חורפיש

חוּרפֵיש (בערבית: حرفيش, נהגה חֻרְפֵישׁ) היא מועצה מקומית ערבית-דרוזית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בהרי הגליל העליון בצפון הר מירון. הכפר הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1967. זהו הכפר הדרוזי הצפוני ביותר בגליל. הכפר נמצא צפונית לבית ג'אן, מזרחית למעלות-תרשיחא, בצפון-מערב שמורת הר מירון, למרגלות הר אדיר, בקרבת הר זבול, ודרומית לגבול לבנון. כ-96% מתושבי חורפיש הם דרוזים, לצד כ-3.3% ערבים-נוצרים ומוסלמים.

 מקור השם 
מקור השם "חוּרפֵיש" הוא בשבט אל-חרפוש שהיו מתגוררים באזור במאה ה-5 לספירה. השם גם מקושר לצמח גדילן מצוי (חרפיש אל ג'מאל) או ברקן סוּרי (חורפיש אל חמיר) ששמו בערבית ח'ורפיש.

אקלים וגאוגרפיה
חורפיש הוא אחד היישובים הקרים בגליל בשל הגובה והיותו במרום הגליל מסביב להר מירון.

מזג האוויר בחורף קר מאוד וגשום, ולעיתים יורד שלג. בקיץ שורר מזג אוויר נוח עם אחוזי לחות נמוכים יחסית. ממוצע הטמפרטורה בקיץ נע בסביבות ה-26 מעלות בממוצע בשעות היום עד ל-15 מעלות בשעות הלילה ובחורף נע בממוצע 8 מעלות ביום עד 3 מעלות בלילה, ובימים עם גלי קור צונחות הטמפרטורות אל מתחת לאפס.

היישוב שוכן בגובה שבין 650–814 מטר, הגובה הממוצע 670 מטר מעל לפני הים. הכפר נהנה מאוויר הרים קריר ונקי האופייני לאקלים הררי גבוה, ונחשב לאחד היישובים הגבוהים מבין יישובי הדרוזים יחד עם בית ג'אן. מהיישוב ניתן לצפות אל הכרמל, החרמון, לבנון והים התיכון.

אתרים
בקרבת היישוב נמצא קבר נבי סבלאן המקודש לבני הדת הדרוזית.
ביישוב הוקם חדר הנצחה לאלוף־משנה נביה מרעי, תושב היישוב שנפל ברצועת עזה בעימותים שהיו חלק ממהומות מנהרת הכותל.
מוזיאון על שם אמיר גאנם: המוזיאון בנוי משני חדרים אשר עוסקים בהיסטורית העדה הדרוזית. במוזיאון מוצגות תמונות כלי עבודה ועוד המתקשרים לנושאים שונים כמו חיי היומיום של הדרוזים, עיסוקיהם, התרבות, החקלאות ועוד.
בית רוקמות התחרה – מבנה מראשית המאה ה-20, המשמש כיום למיזם ייחודי של נשים מהכפר למלאכת יד דרוזית מסורתית ועתיקה.

 היסטוריה 
חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בחרפיש בשנת 1870, וכתב כי מתגוררים במקום 300 דרוזים וכ-50 נוצרים מהזרם היווני אוניאטי. הוא ציין כי מצא מקום בית תפילה נוצרי קטן המוקדש לגאורגיוס הקדוש, בורות מים חצובים בסלע, ברכה משושה, וגידולי זית, גפנים, תאנים וטבק. על-פי אלו, כתב כי הכפר הוא שריד של יישוב גדול יותר, שהיה ידוע בתקופה הצלבנית בשם חורפייס (Horfeis).

לפי סקר הכפרים שערכו רשויות המנדט בשנת 1945, מנתה האוכלוסייה בכפר 830 תושבים.

בדצמבר 1949 הוכנה תוכנית לגירוש אנשי הכפר, יחד עם תושבי יישובים ערביים בגליל, אך היא לא יצאה לפועל עקב התנגדותם של משה שרת ואליעזר קפלן.

ב-5 ביוני 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פגעו בחורפיש שני כטב"מי נפץ של חזבאללה, פצעו 12 איש והרגו חייל.

 אוכלוסייה 
תושביו של הכפר הם דרוזים ברובם, אך יש בו גם מספר קטן של תושבים נוצרים קתולים ומספר מועט של מוסלמים.
דרוזים 96.1%
נוצרים 3.3%
מוסלמים 0.3%
אחרים 0.3%

קישורים חיצוניים

 אתר המועצה המקומית


 תמונות מאתרי הכפר ובכללם נבי סבלאן באתר 'רשימות', נובמבר 2009





 הערות שוליים 

ימין|ממוזער|250px|פסלו של סולטאן באשא אל-אטרש האוחז בידו בדגל הדרוזים, בכניסה לחורפיש
מרכז|ממוזער|250px|קבר נבי סבלאן, מרכז לפולחני דת ותפילה

*
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים דרוזיים בישראל
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון