אופקים

שמאל|ממוזער|250px|המרכז המסחרי החדש באזור התעשייה בעיר
שמאל|ממוזער|250px|שיכון באופקים
שמאל|ממוזער|250px|הספרייה העירונית שנמצאת ברחבת המתנס
שמאל|ממוזער|250px|בית הספר התיכון
ממוזער|250x250 פיקסלים|תחנת הרכבת אופקים
אופקים (אֳפָקִים) היא עיר במחוז הדרום בישראל השוכנת 24 ק"מ צפונית־מערבית לבאר שבע.

שם העיר
השם "אופקים" ניתן ליישוב על שום האופקים הנגלים ממנה לכל עבר.

המילה אופק, המציינת קו הנראה לעין כאילו השמיים והארץ נפגשים בו, היא במקורה מילה ערבית, أُفْق (אֻפְק), שקיבלה צורה עברית בלשון המתרגמים בימי הביניים, כשנדרשו למונחים מתחומים מדעיים.

היסטוריה
200px|ממוזער|שמאל|אחד מסמלי העיר הראשונים
200px|ממוזער|שמאל|אחד מסמלי העיר הראשונים
שנים ראשונות
אופקים נוסדה ב־19 באפריל 1955, ותושביה הראשונים היו עולים ממרוקו ותוניסיה. ראשיתה של אופקים כתחנת טרקטורים של מושבי מועצה אזורית מרחבים, שיועדה להתרחב ולהיות "מרכז אזורי" שיכלול בין השאר מרפאה, בית ספר אזורי, אמפיתיאטרון ותחנה של תנובה לקליטת תוצרת חקלאית. אלא שגל העלייה הביא לכך ש־400 משפחות נשלחו לאופקים ושוכנו במעברה שנבנתה במהירות והכילה צריפים, פחונים ואזבסטונים. המגורים הארעיים חייבו בנייה, ובשנים הראשונות הייתה העבודה בבניין מקור פרנסה עיקרי בעיירה. בסוף 1956, לאחר מלחמת סיני, עם גל העלייה של יהודי מצרים, הגיעו 150 משפחות נוספות למקום (חלקן קראים), וב־1957 מנתה אוכלוסיית היישוב כ־2,500 נפש. באותה העת עדיין היו קיימות שתי מעברות ביישוב: האחת באזור המלאכה הנוכחי של העיר, והשנייה ממערב למרכז העיר הנוכחי (רחובות קיבוץ גלויות וגולומב).

בשנים שלאחר מכן הגיעו 170 משפחות עולים מפרס ועולים נוספים מהודו ורומניה. בשנת 1958 קיבל היישוב מעמד של מועצה מקומית. ב־1959 מנתה אוכלוסיית העיירה כ־5,000 נפש, ובה 60% יוצאי צפון אפריקה (רובם יוצאי מרוקו), 15% יוצאי מצרים, 15% יוצאי פרס ו־10% יוצאי הודו, אירופה ותושבים ותיקים. מקורות התעסוקה העיקריים בשנות ה־50 היו לא רק בעבודה בבניין, אלא גם בעבודה בחקלאות במושבים הסמוכים ועבודות דחק שכללו גם נטיעת מטעי אגבות שיועדו לשם פיתוח תעשיית חבלים במקום.

משנות ה־60 ועד שנות ה־80
מפעל התעשייה הראשון שהוקם באופקים היה מפעל לליטוש יהלומים שהוקם בסוף שנות ה־50 והעסיק כ־60 עובדים. ב־1959 החלה הקמת שני מפעלי טקסטיל שנועדו להביא תעסוקה ולסייע לפיתוח העיירה. אחד מהם היה מפעל אופ־אר (קיצור של אופקים־ארגנטינה, ממנה הגיעו המשקיעים). בתוך שנה הוקמו המפעלים, והעסיקו יחד כ־500 איש. באותה העת גם נסללו כבישים ורחובות, גנים ציבוריים ניטעו והוקמו בתי ספר ממלכתיים ודתיים.

