רלב"ג

רבי לוי בן גרשום (בראשי תיבות: רלב"ג, ובכינויו הלועזי: מגיסטר ליאו הבריאוס – Magister Leo Hebraeus או גרסונידס - Gersonides; 1288–1344) היה תלמיד חכם צרפתי בתקופת הראשונים. הוא היה פרשן מקרא, ואיש אשכולות: אסטרונום, מתמטיקאי, מדען, מהנדס, ממציא, רופא ופילוסוף.

מחשובי הפילוסופים היהודים, הוא פעל בחבל פרובאנס שבדרום ממלכת צרפת.

רלב"ג היה בקיא במתמטיקה ובאסטרונומיה. הוא פיתַּח שני מכשירי תצפית אסטרונומיים משוכללים, ובשל כך זכה לשם בין מלומדי דורו. עניינו באסטרונומיה השפיע רבות על הפילוסופיה שלו. מחקריו באסטרונומיה זכו להערכה רבה ותורגמו ללטינית בפקודת האפיפיור קלמנס השישי, וכהערכה על פעלו קרוי על שמו מכתש בירח - המכתש Rabbi Levi. היו לו תרומות חשובות גם בתחום המתמטיקה: בספרו "מעשה חושב" (1321), הוכיח משפטים שונים בקומבינטוריקה, בהם חישוב מספר הצירופים והתמורות, ואף כתב הוכחות באינדוקציה מתמטית. כמו כן הוכיח את אחד השלבים להשערה שנקראה ברבות הימים השערת קטלן.

בשיטתו הפילוסופית הולך רלב"ג אחרי הרמב"ם ואריסטו, אך גם חולק עליהם בחריפות (למשל, הוא מבטל מכל וכל את תורת שלילת התארים המיימונית, ומאמין בגרסה מסוימת של קדמות העולם) ומעלה שורה של רעיונות מקוריים, חלקם יוצאי דופן במחשבה היהודית.

קורות חיים

ממוזער|250PX|הכניסה לבית הקברות היהודי החדש במץ בו נקבר לפי המסורת
רבי לוי נולד לרבי גרשום בעיר בניול-סור-סז  בחבל לנגדוק בצרפת שימינו, פרובאנס דאז ולאחר מכן התגורר בערים שונות בפרובאנס (אביניון, אורנז' ופרפיניאן). יש אומרים שסבו הוא רבי לוי בן אברהם בן חיים מווילפראנש (Villefranche de-Conflent). על פי האגדה מצד אמו הרלב"ג היה נכדו של הרמב"ן, אך ככל הנראה מדובר בטעות.

הרלב"ג נפטר בו' באייר ה'ק"ד (1344), ועל פי המסורת, נקבר בבית החיים בעיר מץ בצרפת. ככל הנראה עצמותיו הועברו מבית העלמין העתיק שבמץ.

 הפילוסופיה של רלב"ג 

בשאלת קדמות העולם נוקט רלב"ג עמדה חד משמעית לטובת התפיסה שהעולם נברא, כלומר היקום במתכונתו הפיזית נברא על ידי הבורא. הוא סבור שזמן עבר לעולם אינו יכול להיות אינסופי בגודלו, ועל כן חייבת להיות לו נקודת התחלה. עם זאת, הוא סבר שחומר גולמי (היולי) שאינו מושפע מתכונות הזמן, היה קיים תמיד, והוא מה שקרוי "תוהו ובוהו", בניגוד לדעת הרמב"ם אשר סבר שהיה חידוש גמור. אפשר לראות בדעתו של הרלב"ג, כי החומר ההיולי היה קיים תמיד, דעה חדשה ביהדות בדבר קדמות (ולו רק קדמות החומר) ללא הגבלת זמן לכיוון העבר. דעה מעין זו קיימת בחלק מכתובי המחשבה המקראית, ובראשם הפסוק השני בספר בראשית: "וְהָאָרֶץ הָיְתָה [היינו טרם הבריאה] תֹהוּ וָבֹהוּ וְחשֶׁךְ עַל פְּנֵי תְהוֹם וְרוּחַ אֱלֹהִים מְרַחֶפֶת עַל פְּנֵי הַמָּיִם", וכך פסוק זה הובן גם על ידי חלק מחכמי המדרש בתקופת חז"ל (לדוג' בראשית רבה, פרשה א, פסקה ה). גישה זו של הרלב"ג כי החומר קדמון ואילו הצורה חדשה, מיוחסת על ידי הרמב"ם לאפלטון. הרלב"ג הקים עליו מתנגדים, בין היתר בשל דעה זו. ובהקדמתו לספר זה הוא מתנגד לדעת הרמב"ם שלפיה אין השכל מסוגל להכריע בשאלת קדמות העולם.

