יורוליג

יורוליג (באנגלית: EuroLeague), היא ליגת כדורסל אירופית פרטית לקבוצות הבכירות ביותר ביבשת. משנת 2001, היורוליג מנוהל ומאורגן על ידי חברת יורוליג בסקטבול. נחשבת לליגה השנייה בטיבה בעולם, אחרי ליגת ה-NBA.

בשנת 2001, היורוליג החליפה את המפעל פיב"א יורוליג (בעבר גביע אירופה לאלופות, או פשוט גביע אירופה, ובשנותיו האחרונות נקרא סופרליג), אשר היה מנוהל על ידי פיב"א משנת 1958.

21 מועדונים שונים זכו ביורוליג, 14 מהם זכו בתואר יותר מפעם אחת. המועדון המצליח ביותר במפעל הוא ריאל מדריד, עם אחת עשרה זכיות.

היסטוריה
עידן פיב"א (1958-2001)
הרעיון לקיים תחרות יבשתית לקבוצות אלופות באירופה מיוחס לעיתון ל'אקיפ ולעיתונאי גבריאל האנו אשר הגה את הרעיון בשנת 1954 לאחר שצפה במשחק בין קבוצות הכדורגל וולבס ובודפשט הונבד. שנתיים לאחר שהתחרות הראשונה לקבוצות אלופות נוסדה בשנת 1955 הרעיון עלה גם אצל ראשי הכדורסל באירופה, אשר התדיינו בזמן אליפות אירופה לאומות 1957 האם לקיים תחרות דומה גם לקבוצות הכדורסל. הוקמה ועדה שהחליטה לחיוב לקיים את התחרות לקבוצות אלופות של הליגות האירופיות, ואף מליגות של קבוצות מהמזרח התיכון שאינן באירופה, אשר היו מעוניינות בכך לראשונה בשנת 1958.

בראשית דרכו התקיים המפעל בדומה למקבילו בכדורגל, בצורה של משחקי בית חוץ שבהם סיכום שתי התוצאות קובע את המנצחת. בעונת  הוחלט לקיים פיינל פור במקום נייטרלי, ולהוסיף שלב בתים של ארבע קבוצות כל אחד לפניו. הפיינל פור נשמר גם לעונה הבאה, אולם לאחריה הוחלט להחליפו במשחקי בית וחוץ בשלב חצי הגמר ומשחק גמר בודד במקום נייטרלי. בעקבות ההצלחה היחסית החליטה פיב"א לייסד מפעל מקביל לגביע אירופה לאלופות, לקבוצות מחזיקות גביע אשר התקיים לראשונה בעונת . מספר שנים לאחר מכן הוחלט לקיים את גביע קוראץ' בנוסף לתחרויות הקיימות, גביע לסגניות ומקומות 3–4 בליגות בארצן.

בעונת  שונתה השיטה לשני בתים בשיטת ליגה בני שש קבוצות בשלב רבע הגמר אחרי סיבובים מוקדמים בשיטת בית וחוץ, בסיומן משחקי בית וחוץ בחצי הגמר וגמר במקום נייטרלי. בעונת  שונתה השיטה שוב, הפעם לבית גמר בשיטת ליגה בן שש קבוצות לאחר בתים מוקדמים בני ארבע קבוצות כל אחד בשיטת ליגה. בסיום בית הגמר שתי הראשונות העפילו למשחק גמר במקום נייטרלי. שיטת בית הגמר התקיימה, בשינויים קלים (ביטול שלבי הבתים המוקדמים במשחקי בית וחוץ, ובעיקר החזרת משחקי פיינל פור היורוליג בעונת ) עד להרחבת המפעל בעונת  ומיתוגו בשם הליגה האירופית.

ההצלחה בה זכתה התחרות בשנות ה-80 חייבה את הרחבת המפעל משמונה קבוצות בשלב בית הגמר ל-16 קבוצות בשני בתים כאשר בכל בית מתמודדות בשלב הבתים 8 קבוצות, ביניהן גם קבוצות שאינן אלופות אלא סגניות בליגות בארצן. מגמה זו המשיכה עם הקמת פיב"א יורוליג בשנת 1996.

פיב"א יורוליג, ממשיכתה של הליגה האירופית, נבדלה מזו שלא התקיימו בה משחקי מוקדמות והקבוצות המשתתפות החלו את התחרות בארבעה בתים מוקדמים של שש קבוצות כל אחד.