בעיירה הוקמו שני בתי קולנוע; ב-1959, קולנוע כוכב במרכז העיירה, ובסביבות 1970, קולנוע מרחבים, בכניסה אליה.

בסוף שנות השבעים קלטה אופקים פליטים מווייטנאם, שספינתם היטלטלה בים, כאשר אף מדינה אחרת לא הייתה מוכנה לקלוט אותם. מנחם בגין (שזיכרון השואה ופליטים יהודים המטלטלים בים היו טבועים בו היטב), ראש הממשלה באותה העת, החליט על קליטת הפליטים בישראל.

בשנת 1984 נוסד בעיר בית חב"ד, אשר הקים רשת מוסדות חינוך לכלל האוכלוסייה, אשר סייעו רבות לקליטת עולי ברית המועצות מספר שנים מאוחר יותר. מיד עם פתיחתו בית חב"ד בעיר העמיד בית תמחוי לנזקקים שמחלק מנות חמות וביגוד לתושבים הזקוקים לכך.

משנות ה־90 ועד 2015
בשנות ה־90 הגיעו אל העיר עולים רבים מברית המועצות ומאתיופיה. בשנת 1995 קיבל היישוב מעמד של עיר. ב־1997 הוקם בעיר גרעין תורני בשם "אפיקי אורות".

על רקע המשבר בענף הטקסטיל שהביא לסגירת מפעלי התעשייה המרכזיים בעיר, ובצדו גלי העלייה הגדולים שפקדו את העיר בשנות ה־90, גדל בה מאוד אחוז האבטלה מאמצע שנות התשעים. גם בשנות האלפיים סובלת אופקים ממחסור במקומות עבודה, ורמת השכר בה היא מהנמוכות בערי ישראל.

אופקים משמשת כמרכז עירוני ליישובים במועצות האזוריות מרחבים ואשכול.

משנת 2015 עד 2023
בשנים 2015 עד 2023 העיר החלה להתפתח לאחר קיפאון דמוגרפי, נבנה בה "מרכז צעירים" הכולל בית קפה וקולנוע, וכן אלפי יחידות דיור חדשות ומרכזי מסחר ותעסוקה.

בינואר 2016 נפתחה תחנת הרכבת באופקים. התחנה היא חלק מקו הרכבת אשקלון-באר שבע. פתיחת התחנה קיצרה את זמני הנסיעה בין אופקים וגוש דן.

בפברואר 2017 נחתם הסכם הגג שיוסיף לעיר אופקים יותר מ-12 אלף יחידות דיור חדשות, חלקן בבנייה צמודת קרקע וחלקן בבנייה לגובה, בבניינים עד 13 קומות. במסגרת הסכם זה החלו להיבנות שכונת הפארק ששטחה 1,000 דונם (בין נחל אופקים לשכונת שפירא) ושכונת חורשת נח ששטחה 453 דונם (ממזרח לאזור התעשייה וצפונית לחורבת פטיש, ומדרום לתחנת הרכבת ונחל פטיש. על פי מסמכי התכנית מוצעת בניה של 1,000 יח"ד בצפיפות של כ – 5.7 יחידות דיור לדונם נטו).

באופקים פועלים כפר סטודנטים של עמותת איילים, מתנדבי שנת שירות של ארגון צמר"ת ותוכנית "קדימה". בנוסף על כך, פועלים בעיר גרעין חיילים של תוכנית "עם:וארץ" מטעם מכינת עין פרת ומכינה קדם צבאית "אופקים למדע" מטעם מכון דוידסון לחינוך מדעי.

לאחר טבח שבעה באוקטובר

ב-7 באוקטובר 2023, פתח חמאס בטבח שבעה באוקטובר, בעקבותיו פרצה מלחמת חרבות ברזל. במהלך המתקפה פרץ בעיר קרב אופקים כאשר מחבלי חמאס פלשו לעיר מרצועת עזה ורצחו כ-50 מתושבי ושוטרי העיר והאזור, בהם סנ"צ ג'יי אר דוידוב. מחבלים השתלטו על ביתה של רחל אדרי והחזיקו בה ובבעלה דוד כבני ערובה, כאשר יחידת המשא ומתן של משטרת ישראל ניהלה מולם משא ומתן שנמשך כ-18 שעות, שבסופו פרץ לבית כוח לוחמי ימ"מ שהביא לשחרורם, לאחר שהרגו את המחבלים. אופקים מרוחקת כ-26 ק"מ מרצועת עזה והיא היישוב המרוחק ביותר שעליו פשטו מחבלי חמאס (ואחריה צאלים, 20 ק"מ).

