ותוצאות בריאותיות אחרות. המחברים דיווחו כי: "רוב המחקרים הראו שמעורבות דתית ורוחניות קשורים לתוצאות בריאותיות טובות יותר, כולל אריכות ימים, כישורי התמודדות ואיכות חיים הקשורה לבריאות (אפילו בזמן מחלה סופנית) ופחות חרדה, דיכאון והתאבדות".

מחברי מחקר שלאחר מכן הגיעו למסקנה כי השפעת הדת על הבריאות מועילה במידה רבה, בהתבסס על סקירה של ספרות קשורה. לפי האקדמיה ג'יימס וו. ג'ונס, מספר מחקרים גילו "מתאמים חיוביים בין אמונה ופרקטיקה דתית ובין בריאות נפשית ופיזית ואריכות ימים".

ניתוח של נתונים מהסקר החברתי הכללי של ארצות הברית משנת 1998, על אף שאישר באופן כללי שפעילות דתית קשורה לבריאות ורווחה טובים יותר, העלה גם שהתפקיד של ממדים שונים של רוחניות/דתיות בבריאות הוא מסובך יותר. התוצאות העלו כי "ייתכן שאין זה מתאים להכליל ממצאים על הקשר בין רוחניות/דתיות ובריאות מצורה אחת של רוחניות/דתיות לאחרת, על פני עדות, או להניח שההשפעות אחידות לגברים ולנשים".

דת וכלכלה
הקשר בין דת לכלכלה
המתאם בין רמת דתיות לעושר
מחקר אחד מצא שיש מתאם שלילי בין דתיות המוגדרת בעצמה לעושר האומות. במילים אחרות, ככל שעם עשיר יותר, כך קטן הסיכוי שתושביה יקראו לעצמם דתיים.

השפעת הנצרות הפרוטסטנית על הכלכלה
הסוציולוג והכלכלן הפוליטי מקס ובר טען שמדינות נוצריות פרוטסטנטיות עשירות יותר בגלל מוסר העבודה הפרוטסטנטי שלהן.

השפעת חילוניות וסובלנות
במחקר סקרי עולם שהתפרסם לאחרונה ניסו חוקרים מבריטניה ומארצות הברית לברר את היחסים בין השניים, באמצעות בדיקה של התל"ג (תוצר לאומי גולמי) לנפש של מדינות שונות ומידת הדתיות של אזרחיהן בכל עשור, כפי שהשתקפה בסקרים. מסקנתם: מדינות הפכו לחילוניות לפני שהחלו להצליח כלכלית, אך ייתכן שהגורם המרכזי לאותה הצלחה הוא דווקא עלייה בסובלנות. סובלנות גורמת לשילוב נשים וקהילת הלהט"ב ושלל קבוצות בחברה מה שמגדיל את אוכלוסיית העבודה מה שתורם רבות לכלכלה וככל הנראה חילוניים נוטים להיות סבלניים יותר וזו הסיבה שחילוניות יכולה לתרום לכלכלה.
חלק של כל דת מהכלכלה העולמית
לפי מחקר משנת 2010, נוצרים מחזיקים בכמות העושר הגדולה ביותר (55% מסך העושר העולמי), ואחריהם מוסלמים (5.8%), הינדואים (3.3%) ויהודים (1.1%). על פי אותו מחקר נמצא כי חסידי הסיווג "אי-דת" או דתות אחרות מחזיקים בכ-34.8% מסך העושר העולמי (בעוד שהם מהווים רק כ-20% מאוכלוסיית העולם).

ביקורת על הדת 

ביקורת על הדת היא ביקורת על הרעיונות, האמת או הפרקטיקה של הדת, לרבות השלכותיה הפוליטיות והחברתיות.