עידן היורוליג (2001-הווה)
בשנת 2000 קמה חברת יורוליג בסקטבול, והתברר שפיב"א מעולם לא רשמה זכויות על השם "יורוליג", למרות שהיא השתמשה בשם זה לתחרות שלה משנת 1996. יורוליג בסקטבול פשוט הפקיע את השם, ומכיוון שלפיב"א לא הייתה סיבה חוקית לתבוע, היא נאלצה למצוא שם אחר עבור התחרות שלה. כך, עונת 2000/2001 הבאה החלה עם שתי תחרויות כדורסל מקצועיות מובילות באירופה: פיב"א סופרוליג (שנקראה לפני כן פיב"א יורוליג) והיורוליג.

הקרע בין מועדוני הכדורסל האירופיים לא הראה כל סימני הרפיה. המועדונים הבכירים באירופה נחלקו בין שני המפעלים: פנאתינייקוס, מכבי תל אביב, צסק"א מוסקבה ואפס פילזן נשארו עם פיב"א, ואילו אולימפיאקוס, קינדר בולוניה, ריאל מדריד, ברצלונה, טאו קרמיקה ובנטון טרוויזו הצטרפו ליורוליג.

במאי 2001, הוכתרו שתי אלופות אירופה, מכבי מהסופרוליג, וקינדר בולוניה מהיורוליג. ראשי שני הארגונים הבינו את הצורך להגיע לתחרות אחידה. למרות שהייתה רק בת שנה, יורוליג בסקטבול ניהלה משא ומתן מעמדת כוח והכתיבה את ההליכים. לפיב"א למעשה לא הייתה ברירה אלא להסכים לתנאים של יורוליג בסקטבול. כתוצאה מכך, האחריות על תחרויות לקבוצות באירופה עברה במלואה ליורוליג בסקטבול, קבוצות שהתחרו בסופרוליג במהלך עונת  הצטרפו גם הן ליורוליג.

בעיקרון, הרשות בכדורסל המקצועי האירופי חולקה לקבוצות ומדינות. פיב"א נשארה אחראית על תחרויות הנבחרות הלאומיות (כמו היורובאסקט, מונדובאסקט וטורניר הכדורסל האולימפי), בעוד יורוליג בסקטבול השתלטה על התחרויות המקצועיות לקבוצות באירופה. מנקודה זו ואילך, גביע קוראץ' וגביע ספורטה של פיב"א נמשכו רק עוד עונה אחת ואחר כך נסגרו, כשיורוליג בסקטבול השיקה את גביע יול"ב, הידוע כיום בשם יורוקאפ.

הקבוצות המתמודדות
100px|הסמל הקודם של היורוליג|ממוזער|שמאל
החל מעונת , היורוליג משוחק בשלב הראשון בשיטת ליגה. החל מעונת  משתתפות 18 קבוצות, וכל קבוצה משחקת נגד השנייה פעמיים, פעם בבית ופעם בחוץ, ובסך הכל יש בליגה הסדירה 34 מחזורים. 8 הקבוצות שסיימו בשמונת המקומות הראשונים בסוף העונה הסדירה מעפילות לפלייאוף, אשר משוחק בארבע סדרות של חמישה משחקים. הקבוצה הממוקמת גבוה יותר בטבלה של הליגה הסדירה, זוכה ביתרון ביתיות בפלייאוף, ושלושה מתוך חמשת המשחקים משוחקים בביתה. הקבוצה המנצחת בכל אחת מארבע סדרות הפלייאוף עולה לפיינל פור היורוליג, המתקיים בעיר שנקבעה מראש לארח אותו. הפיינל פור כולל שני משחקים בחצי הגמר, משחק על המקום השלישי, ואת משחק גמר היורוליג.

מעונת 2025/26  משתתפות 20 קבוצות, העפלה למפעל מבוססת על פי שקלול של הישגים ספורטיביים בשנים החולפות, פוטנציאל כלכלי, גודל האצטדיון, חוזים הנחתמים עם חברת יורוליג בסקטבול, ועניין טלוויזיוני בזכויות השידור של הקבוצה.

