ציונות מדינית

הציונות המדינית הייתה זרם בתנועה הציונית בשלהי המאה ה-19, אשר דגל בפעולה מדינית דיפלומטית לפני פעולות התיישבות בקנה מידה רחב בארץ ישראל. הציונות המדינית הייתה שונה ואף מנוגדת לתנועת חיבת ציון ולזרם המעשי שדגלו בעיקר בעבודה בארץ ישראל בלי להבטיח מראש זכויות פוליטיות.

מנהיגו המובהק של הזרם היה בנימין זאב הרצל, ולשם מימושה של הציונות המדינית נוסדה ההסתדרות הציונית. עיקר פעילותו של הרצל היה למען הקמת מדינה יהודית.

שורשיה של הציונות המדינית, בין השאר, בהגותם של מבשרי הציונות. ראשון להם, על פי ההיסטוריון ונשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי היה הרב ד"ר יהודה ביבאס ואחריו תלמידו רבי יהודה בן שלמה חי אלקלעי.

יעדים
המצדדים בציונות המדינית דרשו השגת ערובות חוקיות וזכויות פוליטיות בטרם התיישבות מאורגנת של יהודים בארץ ישראל. הזרם התבסס על מספר הנחות:
 האנטישמיות היא האויב המשותף המלכד את האומה היהודית.
 מצוקת היהודים היא בעיה מדינית שיש לטפל בה בגלוי בזירה הבינלאומית.
 לעמים עצמם יש אינטרס לפתור את בעיית היהודים (היהודים גורמים אנטישמיות ומהווים מתחרים כלכלים).
 מרכז טריטוריאלי יתאפשר רק בהסכמת המעצמות.

הנמקה
במכתב לדניאל פסמניק הסביר הרצל את תמיכתו בציונות המדינית:

ראו גם
 ציונות מעשית
 ציונות דתית
 ציונות רוחנית
 ציונות סינתטית

לקריאה נוספת
מחקרים
 יצחק בן-צבי, ארץ-ישראל ויישובה בימי השלטון העותמאני, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, תשט"ו-1955
 אמנון רובינשטיין, מהרצל עד רבין והלאה: מאה שנות ציונות, 1997. 
 יואל רפל, אין זו אגדה: ציונות, הסיפור והמעשה, 1997
 גדעון שמעוני, האידאולוגיה הציונית, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2001

מקורות
 אברהם לוינסון (עורך), ביבליוגרפיה ציונית, ירושלים: יוצא לאור על ידי הנהלת ההסתדרות הציונית, תש"ג-1943
 ח' מרחביה (עורך), הציונות, אוצר התעודות הפוליטיות, הקדמה מאת דוד בן-גוריון, ירושלים: הוצאת אחיאסף, 1943
 ח' מרחביה (עורך), קולות קוראים לציון, ירושלים: הוצאת מרכז שזר, תשמ"א-1980

 קישורים חיצוניים 
 קובי דנה, בנימין זאב הרצל: אם תרצו אין זו אגדה - עיונים בכתביו, באתר מגזין אימגו, נובמבר 2013

הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ציונות מדינית
קטגוריה:בנימין זאב הרצל