רלב"ג היה מאמין נלהב באסטרולוגיה. הוא סבר שהעולם מתנהל על פי דטרמיניזם אסטרולוגי, ואילו הנביא הוא זה המסוגל להשיג את הידע האסטרולוגי, ולהסיק ממנו.פירוש רלב"ג לתורה, ויקרא, פרק יט פסוק כו מצד שני סבר הרלב"ג שחופש הבחירה של האדם אינו כפוף לדטרמיניזם אסטרולוגי. לא רק זאת, אלא שלא ייחס לידיעה האלוהית את ידיעת הפרטים, שהרי ידיעה כזו תפגום ביכולת הבחירה החופשית של הפרט. דעה זו של הרלב"ג נראית כחריגה ביהדות, אף שהיו הוגים נוספים, כרבי רפאל בירדוגו,מי מנוחות פרשת וירא על פסוקי העקידה  שסברו כך ואף מצאו לדעה זו סימוכין בתלמוד  "אמר רבה בר בר חנה אמר רבי יוחנן: וכולן נסקרין בסקירה אחת. אמר רב נחמן בר יצחק, אף אנן נמי תנינא: "היוצר יחד לבם המבין אל כל מעשיהם". מאי קאמר? אילימא הכי קאמר, דברנהו לכולי עלמא ומייחד לבייהו כהדדי, והא קא חזינן דלאו הכי הוא. אלא לאו הכי קאמר: היוצר רואה יחד לבם ומבין אל כל מעשיהם". וניתן להתאימם עם השיטות של בעלי תורת הקבלה.ראו רמ"ע מפאנו, מאמר הנפש ח"ב פרק ו הרב קוק בספרו "אורות הקודש", מלמד זכות על שיטת הרלב"ג באותו הכיוון, ומצמצם את ההבדלים בין שיטתו לשיטה היהודית המסורתית.

ההשגחה, בעיני רלב"ג, היא שינוי ההתנהגות לכזו שהכוכבים מנבאים לה תוצאה טובה. התוצאה הסופית היא שאדם המיטיב את דרכיו, יוטב לו. גם הנס פירושו יכולתם של אדם או קיבוץ אנשים להתאים את התנהגותם לכזו, שעל פי מנהג הכוכבים, צפויה להיות מתוגמלת בנס. עם זאת, צמצם הרלב"ג בפרשנותו את מושג הנס המקראי (אירוע "שמש בגבעון דום וירח בעמק אילון" של ספר יהושע, לא כלל לדעתו כל שינוי במהלך השמש. הנס היה שבני ישראל הספיקו בזמן קצר מלאכה שבדרך כלל נדרש לה זמן מרובה).

בספרו "מלחמות השם" מבטא הרלב"ג בחריפות את דעתו על כך שהמנהיג והאחראי על העולם הוא "השכל הפועל" ואילו האל אינו משפיע באופן ישיר על העולם אלא על ידי אמצעי, דהיינו, השכל הפועל. תפישה זו גודרת את כל הפעולות הנעשות בעולם זה על ידי הטבע, שכן השכל הפועל, שמוגבל על ידי חוקים מסוימים, הוא המשפיע על עולם הזה. מחלוקת זו באה לידי ביטוי באופן ההשגחה, בהסבר לנסים ובדרכי הנבואה (בעוד שהרמב"ם טוען שאדם צריך תנאים מסוימים כדי שתחול עליו הנבואה, בנוסף לרצון האלוהי להשפיע על אדם זה את השפע, טוען הרלב"ג שמספיקים התנאים הנזכרים בלבד, ללא שום רצון אלוהי - פעולות מסוימות יגררו בהכרח תוצאות מסוימות).