התנאי להשתתפות קבוצה במפעל הוא שימוש ב"רישיון" מיוחד, אחד מהשלושה: רישיון A, רישיון B, ו-רישיון C.
רישיון לטווח ארוך ניתן ל-13 קבוצות, והוא מעניק העפלה אוטומטית לשלב העונה הסדירה. לקבוצות יש חוזה ארוך טווח עם חברת יורוליג בסקטבול, והן גם חברות בוועד המנהל של בעלי המניות. הקבוצות המחזיקות ברישיון זה הן:

רישיון B מעניק עוד שלושה כרטיסים חופשיים - אחד לשנתיים, ושניים לשנה אחת.
רישיון C ניתן לאלופת היורוקאפ, והוא מקנה להן העפלה אוטומטית לשלב העונה הסדירה לשנה אחת. אם האלופה העפילה ליורוליג בזכות רישיון אחר, הוא מוענק לקבוצה בעלת הדירוג הגבוה ביותר שלא העפילה ליורוליג, או שמוחלף בכרטיס חופשי

קריטריונים לאולמות
נכון לעונת , מועדוני היורוליג שהיו להם אז רישיון A חויבו לארח את משחקי היורוליג באולם בעל קיבולת של לפחות 10,000 צופים. אותו המינימום של קיבולת של לפחות 10,000 צופים, היום חל על כל מועדוני היורוליג עם רישיון לטווח ארוך.

בעבר, בשנת 2008, יורוליג בסקטבול החליטה במקור להגדיל את המינימום הדרוש של קיבולת האולם ל-10,000 מקומות ישיבה, בתוך פרק זמן של ארבע שנים, על מנת לאלץ את מועדוני היורוליג לעבור לאולמות גדולים יותר או לבנות אחד חדש. זה נעשה בתקווה להגדיל את ההכנסות באמצעות מכירת כרטיסים נוספים. לעומת זאת, היום מועדונים שאינם בעלי רישיון ארוך טווח, חייבים לשחק באולם המכיל לפחות 5,000 מושבים.

שיטת המשחקים
עד עונת  הונהגה שיטה זו:
 בשלב הבתים הראשון של היורוליג השתתפו 24 קבוצות. באמצעות הגרלה מתחלקות הקבוצות לארבעה בתים של 6 קבוצות. כל קבוצה שיחקה מול כל אחת מיריבותיה לבית שני משחקים - אחד בבית ואחד בחוץ (10 משחקים בסך הכל לכל קבוצה). בסיום עשרת המחזורים, 4 הקבוצות שדורגו בראשות הבית העפילו לשלב ה"טופ 16".
 16 הקבוצות שהעפילו לשלב זה התחלקו לשני בתים בני 8 קבוצות. כל קבוצה משחקת שני משחקים מול כל אחת מיריבותיה לבית - אחד בבית ואחד בחוץ. (14 משחקים לקבוצה בסך הכל). ארבע הקבוצות שדורגו בראש הבית העפילו לשלב ההצלבה ("הפלייאוף").
 שמונה הקבוצות שהעפילו לשלב זה מתחלקות לארבע סדרות - כל קבוצה הוצלבה לסדרת משחקים מול קבוצה שהעפילה מהבית האחר של ה"טופ 16". הקבוצה שסיימה ראשונה בבית שלה שיחקה מול הקבוצה שסיימה שנייה בבית המקביל, והקבוצה שסיימה שנייה בבית שלה שיחקה מול הקבוצה שסיימה ראשונה בבית המקביל. הסדרות היו בשיטת "הטוב מחמישה משחקים" כאשר הקבוצה שמנצחת שלושה משחקים עלתה לשלב ה"פיינל פור". הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בבית שלהן בטופ 16 נהנו מיתרון ביתיות בשלב ההצלבה על הקבוצה שהוצלבה מולן (שסיימה במקום השני בבית ה"טופ 16" המקביל), זה התבטא בכך שהן אירחו בביתן שניים או שלושה משחקים מתוך חמישה (אם הסדרה הגיע למשחק מכריע).
 ארבע הקבוצות שניצחו בסדרה שלהן העפילו לפיינל פור שנערך באולם נייטרלי שנקבע בטרם פתיחת העונה. ארבע הקבוצות התחלקו לשני חצאי גמר של משחק אחד בלבד, והמנצחות בחצאי הגמר העפילו לגמר שהתקיים יומיים לאחר מכן.