 שחיתות 
גופים דתיים רבים נתפסים בעיני רבים כמושחתים בעקבות פרשיות שחיתות רבות שנחשפו בהן. למשל, פרשיות שוחד וסחיטה באיומים שהתרחשו במערך הכשרות של הרבנות הראשית לישראל ובמערך בתי־הדין הרבניים, כמו גם במערך הגיור. גם שמם של ארגוני החזרה בתשובה נקשר בגניבת כספי ציבור תחת רישום כוזב ואף בעושק תקציביהן של תלמידות חרדיות למימון פעילותם, והליכים משפטיים נפתחו כנגד מחזירים בתשובה בגין שלל עבירות, החל בהפקעת נכסי ציבור לשימוש אישי וכלה בעושק ובתקיפות מיניות. באופן דומה, מסיונרים פרוטסטנטיים רבים השתמשו בכספי תרומות לקניית מטוסים ואיים פרטיים לעצמם, ואף הכנסייה עצמה הואשמה בהונאה בבית המשפט בצרפת. כנגד הסיינטולוגיה נמתחה ביקורת על כך שהיא דורשת תשלום לטובת עלייה בדרגה הרוחנית.

לדעת הוגים רבים, ממקיאוולי ועד מרקסאופיום להמונים ודוקינס, הדת היא למעשה מנגנון שתכליתו לתת לאנשי הדת את הכוח לנצל את מאמיניהם לצבירת כוח והון אישי (כשהמנוצלים מעניקים להם גם כבוד רב ותהילה תוך כדי הניצול)ביקורת על הדת

 אמיתות כתבי הקודש 
ישנה גם ביקורת על אמיתות הדת וקיומו של אלוהים, המבקרים טוענים שכתבי הקודש של כל הדתות שקריות והומצאו על ידי בני אדם ולכן האמונות של הדת לא לגיטימיות.

 הפרת זכויות אדם 
בנוסף לדעת פעילי זכויות אדם מסוימים, דתות רבות פוגעות בזכויות כגון:
זכויות להט"ב - רוב הדתות אסרות על קיומן של יחסים הומוסקסואלים.
הזכות לחירות - הדתות מחייבות את המאמינים במצוות וחוקים, ומנחות אותם מה לעשות ומה לא לעשות.
זכויות נשים - רבים טוענים שדתות פוגעות בזכויות נשים ובמעמד האישה. דתות רבות אוסרות על נשים לעשות שגברים יכולים, למשל: ביהדות לנשים אסור ללמוד תורה ועדותן פסולה.
זכות לשוויון - לעיתים דתות יכולות להכיל תפיסות גזעניות. דת שזוכה לביקורת בשוויון היא הינדואיזם בשל מערכת הקאסטות.
הזכות לחיים וביטחון - רבים טוענים שדת גורמת לאלימות ולמלחמות דת.

דת שזוכה להמון ביקורת בנושא זכויות אדם היא דת האסלאם, בעיקר בעקבות אסלאמיזם וטרור אסלאמי.

ראו גם
ממוזער|250x250 פיקסלים|סמלי שלוש הדתות האברהמיות: חנוכייה מהיהדות, עץ חג המולד מהנצרות והסהר מהאסלאם. צולם בחג של החגים שבחיפה.

 אינדוקטרינציה
 מדע הדתות
 אמונה
 אל
 חוסר דת
 ביקורת על הדת
 אתאיזם
 אנטי-תאיזם
 אנטי-דת
 כת
 על טבעי
 פנאטיות דתית
 אמונות טפלות
ראסטפארי
 פסיכולוגיה אבולוציונית של הדת
 אבולוציה של דתות

לקריאה נוספת
 ר' פירס ביֶור, לקסיקון דביר - עולם הדתות, תל אביב: הוצאת דביר, 1990
 ויליאם ג'יימס, החוויה הדתית לסוגיה, (1902), תרגם לעברית: יעקב קופליביץ, מוסד ביאליק, תש"ט.

קישורים חיצוניים


 אתר הבית של המשרד לענייני דתות


 "שורש הרוע?", חלק ראשון ו-חלק שני - סרט דוקומנטרי של ריצ'רד דוקינס בנושא הדת
 אבשלום אליצור, מִבְּשָׂרִי אֵחֱזֶה אֱלוֹהַּ: התבוננויות פסיכודינמיות בחוויית ההתגלות ובאמונה הדתית, נוסח ראשון של מאמר זה פורסם לראשונה בשיחות, כתב-עת ישראלי לפסיכותרפיה, י"ד, 122-134, ט"ו, עמ' 133–143.

 ארי בן אריה, אמצעים לצמצום התודעה, הזמן הזה, ינואר 2025


הערות שוליים

*
קטגוריה:מסורות
קטגוריה:חברה
קטגוריה:רוחניות ואמונה
קטגוריה:אנתרופולוגיה