בשאלת הישארות הנפש נוקט רלב"ג עמדה אריסטוטלית שכלתנית אופיינית. רק המרכיב השכלי שבנפש האדם נותר, ואילו מרכיביו האחרים נעלמים. עם זאת, הוא טוען שמכיוון שהתפיסה השכלית היא אינדיבידואלית, הישארות כזו של הנפש היא הישארות פרטית.

 יחס הרלב"ג לנשים 
הרציונליזם של רלב"ג הביא אותו להביע דעות מזלזלות לגבי מעמד האישה, שאותה, בהשפעת השקפות אריסטוטליות, הוא תיאר כמי שנמצאת בדרגת ביניים בין האדם לבין החיות.

אברהם גרוסמן בספרו והוא ימשול בך? ליקט מתוך משנת הרלב"ג כמה נקודות העוסקות במקומה של האישה במשפחה ובחברה. בניתוח הדברים מעלה גרוסמן כי הרלב"ג נקט עמדה ביקורתית כלפי האישה והרחיק לכת בדרכו זו יותר מרוב חכמי ישראל שנמנו עם הזרם הפילוסופי (אברהם גרוסמן מציע אף עמדה לפיה היו הפילוסופיים היהודיים אלו אשר הביעו את המסרים הקשים ביותר בגנות נשים). רלב"ג כתב בנוגע למעלת האיש על האישה: "׳אישה כי תזריע וילדה זכר - הנה הקדימה התורה להזכיר היולדות זכר כי הוא היותר נכבד".

על מטרת בריאת האישה, לעומת נקבות שאר בעלי-החיים, כותב הרלב"ג: "שנקבת האדם תתיחד מבין שאר נקבות בעלי החיים, שהיא נבראת לעבודת הזכר כדי שישלם לו הפנאי להשתדל במושכלות, להגיע אל הצלחתו. ואולם נקבות שאר הבעלי חיים לא ימצא בהם זה היתרון". עוד הוא כותב שהשם 'חוה' שנתן האדם לאשתו מרמז שכוח שכלה אינו עולה הרבה על זה של בעלי החיים.

עוד דעות שהביע רלב"ג, בהתבססו על הכתובים: אין האישה רשאית לעשות דבר בלא הסכמת בעלה, היא אינה יכולה לעמוד בבית דין, אסור לבעלה לצאת לצבא מפני שאז תבגוד בו. הוא אף פירש את מעשה פילגש בגבעה כמקרה הבא להוכיח, בין היתר, ש"ראוי לאשה שלא תטה מאישה ללכת מאתו, אבל ראוי לה לסבול דבריו ותוכחתו ותטה אל כל אשר יחפץ".

הרלב"ג ראה בנטייה והמשיכה אחר האישה אחד הגורמים הראשיים לחטא, וכך ביאר בדברי קהלת: "ומצאתי היותר מגונה במיני הרשע, ההימשך אל האישה, כי ענינה מר ממוות."

 היחס לרלב"ג 
שלא כהוגים נועזים אחרים, כמו רבי יוסף אבן כספי ויצחק אלבלג, לא נתפס רלב"ג בדרך כלל בעיניים אורתודוקסיות כפסול לבוא בקהל המאמינים. תרמה לכך הפופולריות של פירושו על התנ"ך. פירושו לנביאים ראשונים, וכן לספר איוב, זכה להיכלל במהדורה רבת ההשפעה של מקראות גדולות (בדפוס ראשון של דניאל בומברג).