החל מעונת  סוכם כי 11 קבוצות היורוליג בעלות רישיון A תשתתפנה במפעל במבנה ליגה שיאפשר שכל הקבוצות ישחקו זו מול זו בעונת משחקים. על פי הפורמט, רק 16 קבוצות ישתתפו ביורוליג, 11 מתוכן יהיו מקומות מובטחים לקבוצות גדולות, כשגם אלופת היורוקאפ תשתתף, ועוד ארבע קבוצות נוספות מליגות מקומיות על פי הישגיהן. הקבוצות יתמודדו זו מול זו במפגשים של בית-חוץ (כלומר 30 מחזורים) ושמונה הקבוצות הראשונות תעפלנה לרבע הגמר שייערך בשיטת הטוב מחמישה משחקים. ארבע המנצחות יעלו לפיינל פור.
החל מעונת  הורחבה הליגה ל-18 קבוצות.

בעונת 23/24 השתנתה שיטת העלייה לפליי-אוף כאשר מקומות 1-6 עולים ישירות לפליי-אוף ואילו מקומות 7-10 מתחרות על 2 מקומות נוספים בפליי-אוף. משחקים אלה נקראים פליי-אין.

המשתתפות בתחרות

 קבוצה עיר אולם תכולה  אולימפיאקוס פיראוס היכל השלום והאחווה 11,640  הפועל תל אביב תל אביב היכל מנורה מבטחים 10,383  אנאדולו אפס איסטנבול אבדי איפקצ'י ארנה 12,270 אסוול ליון-וילרבאןליון ווילרבאןאסטרובל 5,556  אולימפיה מילאנו מילאנו מדיולאנום פורום 12,700  באיירן מינכןמינכןאאודי דום6,700  בסקוניה ויטוריה פרננדו בואסה ארנה 15,517  ברצלונה ברצלונה פלאו בלאוגרנה 7,585  הכוכב האדום בלגרד בלגרד בלגרד ארנה 24,232 וירטוס בולוניהבולוניהוירטוס סגאפרדו ארנה9,980 ולנסיהולנסיהפואנטה דה סן לואיס9,000  ז'לגיריס קובנה קובנה ז'לגיריס ארנה 15,450 מונקומונקוסאל גסטון 3,000  מכבי תל אביב תל אביב היכל מנורה מבטחים 10,383  פנאתינייקוס אתונה אואקה ארנה 18,989  פנרבחצ'ה איסטנבול אולקר ספורט ארנה 13,059 פרטיזן בלגרדבלגרדהיכל אלכסנדר ניקוליץ'8,000  ריאל מדריד מדריד ויזינק סנטר 17,453

קבוצות ישראליות במפעל
ממוזער|אוהדי מכבי תל אביב בגמר הפיינל פור בעונת 
מכבי תל אביב
מכבי תל אביב מתמודדת קבועה במפעל על-פי הסכם בין הקבוצה ליורוליג, והיא בעלת רישיון A.

הקבוצה זכתה שש פעמים במפעל בשנים ,  (גביע אירופה לאלופות),  (סופרוליג), ,  ו- (יורוליג) והגיעה תשע פעמים נוספות לגמר, בשנים , , , ,  (גביע אירופה לאלופות),  (פיב"א יורוליג), ,  ו- (יורוליג).

הפועל תל אביב
הפועל תל אביב שיחקה שלוש פעמים במפעל: בעונת  הגיעה לרבע הגמר, שם הודחה על ידי א.ס.ק. ריגה שזכתה במפעל באותה עונה.

בעונת , אז הגיעה לשמינית הגמר.

בעונת  משתתפת הפועל תל אביב ביורוליג לאחר שבעונת  זכתה ביורוקאפ, כאשר ניצחה בגמר את גראן קנריה.

הקבוצה שיחקה עוד חמש פעמים במוקדמות המפעל, בעונות , , ,  ו-.

שאר הקבוצות
הפועל ירושלים שיחקה בעונת  במפעל לראשונה בתולדותיה אף על פי שלא הייתה אלופה, והודחה בסיבוב הראשון. הקבוצה גם שיחקה במוקדמות היורוליג בעונת  ובעונת .

בעונת 2000/01 התקיימו שתי ליגות. מכבי עירוני רעננה שיחקה בסופרוליג והפועל ירושלים ביורוליג, על אף שלא היו אלופות. שתי הקבוצות הודחו בתום השלב הראשון.