בדצמבר 2023 רשות מקרקעי ישראל הגדירה את חיזוק יישובי הנגב המערבי, ובהם גם העיר אופקים, כאחד היעדים החשובים של הרשות. בינואר 2024 שוכנו 30 משפחות ממפוני קיבוץ סופה בדירות בבניינים חדשים באופקים שטרם אוכלסו.

רבים מתושבי העיר פונו מבתיהם, ובהיעדר סיוע מממשלת ישראל או מעיריית אופקים נאלצו לקבל סיוע ומימון מארגוני חברה אזרחית, בהם בונות אלטרנטיבה, הקרן החדשה לישראל ואחים לנשק. בפברואר 2024 פורסם כי מנהלת תקומה הגדירה רק מספר מצומצם של רחובות בעיר כאזורים שהתחוללה בהם לחימה, והיא לא מתכוונת לשקם את העיר או להכיר בשאר תושביה כנפגעי פעולות איבה.

אוכלוסייה

להלן נתוני התפתחות האוכלוסייה ביישוב:

אתרים בעיר
 פארק אופקים – שוכן במזרח העיר, ונטועה בו חורשה של עצי אשל הפרקים. בפארק נמצאת גם מערת אלג'ריר, ששימשה מאגר מים קדום. בפתח המערה נמצאת מחצבה, שממנה נלקחו האבנים לבניית מבצר פטיש – השוכן במזרח הפארק.
 מבצר פטיש – נקרא גם "קלעת פוטיס"; מבנה עות'מאני שנבנה ב־1894 על מנת לתווך בסכסוכים שפרצו בין שבטי הבדואים באזור ולשמור על הסדר.
 פארק סיירת שקד – שוכן כ־3 קילומטרים דרומית לעיר ומשתרע על כ־6,000 דונם. בפארק מוצבת אנדרטה לזכר הנופלים מקרב לוחמי הסיירת, גשר רכבת באורך 130 מטר מתקופת המנדט ומתקנים קדומים לאיסוף מים. נחל אופקים זורם בשטח הפארק.
 חורבת מנוח – אתר ארכאולוגי מהתקופה הישראלית, ההלניסטית והביזנטית.
 סינגל אופקים – מסלול אופניים מעגלי לרוכבי שטח שאורכו 22 ק"מ יוצא מהעיר אופקים דרך נחל אופקים, פטיש, שמריה ונחל גרר. הסינגל נבנה על ידי העמותה הקהילתית אחוזת נגב וקרן קיימת לישראל.
 בית כנסת אור התורה (ג'ריבת ג'רבה) - בית כנסת שנבנה בשנת 1973 על ידי עולים מתוניסיה, והוא תעתיק מדויק של בית הכנסת העתיק מהאי ג'רבה.
 בקיץ 2023 נפתח בקאנטרי פארק מים המשתרע על כ-7 דונמים, יש בו שמונה מגלשות בהן מגלשת אבובים באורך 86 מטר, ומגלשות נוספות באורך של 4–58 מטרים. כמו כן בפארק יש מיני-גולף, בריכה ומזרקות מים.

תחבורה
רכבת
בעיר נמצאת תחנת הרכבת אופקים המשרתת את תושביה כחלק ממסילת אשקלון–באר שבע. מהתחנה יוצאות רכבות צפונה לנתיבות, אשקלון, אשדוד, יישובי גוש דן, תל אביב-יפו, טבעת השרון והרצליה, ודרומה לבאר שבע.