אומנם ספרו "מלחמות השם" זכה לכינוי "מלחמות בהשם", בידי מתנגדו הגדול ר' שם טוב אבן שם טוב (הראשון) (ספר האמונות ב, ד), אבל בסופו של דבר הוא זכה להערכה רבה. פרשנותו על התנ"ך מצוטטת עד עצם היום הזה בספרות הלכה ומחשבה (כך למשל, מצטטים מפירושו למשלי כ"ט י"ח, המתפרש כהתקפה על אפשרות הצלחתו החברתית של מוסר טבעי שאינו מוסר התורה). כמו כן רבי יהודה מוסקאטו מביא מפרקי ר' ברכיאל (שהיו תחת ידו), מקובל שחי במאה הארבע-עשרה, כי "דברי הרמב"ם קרובים אל האמת יותר מן השקר, דברי הרלב"ג קרובים אל השקר יותר מן האמת, ודברי ה"ר יהודה הלוי (הכוזרי) כולם אמת". אבל הריב"ש, מגדולי חכמי ספרד במאה ה-14, הביע כלפיו הערכה גדולה, אך התנגד בחריפות לחלק מדבריו: "והחכם רבי לוי ז"ל ... גם הוא היטו את לבבו אותן החכמות הרבה מדרך האמת, והפך דעת הרב רבינו משה ז"ל בקצת עניינים ... כתב דברים שאסור לשומעם ...ומעתה ישא אדם קל וחומר בעצמו אם שני מלכים האלו לא עמדו על רגליהם במישור בקצת דבריהם כבודם במקומם מונח, ואם היו גדולי העולם איך אנו אשר לא ראינו מאורות לערכם". וכן מסופר שהגאון מווילנה אמר פעם: "הלוואי ואשב במחיצתו של הרלב"ג בגן עדן".

 יצירתו 
פירושים למקרא
בפירושו למקרא משלב הרלב"ג את הידע הנרחב שלו בפילוסופיה, במתמטיקה ובאסטרונומיה. הוא מחלק את פירושו לשלושה חלקים: ביאור המילים, ביאור דברי הפרשה והתועלות, שהן סיכום והפקת לקחים בעיקר בדעות, במידות ובמצוות. בפירושו למקרא מפנה רלב"ג פעמים רבות לספרו הפילוסופי "מלחמות ה'".

פירושיו לתורה ולספרים איוב ודניאל היו בין הספרים העבריים הראשונים שנדפסו, ופירושיו לחלק מספרי הנביאים והכתובים נכללו ב"מקראות גדולות" של בומברג ומופיעים מאז במהדורות הפופולריות. בדורנו הודפסו כל פירושיו למקרא במהדורה מדעית על בסיס כתבי יד, במסגרת 'מקראות גדולות הכתר', מהדיר ועורך מדעי: מנחם כהן, הוצאת בר-אילן. במהדורה זו יש מילון לביאור המושגים של הרלב"ג.

 פירוש התורה 
ה"ביאור לדברי התורה" כפי שקרא הרלב"ג לפירושו, היה למשך תקופה ארוכה אחד הפירושים הפופולריים לתורה, כפי שמעידים מספרם הרב של כתבי היד וכן הדפסתו כבר בעשור הראשון לדפוס העברי (מנטובה רל"ו). לאחר הדפסה ראשונה זו, ביקש אחד מרבני מנטובה, יהודה מסר לאון, להטיל חרם על פירוש הרלב"ג לתורה בשל דעות שנראו לו כפירה, ושלח מכתבי חרם לקהילות שונות ביהדות איטליה. למרות הפופולריות הרבה לה זכה פירוש הרלב"ג לתורה, לא הוכנס פירושו למהדורת מקראות גדולות בבית הדפוס של דניאל בומברגי בוונציה, אך נדפס שם כספר נפרד בשנת ש"ז. מלבד במסגרת מהדורת "קהלות משה", לא נדפס החיבור מחדש עד לסוף המאה ה-20, כאשר נדפס בכמה מהדורות:
 מהדורה בעריכת הרב יעקב לוי בהוצאת מוסד הרב קוק.
 מהדורה מדעית בהוצאת מכון מעליות, בההדרת הרבנים ד"ר ברוך ברנר וד"ר כרמיאל כהן.
 מהדורת מקראות גדולות הכתר, שהוזכרה לעיל.
בפירושו לתורה בולט העיסוק הנרחב בתחום ההלכתי. רלב"ג מנסה לחבר בין מדרשי ההלכה ומסורת התורה שבעל פה לבין פשוטם של הפסוקים, וכן מקדיש מקום רב לפסיקת ההלכה. בספרים שמות-ויקרא הוא אף מוסיף לתועליות את ה"שורשים" - פרטים הלכתיים בכל מצווה, אותם הוא לומד מדיוק הפסוקים. הוא מעיד כי את הפירוש לספרים במדבר-דברים הוא כתב בקוצר זמן ובחוסר ספרים, והדבר ניכר בחוסר ההקפדה על כל חלקי הפירוש ובכתיבה תמציתית מהרגיל.אלי פריימן וברוך ברנר, פירוש רלב"ג לתורה, מחניים, גיליון 4(ב) תשנ"ג