כמו כן, השתתפו במוקדמות מכבי ראשון לציון (), הפועל גליל עליון () והפועל גלבוע גליל ().
אלופות הליגה הישראלית אינן מקבלות מקום אוטומטי במפעל מאז החל עידן היורוליג, והן תלויות בדירוג שניתן לליגה על ידי יול"ב. הפועל ירושלים בחרה שלא להשתתף ביורוליג מטעמים כלכליים אחרי שזכתה בגביע יול"ב בשנת 2004, ואילו הפועל חולון שזכתה באליפות הליגה הישראלית בשנת 2008 רצתה לשחק ביורוליג אך הדבר לא התאפשר לה עקב חוקי המפעל והנציגה הבודדת שנקבעה לישראל במפעל שאותו תופסת מכבי תל אביב, מכבי חיפה שזכתה באליפות הליגה הישראלית בשנת 2013 לא הוזמנה למשחקי המוקדמות בשל דירוגה הנמוך של הליגה הישראלית בעונת 2013/2014.

זכיות לפי שנים

עונההעיר המארחתגמרמקומות שלישי ורביעיאלופהתוצאהסגניתמקום שלישיתוצאהמקום רביעי1958משחק בית וחוץא.ס.ק. ריגה170–152  (86–81 / 71–84) אקדמיק סופיה בודפשט הונבד &  ריאל מדריד1958/1959משחק בית וחוץ א.ס.ק. ריגה148–125  (79–58 / 67–69) אקדמיק סופיה לך פוזנן &  אוקק בלגרד1959/1960משחק בית וחוץ א.ס.ק. ריגה130–113  (51–61 / 69–62) דינמו טביליסי פולוניה ורשה &  סלובן אורביס1960/1961משחק בית וחוץ צסק"א מוסקבה148–128  (87–62 / 66–61) א.ס.ק. ריגה ריאל מדריד &  סטיאווה בוקרשט1961/1962 פאנטיניור דס ורנטס, ז'נבה דינמו טביליסי90–83 ריאל מדריד אולימפיה ליובליאנה &  צסק"א מוסקבה1962/1963משחק בית וחוץ (נערך משחק שלישי עקב שוויון בנקודות) צסק"א מוסקבה259–240  (86–69 / 91–74 / 99–80) ריאל מדריד דינמו טביליסי &  ספרטק ברנו1963/1964משחק בית וחוץ ריאל מדריד183–174  (110–99 / 84–64) ספרטק ברנו אוקק בלגרד &  זימנטל מילאנו1964/1965משחק בית וחוץ ריאל מדריד157–150  (88–81 / 76–62) צסק"א מוסקבה איניס וארזה &  אוקק בלגרד1965/1966 היכל פלאדוצה, בולוניה זימנטל מילאנו77–72 סלביה פראג צסק"א מוסקבה85–62 א.א.ק. אתונה1966/1967 פבליון סיאודד דפורטיבה, מדריד ריאל מדריד91–83 זימנטל מילאנו אולימפיה ליובליאנה88–83 סלביה פראג1967/1968 היכל הספורט גרלנד, ליון ריאל מדריד98–95 ספרטק ברנו זימנטל מילאנו &  זאדאר1968/1969 פאלאו דלס אספורטס דל ברצלונה, ברצלונה צסק"א מוסקבה103–99
(שתי הארכות) ריאל מדריד ספרטק ברנו &  סטנדרד לייז'1969/1970 היכל סמראנש, סרייבו איניס וארזה79–74 צסק"א מוסקבה ריאל מדריד &  סלביה פראג1970/1971 ספורטהול ארנה, אנטוורפן צסק"א מוסקבה67–53 איניס וארזה ריאל מדריד &  סלביה פראג1971/1972 היכל הספורט יד אליהו, תל אביב איניס וארזה70–69 יוגופלסטיקה ספליט ריאל מדריד &  פנאתינאיקוס1972/1973 קאנטרי הול סארט טילמן, לייז' איניס וארזה71–66 צסק"א מוסקבה הכוכב האדום &  זימנטל מילאנו1973/1974 היכל הספורט בוליו, נאנט ריאל מדריד84–82 איניס וארזה בארק &  רדניצ'קי בלגרד1974/1975 ספורטהול ארנה, אנטוורפן איניס וארזה79–66 ריאל מדריד בארק &  זאדאר1975/1976 פאנטיניור דס ורנטס, ז'נבה מובילג'ירג'י וארזה81–74 ריאל מדריד אסוול ליון-וילרבאן &  פורסט קאנטו1976/1977 היכל פיוניר, בלגרד