אוטובוסים
חברת דן בדרום מפעילה בעיר 5 קווים פנימיים אשר יוצאים מתחנת הרכבת אל העיר, אך אינם מוגדרים כקווי הזנה, ומפעילה שירות עירוני ובין-עירוני לבאר שבע, תפרח, מועצה אזורית אשכול, להבים, אשקלון ואשדוד. חברת גלים מפעילה קווים לירושלים ובני ברק, וחברת מטרופולין מפעילה קווים לתל אביב-יפו רחובות ודימונה. כמו כן בסופי שבוע ובחגים פועלים קווים אשר מופעלים על ידי החברות דן בדרום וקווים לערים ביתר עילית, מודיעין עילית, אלעד ובית שמש.

שלטון מקומי
מועצת אופקים הוקמה בנובמבר 1957. היא הוכרזה כעיר בשנת 1995.

ראשי המועצה
 שנים  שם מלא  הערה 1955  יעקב שמשוני  ראש מועצה אזורית מרחבים, אשר ייצג את הוועד המקומי של אופקים 1955–1958  יהודה מרציאנו  יו"ר הוועד המקומי 1958–1960  דב פרידקין  ראש המועצה הממונה, מפא"י 1960–1961  משה ביתן  ראש המועצה הנבחרת, מפא"י. נבחר דרך כלנתריזם. הודח על ידי שר הפנים חיים משה שפירא 1961–1963  יעקב כהן  קצין המחוז, יו"ר ועדה קרואה, עם פיזור המועצה הנבחרת 1963–1965  משה מייבסקי  יו"ר ועדה קרואה 1965–1969  משה מייבסקי  מפד"ל 1969–1974  יחיאל בנטוב  מפא"י 1974–1978  יחיאל בנטוב  העבודה 1978–1983  אברהם רביבו  מפד"ל 1983–1989  יחיאל בנטוב  העבודה 1989–1993  יאיר חזן  הליכוד 1993–1995  מיכה הרמן  העבודה

ראשי העירייה
 שנים  שם מלא  הערה 1995–1998  מיכה הרמן  העבודה, הפך לראש העירייה הראשון בזמן שאופקים הוכרזה כעיר 1998–2003  יאיר חזן  הליכוד 2003–2007  אבי אסרף  הליכוד, באוגוסט 2007 הדיח שר הפנים מאיר שטרית את אסרף ומועצת העיר בעקבות תוצאות ועדת חקירה שמינה שר הפנים הקודם רוני בר-און 2007–2008  אריה אזולאי  יו"ר ועדה קרואה 2008–2013  צביקה גרינגולד  יו"ר ועדה קרואה 2013-היום  יצחק דנינו  הליכוד

גלריה

לקריאה נוספת
 אהרון (אהרל'ה) כהן, תולדות הקמתן של עיירות הפיתוח בנגב המערבי: שדרות, אופקים, נתיבות, ספריית בית אל, 2016.
 דניאל בן סימון, עסקה אפלה בדרום, כתר, 2002
 בתיה גור, מכביש הרעב שמאלה, כתר, 1990
 יחיאל בן טוב, ארבעים שנה במדבר – אוטוביוגרפיה, 1988
 יהושוע זמורה, אופקים, הוצאה עצמית, 1989
 נעימה תפילין, ואהבתי לרעיי כמוני, עתיד בהיר, 1995
 ז'וזף דדון, איציק קריספל, אפרת קובלסקי אדריכלים, דן חסון, אופקים - פרויקט אופ אר, הוצאת מוזיאון פתח תקווה לאמנות, 2012
 שני בר-און, אורגים קהילה – עובדים באופקים 1955–1981, הוצאת מאגנס, 2013.

קישורים חיצוניים






 סקירה על מצב המרכז ההיסטורי של אופקים באתר 'חלון אחורי', 12 בספטמבר 2010





 אוסף תצלומים מימי ראשית אופקים, באתר הארכיון הציוני, אוקטובר 2023


 גשר רכבת בריטי, אנדרטת סיירת שקד - אופקים, מיזם אבני מורשת

הערות שוליים

*
קטגוריה:ישראל: ערים
קטגוריה:עיירות פיתוח
קטגוריה:ערים במחוז הדרום
קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות לשעבר
קטגוריה:הנגב: יישובים