פירושים נוספים למקרא
 פירוש לנביאים ראשונים, נדפס לראשונה במקראות גדולות בומברג.
 פירוש לקהלת - בו הציג לדעתו שלמה המלך ספקות ודעות מנוגדות וניסה ליישב את הניגודים - מה שמתבטא במילה "קהלת".
 פירושו של רלב"ג לשיר השירים ייחודי. רוב רובם של חכמי ישראל פרשו את שיר השירים כשיר אהבה בין עם ישראל לה', ואילו רלב"ג מפרש את שיר השירים כטקסט שמטרתו היא אפיסטמולוגית; לדעתו, שיר השירים מסביר כיצד יש לגשת למציאות ובאילו כלים עלינו לחקור אותה. לשיטתו, שיר השירים כתוב כמחזה שמשתתפות בו שלוש ישויות בשתי שיחות. דו-שיח אחד הוא בין השכל ההיולי לבין כוחות הנפש, ודו-שיח שני הוא בין השכל ההיולי לשכל הפועל. יש חוקרים הרואים את פירושו לשיר השירים כחלק מן הפולמוס בשאלת לימוד הפילוסופיה - האם ראוי ללמוד פילוסופיה, מי ראוי ללמוד אותה, ובאיזה גיל.
 פירוש לאיוב - לדעתו משל ל-5 דעות מנוגדות על ההשגחה וסיבת הסבל והרוע בעולם.

 פילוסופיה ומדעים 
 מלחמות השם 
ספרו הפילוסופי העיקרי של רלב"ג, הכולל גם חלק נרחב על אסטרונומיה - בה חידש יותר מבכל תחום אחר. רלב"ג מציין בתוך הספר כי השלים אותו בשנת 1328, אך הוסיף לו תצפיות נוספות אחר כך, ואכן ישנן תצפיות עד לשנת 1339, כך שהעריכה האחרונה של הספר נעשתה לאחר תאריך זה.
ממוזער|איור מן המאה ה-17 המציג את השימוש במטה יעקב
הספר נחלק לשישה פרקיםאליעזר שביד, הפילוסופים הגדולים שלנו, עמ' 340.:

 הישארות הנפש.
 הודעת העתידות :החלום, הקסם והנבואה.
 ידיעת האל בפרטים.
 השגחת האל בעולם.
 גרמי השמים.
 חידוש העולם.

החלק העוסק באסטרונומיה הושמט מרוב כתבי היד העבריים של החיבור, בשל אורכו הרב ואופיו הטכני, אך תורגם ללטינית כבר בימי הביניים וזכה להשפעה על אסטרונומים שבאו אחריו. הפרקים העוסקים בהמצאתו של רלב"ג - מכשיר המדידה שנודע בשם מטה יעקב, תורגמו ללטינית עוד בחיי המחבר, והוקדשו לאפיפיור קלמנס השישי שישב באביניון,בתקופה בה חל פיצול בכנסייה הקתולית, וכיהנו במקביל שני אפיפיורים - אחד ברומא ואחד באביניון. בה פעל רלב"ג תקופה מסוימת.ברוך רפאל גולדשטיין, "על תרומתו של ר' לוי בן גרשון לאסטרונומיה", בתוך דברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כרך רביעי, ירושלים תשל"א, עמ' 176.