מכבי תל אביב78–77 מובילג'ירג'י וארזה צסק"א מוסקבהעל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר ריאל מדריד1977/1978 ההיכל האולימפי מינכן, מינכן ריאל מדריד75–67 מובילג'ירג'י וארזה אסוול ליון-וילרבאןעל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר מכבי תל אביב1978/1979 היכל הספורט פייר מנדס, גרנובל בוסנה סרייבו75–67 אמרסון וארזה מכבי תל אביבעל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר ריאל מדריד1979/1980 דוטשלנדהלה, ברלין המערבית ריאל מדריד89–85 מכבי תל אביב בוסנה סרייבועל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר סינודינה בולוניה1980/1981 רנוס ספורט, שטרסבורג מכבי תל אביב80–79 סינודינה בולוניה דן בוסעל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר בוסנה סרייבו1981/1982 ספורטהייל, קלן סקוויב קאנטו86–80 מכבי תל אביב פרטיזן בלגרדעל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר ברצלונה1982/1983 היכל הספורט פייר מנדס, גרנובל פורד קאנטו69–68 בילי מילאנו ריאל מדרידעל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר צסק"א מוסקבה1983/1984 פאנטיניור דס ורנטס, ז'נבה בנקו די רומא79–73 ברצלונה ג'וליקומבני קאנטועל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר בוסנה סרייבו1984/1985 היכל השלום והאחווה, פיראוס ציבונה זאגרב87–78 ריאל מדריד מכבי תל אביבעל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר צסק"א מוסקבה1985/1986 בודפשט ספורטצ'רנוק, בודפשט ציבונה זאגרב94–82 ז'לגיריס קובנה סימאק מילאנועל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר ריאל מדריד1986/1987 CIG דה מאליי, לוזאן טרסר מילאנו71–69 מכבי תל אביב פו אורטזעל פי מיקום הקבוצות בבית חצי הגמר זאדאר1987/1988 פלנדריה אקפו, גנט טרסר מילאנו90–84 מכבי תל אביב פרטיזן בלגרד105–93 אריס סלוניקי1988/1989 ההיכל האולימפי מינכן, מינכן יוגופלסטיקה ספליט75–69 מכבי תל אביב אריס סלוניקי88–71 ברצלונה1989/1990 פרנסיפה פליפה ארנה, סרגוסה יוגופלסטיקה ספליט72–67 ברצלונה לימוז'103–91 אריס סלוניקי1990/1991 היכל הספורט פריז-ברסי, פריז פופ 84 ספליט70–65 ברצלונה מכבי תל אביב83–81 סקאבוליני פזארו1991/1992 אבדי איפקצ'י ארנה, איסטנבול פרטיזן בלגרד71–70 מונטיגאלה חובנטוד פיליפס מילאנו99–81 אסטודיאנטס מדריד1992/1993 היכל השלום והאחווה, פיראוס לימוז'59–55 בנטון טרוויזו פאוק סלוניקי76–70 ריאל מדריד1993/1994 היכל הספורט יד אליהו, תל אביב 7UP חובנטוד59–57 אולימפיאקוס פנאתינאיקוס100–83 ברצלונה1994/1995 פרנסיפה פליפה ארנה, סרגוסה ריאל מדריד73–61 אולימפיאקוס פנאתינאיקוס91–77 לימוז'1995/1996 היכל הספורט פריז-ברסי, פריז פנאתינאיקוס67–66 ברצלונה צסק"א מוסקבה74–73 ריאל מדריד1996/1997 פאלאזו דלו ספורט, רומא אולימפיאקוס73–58 ברצלונה אולימפיה ליובליאנה86–79 אסוול ליון-וילרבאן1997/1998 פלאו סן ז'ורדי, ברצלונה קינדר בולוניה58–44 א.א.ק. אתונה בנטון טרוויזו96–89 פרטיזן בלגרד1998/1999 ההיכל האולימפי מינכן, מינכן ז'לגיריס קובנה82–74 קינדר בולוניה אולימפיאקוס74–63 טימסטיים בולוניה1999/2000 פאוק ספורטס ארנה, סלוניקי פנאתינאיקוס73–67 מכבי תל אביב אפס פילזן75–69 ברצלונה2000/2001
סופרוליג (פיב"א) היכל הספורט פריז-ברסי, פריז מכבי תל אביב81–67 פנאתינאיקוס אפס פילזן91–85 צסק"א מוסקבה2000/2001
יורוליג (יורוליג בסקטבול)סדרה של הטוב מחמישה משחקים קינדר בולוניה3–2  (בסדרה) טאו קרמיקה א.א.ק. אתונה &  פאט וונינגטון בולוניה2001/2002 פלאלמגוטי ארנה, בולוניה פנאתינאיקוס89–83 קינדר בולוניה בנטון טרוויזו &  מכבי תל אביב2002/2003 פלאו סן ז'ורדי, ברצלונה ברצלונה76–65 בנטון טרוויזו מונטפסקי סיינה79–78 צסק"א מוסקבה2003/2004 היכל נוקיה, תל אביב מכבי תל אביב118–74 סקיפר בולוניה צסק"א מוסקבה97–94 מונטפסקי סיינה2004/2005 אולימפיסקי, מוסקבה מכבי תל אביב90–78 טאו קרמיקה פנאתינאיקוס94–91 צסק"א מוסקבה2005/2006 סאזקה ארנה, פראג צסק"א מוסקבה73–69 מכבי תל אביב טאו קרמיקה87–82 ברצלונה2006/2007 ההיכל האולימפי אתונה, אתונה פנאתינאיקוס93–91 צסק"א מוסקבה אוניקאחה מאלגה76–74 טאו קרמיקה2007/2008 פלאסיו דה דפורטס, מדריד צסק"א מוסקבה91–77 מכבי תל אביב מונטפסקי סיינה97–93 טאו קרמיקה2008/2009 O2 וורלד, ברלין פנאתינאיקוס73–71 צסק"א מוסקבה ברצלונה95–79 אולימפיאקוס2009/2010 היכל הספורט פריז-ברסי, פריז ברצלונה86–68 אולימפיאקוס צסק"א מוסקבה90–88
(הארכה) פרטיזן בלגרד2010/2011 פלאו סן ז'ורדי, ברצלונה פנאתינאיקוס78–70 מכבי תל אביב מונטפסקי סיינה80–62 ריאל מדריד2011/2012 היכל סינאן ארדם, איסטנבול אולימפיאקוס62–61 צסק"א מוסקבה ברצלונה74–69 פנאתינאיקוס2012/2013 O2 ארנה, לונדון אולימפיאקוס100–88 ריאל מדריד צסק"א מוסקבה74–73 ברצלונה2013/2014 מדיולאנום פורום, מילאנו מכבי תל אביב98–86
(הארכה) ריאל מדריד ברצלונה93–78 צסק"א מוסקבה2014/2015 פלאסיו דה דפורטס, מדריד ריאל מדריד78–59 אולימפיאקוס צסק"א מוסקבה86–80 פנרבחצ'ה אולקר2015/2016 מרצדס-בנץ ארנה, ברלין צסק"א מוסקבה101–96 (הארכה) פנרבחצ'ה לוקומוטיב קובאן85–75 לבורל קוצ'ה2016/2017 היכל סינאן ארדם, איסטנבול פנרבחצ'ה80–64 אולימפיאקוס צסק"א מוסקבה94–70 ריאל מדריד2017/2018 בלגרד ארנה, בלגרד ריאל מדריד85–80 פנרבחצ'ה דוגוס ז'לגיריס קובנה79–77 צסק"א מוסקבה2018/2019 פרננדו בואסה ארנה, ויטוריה צסק"א מוסקבה91–83 אנאדולו אפס ריאל מדריד94–75 פנרבחצ'ה בקו2019/2020העונה בוטלה עקב מגפת הקורונה2020/2021 לנקסס ארנה, קלן אנאדולו אפס86–81 ברצלונה ארמאני מילאנו83–73 צסק"א מוסקבה2021/2022 בלגרד ארנה, בלגרד אנאדולו אפס58–57 ריאל מדריד ברצלונה84–74 אולימפיאקוס2022/2023 ז'לגיריס ארנה, קובנה ריאל מדריד79–78 אולימפיאקוס מונקו78–66 ברצלונה2023/2024 אובר ארנה, ברלין פנאתינאיקוס95–80 ריאל מדריד אולימפיאקוס87–84 פנרבחצ'ה בקו2024/2025 איתיחאד ארנה, אבו דאבי פנרבחצ'ה81–70 מונקו אולימפיאקוס97–93 פנאתינאיקוס