רלב"ג מציג את המטה, לו הוא קורא "המקל" או "הכלי", כהמצאתו שלו. חוקרים שונים ניסו לטעון על בסיס שמו שהומצא עוד לפניו על ידי מישהו בשם יעקב, אך ניתן לפרש את השם גם כרמז למקלו של יעקב אבינו.בראשית ל"ב, י.ברוך רפאל גולדשטיין, "על תרומתו של ר' לוי בן גרשון לאסטרונומיה", בתוך דברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כרך רביעי, ירושלים תשל"א, עמ' 178. מטה יעקב שימש נווטים בלב ים כארבע מאות שנים.

רלב"ג מתאר בספר כיצד ביצע תצפיות של ליקוי חמה בשנת 1335 וליקוי ירח בשנת 1337 ובסך הכל צפה בעשרה ליקויים כדי לאשר את הדגם האסטרונומי שפיתח לתנועת הירח. הוא אחד הראשונים שביסס את שיטתו האסטרונומית על תצפיותיו שלו, ולא על פרשנות למסקנותיו של תלמי. כך למשל הוא מסביר שלפי הדגם של תלמי, גודלו הנראה של הירח בנקודה הקרובה ביותר לכדור הארץ צריך להיות כפול מגודלו בנקודה הרחוקה ביותר - וזה נוגד לחלוטין את התצפיות.ברוך רפאל גולדשטיין, "על תרומתו של ר' לוי בן גרשון לאסטרונומיה", בתוך דברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כרך רביעי, ירושלים תשל"א, עמ' 180-181.

בנוסף לתצפיות עצמן ולחישובים המתמטיים, מופיעות בספר הערות מעשיות על הדרך הנכונה לערוך תצפיות מבלי לפגוע בדיוק.

הספר השפיע על אסטרונומים שפעלו אחריו, במיוחד אלו שכתבו בעברית אך גם בעולם כותב הלטינית. העיבוד המקוצר של ספרו ללטינית נפוץ בעותקים רבים, ועוד במאה ה-17 התאמץ יוהנס קפלר להשיג עותק של החיבור המלא, אם כי לא נראה שהושפע מרעיונותיו של רלב"ג. השפעתו העיקרית הייתה בתחום עריכת התצפיות והשימוש במטה יעקב - בעיקר על האסטרונום הראשון שביצע תצפיות שיטתיות ונרחבות, ברנהרד ואלטר , בשנים 1476–1504, רובן באמצעות מטה יעקב.ברוך רפאל גולדשטיין, "על תרומתו של ר' לוי בן גרשון לאסטרונומיה", בתוך דברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כרך רביעי, ירושלים תשל"א, עמ' 184-185.

 מעשה חושב - במתמטיקה 

בשנת 1321 כתב הרלב"ג ספר בשם "מעשה חושב" בהקשר לפעולות חשבון, כולל שורש ריבועי ושורש שלישי, זהויות אלגבריות, סכומי סדרות חשבוניות, מקדמים בינומיים וזהויות קומבינטוריות שונות. בשנת 1341 הוא כתב ספר בשם "חכמת התשבורת" (על סינוסים, מיתרים וקשתות) בנושא טריגונומטריה כולל הוכחת משפט הסינוסים וטבלאות סינוסים בדיוק של 5 ספרות. שנה מאוחר יותר הוא כתב ספר פרושים על ספרי אוקלידס.

הרב פרופסור נחום רבינוביץ' טען שהרלב"ג היה "הכותב הראשון שהשתמש באינדוקציה באופן שיטתי, ושהכיר בה כהליך מתמטי נפרד". הרלב"ג כתב גם כמה ספרי הערות על "יסודות" של אוקלידס; בספר "מעשה חושב" (1321) הוא באר את הספרים השביעי, השמיני והתשיעי של אוקלידס, והוכיח תוצאות קומבינטוריות משל עצמו. לשיטה של עלייה צעד אחר צעד ששימשה אותו בהוכחות הוא העניק את השם העברי "הדְרגה". הרב רבינוביץ' הציע שהרלב"ג יכול היה לשאוב את רעיונותיו מפירושו של שבתאי בן אברהם דונולו (913-970) לספר יצירה, שמנה תמורות והסביר כיצד לחשב (רקורסיבית) את מספר התמורות של 3 עצמים מזה של 2 עצמים, של 4 מזה של 3, של 5 מזה של 4, וכן הלאה, עד לתמורות של 7 עצמים (אותן הוא מנה אחת לאחת).

הרלב"ג הוכיח את השלב הראשון בהוכחה של מה שנקרא לימים השערת קטלן (ההשערה (שהוכחה בינתיים) אומרת שלא קיימים עוד זוג מספרים כמו 8 ו-9 - שני מספרים עוקבים ששניהם חזקות).

 ביאורים לאבן רושד ואריסטו 
בספרייה הלאומית בירושלים נמצאים עשרות כתבי יד של רלב"ג ובהם ביאורים שונים לכתבי אריסטו ולכתבי אבן רושד. כתבים אלו לא נדפסו.

 שערי צדק 
ספר המיוחס לרלב"ג, והוא ביאור על י"ג מידות של רבי ישמעאל, כולל דיונים בלוגיקה. יש הטוענים שאינו לרלב"ג משום שלא נכתב בסגנונו הפלוסופי.ד"ר כרמיאל כהן בשנת תש"ס הוציא אבירם רביצקי מהדורה ביקורתית של הספר כולל ביבליוגרפיה.

 חבקבוק הנביא ומגילת סתרים

יש המייחסים לרלב"ג את ספר חבקבוק הנביא, ספר פרודי בסגנון מקראי לפורים. לאחר הספר מופיעה מגילת סתרים, גרסה מוקדמת של "מסכת פורים". לאחר שתי הפרודיות מופיע קולופון המרמז ככל הנראה על זהות המחבר:"מדרש הנביא הלבי"א ממשפחת המדקדקים/ייסדה בזמן אשר מחכמה ומכבוד הכל במאכל ובמשתה אדוקים/יבואו בה קושיות פירכות היקשות בעיות ודברים צדיקים/ותלמיד התלמידים גר-שם פיזרו הקריה ראש המחוקקים" חלק מהחוקרים הוכיחו מהמילים "גר-שם" ו"הנביא הלביא" כי המחבר הוא רבי לוי בן גרשום, אך ייתכן כי המילה "גר-שם" רומזת לשמו של המדפיס ולא לשם המחבר. ישנם השערות נוספות לזהות המחבר.

 ספרים נוספים שלא נדפסו 
מחוקק ספון - פרוש על האגדות התמוהות בפרק חלק, הרשב"ש כותב בספרו מלחמת מצווהבתוך אוצר ויכוחים [אייזינשטיין] 142 ש'החכם הכולל הפילוסוף האלוהי לוי בן גרשום קרובנו' חיבר חיבור ארוך על פרק זה שתוכן דבריו לא כנגלה, אך יש שיחסוהו לחכם אחר. כמו כן הרלב"ג בעצמו מספר שחיבר מבוא למשנה בשם יסוד המשנה, וכן פרוש למסכת ברכות, וביאור על סדר המצוות. בנוסף מיוחסים לרלב"ג מספר שירים, וידוי ותשובות, כתבים אלו לא נמצאו.

 משפחתו 
 אביו, רבי גרשון בר שלמה מקטלוניא, מחבר ספר "שער השמים" על חכמת הטבע ותכונה.
 סבו, רבי לוי בן אברהם בן חיים מווילפראנש. אך אין הדבר ברור.
 סבו, הרמב"ן. אך נראה שעמדה זו נעוצה בחוסר הבנה של ספר היוחסין, והדבר מסופק.
 בן דודו (נכד רבי לוי בן אברהם בן חיים) וגיסו (אח אשתו), רבי יהודה דילשפילש, שנקרא גם בשם "בונגואה דמורו" על שם הכפר שהיה מלווה בו. רבי יהודה זה, היה אבי סבתו (אם אביו) של רבי שמעון בן צמח דוראן, בעל התשב"ץ.