זכיות לפי קבוצות
הערה: בעונת 2000/2001 שוחקו שתי ליגות, הסופרוליג שבה זכתה מכבי תל אביב שניצחה בגמר הפיינל פור את פנאתינאיקוס, והיורוליג שבה זכתה קינדר בולוניה שניצחה בסדרת הגמר את טאו ויטוריה.

מקוםקבוצהזכיותסגנויותשנות זכייהסגנויותהערות1   ריאל מדריד  11  10  1964, 1965, 1967, 1968, 1974, 1978, 1980, 1995, 2015, 2018, 2023  1962, 1963, 1969, 1975, 1976, 1985, 2013, 2014, 2022, 2024 2   צסק"א מוסקבה  8  6  1961, 1963, 1969, 1971, 2006, 2008, 2016, 2019  1965, 1970, 1973, 2007, 2009, 20123   פנאתינאיקוס  7  1  1996, 2000, 2002, 2007, 2009, 2011, 2024 2001  בשנת 2001 העפילה לגמר הסופרוליג4   מכבי תל אביב  6
  9 1977, 1981, 2001, 2004, 2005, 2014 1980, 1982, 1987, 1988, 1989, 2000, 2006, 2008, 2011  בשנת 2001 זכתה בסופרוליג5   פלקנסטרו וארזה  5  5  1970, 1972, 1973, 1975, 1976  1971, 1974, 1977, 1978, 1979 6   אולימפיאקוס 36 1997, 2012, 2013  1994, 1995, 2010, 2015, 2017, 20237   אולימפיה מילאנו 2  1966, 1987, 1988  1967, 19838   א.ס.ק. ריגה 1  1958, 1959, 1960  1961-   ק.ק ספליט  1989, 1990, 1991  197210   ברצלונה  2  6  2003, 2010  1984, 1990, 1991, 1996, 1997, 202111   וירטוס בולוניה  3  1998, 2001  1981, 1999, 200212   פנרבחצ'ה2 2017, 20252016, 201813   אנאדולו אפס 1  2021, 2022  201914   פלקנסטרו קאנטו  0  1982, 1983 -   ציבונה זאגרב  1985, 198616   דינמו טביליסי1 1  1962  1960-   חובנטוד בדאלונה  1  1994  1992-   ז'לגיריס קובנה  1  1999  198619   בוסנה סרייבו  0  1979 -   וירטוס רומא  0  1984-   פרטיזן בלגרד  0  1992-   לימוז'  0  199323   אקדמיק סופיה  0  2   1958, 1959-   ספרטק ברנו  1964, 1968-   בנטון טרוויזו  1993, 2003-   סאסקי בסקוניה  2001, 200527   סלביה פראג  1  1966-   א.א.ק. אתונה  1998-   פורטיטודו בולוניה  2004 - מונקו2025

זכיות לפי מדינות
דירוגמדינהזכיותסגנויות 1 14ריאל מדריד (11), ברצלונה (2), חובנטוד בדאלונה (1)19ריאל מדריד (10), ברצלונה (6), סאסקי בסקוניה (2), חובנטוד בדאלונה (1) 2 13פלקנסטרו וארזה (5), אולימפיה מילאנו (3), פלקנסטרו קאנטו (2), וירטוס בולוניה (2), וירטוס רומא (1)13פלקנסטרו וארזה (5), וירטוס בולוניה (3), אולימפיה מילאנו (2), בנטון טרוויזו (2), פורטיטודו בולוניה (1) 3 10פנאתינאיקוס (7), אולימפיאקוס (3)8אולימפיאקוס (6), א.א.ק. אתונה (1), פנאתינאיקוס (1) 4 8צסק"א מוסקבה (4), א.ס.ק. ריגה (3), דינמו טביליסי (1)6צסק"א מוסקבה (3), דינמו טביליסי (1), א.ס.ק. ריגה (1), ז'לגיריס קובנה (1) 56
מכבי תל אביב (6)9
מכבי תל אביב (9) 6 6ק.ק. ספליט (3), ציבונה זאגרב (2), בוסנה סרייבו (1)1ק.ק. ספליט (1) 7 4צסק"א מוסקבה (4)3צסק"א מוסקבה (3) 4אנאדולו אפס (2), פנרבחצ'ה (2)3פנרבחצ'ה (2), אנאדולו אפס (1) 91פרטיזן בלגרד (1)1פרטיזן בלגרד (1) 10 1לימוז' (1)1
מונקו (1) 1ז'לגיריס קובנה (1) 12 3ספרטק ברנו (2), סלביה פראג (1) 13 2אקדמיק סופיה (2)

קישורים חיצוניים





הערות שוליים

*
קטגוריה:תחרויות כדורסל באירופה