לקריאה נוספת
 ר' לוי בן גרשום, מלחמות השם, מהדורה מדעית מוערת של מאמרים א–ד. מאמרים א–ב בעריכת עפר אליאור; מאמרים ג–ד בעריכת שארל (שלום) טואטי ז"ל ועפר אליאור, תל אביב תשע"ח.
 ר' לוי בן גרשום, מלחמות השם, המאמר החמישי, החלק השני והחלק השלישי, המאמר השישי; בעריכת עפר אליאור. באר שבע: הוצאת ספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשפ"א 2021.
 ר' לוי בן גרשום, פירוש לשיר השירים, ההדיר מנחם קלנר, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן
 אברהם בן-יעקב, ר' לוי בן גרשון, ב"הד המזרח", 18 באוגוסט 1944.
 אברהם בן עזרא, עיונים בחכמת הרלב"ג, מבוא ופרקי פרשנות וביאורים על התורה לפי סדר פרשיות השבוע, תוך הסתמכות על כתבי הרלב"ג, הוצאת "קרטוב" תשס"ז.
 אסתי אייזנמן, "עקרונות חברתיים ומדיניים במשנתו של הרלב"ג", בתוך: בנימין בראון, מנחם לורברבוים, אבינועם רוזנק, ידידיה צ' שטרן (עורכים), על דעת הקהל - דת ופוליטיקה בהגות היהודית, מרכז זלמן שזר, 2012, עמ' 319–347.
 אברהם גרוסמן, ״והוא ימשול בך? האשה במשנתם של חכמי ישראל בימי הביניים״, בהוצאת מכון מנדל והאוניברסיטה העברית בירושלים, 2011. עמ׳ 439-462
 ביאור הרלב"ג לתורה - פרקי מבוא ברוך ברנר וכרמיאל כהן, הוצאת מעליות תש"פ.
כרמיאל כהן, פילוסוף, איש הלכה, ופרשן מקרא – ר' לוי בן גרשום וביאורו לתורה, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כ-2010.
נחמה (נימה) אדלרבלום, לימוד של גרסונידס בפרספקטיבה נכונה שלו, ניו-יורק: הוצאת אוניברסיטת קולומביה 1926 (באנגלית).

קישורים חיצוניים




 ביאור מונחים וביטויים שבפירוש רלב"ג, פרופ' מנחם כהן, באתר 'מקראות גדולות הכתר'

 סדרת שיעורים על פירוש הרלב"ג מאת מהדירי המהדורה המדעית, 	
 אלי פריימן, מֵעלי עשור (ספר עשור לישיבת ברכת משה), עמ' 162 ואילך.
 אלי פריימן וברוך ברנר, פירוש רלב"ג לתורה, מחניים, גיליון 4(ב) תשנ"ג
 הרב ברוך ברנר, יחסו של הרלב"ג לדרכו של הרמב"ם במניין המצוות, מעליות כ'
 אורי קציר, "המרובע ההווה מנקבץ הנמשכים", אתר אפלטון
 דב שוורץ, על קובץ מאמרים בנושא חייו והגותו של ר' לוי בן גרשם, עורך הקובץ-גד פרוידנטל, פעמים, 54, חורף תשנ"ג, עמ' 133–138
 אמיר משיח, תורת ההשגחה במשנתו של הרלב"ג, אורשת ב (תשע"א), עמ' 111–133.

 הרב משה צוריאל, קיצור תולדות הרלב"ג, בתוך "אוצרות הרלב"ג", באתר היברובוקס

 מעשה חושב, באתר הספרייה הלאומית





 הערות שוליים 

קטגוריה:רופאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:הוגים אריסטוטלים
קטגוריה:ממציאים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:אסטרונומים יהודים
קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
קטגוריה:אישים שעל שמם מכתשים בירח
קטגוריה:מתמטיקאים מהמאה ה-14
קטגוריה:יהודי פרובאנס במאה ה-14
קטגוריה:פילוסופים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:מתרגמים מערבית לעברית
קטגוריה:מתרגמים יהודים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1288
קטגוריה:נפטרים ב-1344