צ'ארלס דרווין

צ'ארלס רוברט דרווין (באנגלית: Charles Robert Darwin; 12 בפברואר 1809 – 19 באפריל 1882) היה חוקר טבע וגאולוג אנגלי המוכר כ"אבי תורת האבולוציה". תורת האבולוציה גורסת כי המינים השונים התפתחו במשך מיליארדי שנים מאב קדמון משותף אחד, באמצעות הברירה הטבעית. תורת האבולוציה הפכה את פני הביולוגיה והשפיעה רבות על המדע בכללותו.

ההכרה באבולוציה, כלומר בהתפתחות המינים השונים מאב קדמון משותף, התרחשה בימי חייו של דרווין, אך ההכרה שמנגנון הברירה הטבעית הוא שבעיקר אחראי על האבולוציה הגיעה מאוחר יותר. הברירה הטבעית הפכה במהלך שנות השלושים של המאה העשרים להסבר המקובל לאבולוציה, והיא יוצרת את הבסיס לסינתזה האבולוציונית המודרנית בצורות שונות. גילוייו המדעיים של דרווין נשארו בסיסה של הביולוגיה עד היום, כאשר הם מספקים הסבר לוגי אחיד למגוון הביולוגי.

 נעוריו ותחילת דרכו 
שמאל|ממוזער|200px|ציור של צ'ארלס דרווין בן ה-7
ממוזער|220px|דרווין ב-1842
צ'ארלס רוברט דרווין נולד בשרוסברי שבשרופשייר, אנגליה, למשפחת רוברט ורינג וסוזאנה (וג'ווד) דרווין. הוא נולד לחוג האינטליגנציה הבריטית העשירה, לבית אינטלקטואלי וליברלי. שני סביו, המשורר והרופא ארסמוס דרווין וג'וזאיה וג'ווד, יצרן כלי חרס ידוע, השתתפו בקידום המהפכה התעשייתית והפריחה האינטלקטואלית באנגליה במאה ה-18.

בין השנים 1818–1825 למד דרווין בבית הספר המקומי בשרוסברי. בגיל צעיר שלח אביו אותו ואת אחיו ארסמוס ללמוד רפואה באוניברסיטת אדינבורו. אוניברסיטה זו התאפיינה בעיסוק במחקר עדכני ובלימודי מדע מודרניים. דרווין נחשף בה לתאוריות מודרניות רבות שעיצבו את תפיסת עולמו. הניתוחים שבוצעו ללא הרדמה הרתיעו את דרווין הצעיר מלהמשיך בלימודי הרפואה והוא עזב את הלימודים לאחר שנתיים.

מקובל לראות את מגוריו באדינבורו כתקופה שבה נחשף דרווין לרעיונות שהיוו זרעים לצמיחת התאוריה המאוחרת שלו. באוניברסיטה פגש לראשונה בתחום הגאולוגיה, בשאלת גיל כדור הארץ ותיארוך מאובנים, קרא את ספריהם של ז'אן-בטיסט דה לאמארק (1744–1829) וארסמוס דרווין (1731–1802) העוסקים ברעיון הטרנסמוטציה (הרעיונות הבסיסיים בתורה הם רעיונות אבולוציוניים, אך המילה לא הייתה עדיין בשימוש) והתעניין בשאלת היווצרות המין בתהליכי רבייה שונים. ההגות האבולוציונית הגיעה בעיקרה מצרפת הרפובליקאית וזכתה להערכה בזרמים הרדיקליים.

אביו של צ׳רלס דרווין לא ראה בעין יפה את נטיותיו הסקרניות של בנו ושלח אותו ללמוד כמורה בקרייסט קולג'   בקיימברידג' . באנגליה הוויקטוריאנית ההצטרפות לכנסייה לאו דווקא נבעה מרגש דתי חם, אלא אפשרה הצטרפות למעמד הביניים, משכורת בטוחה ושפע זמן פנוי לנופש ולמחקר בחיק הטבע. מפני שלימודי התאולוגיה לא תפסו את מרב זמנו ועניינו בקיימברידג', העמיק דרווין את ידיעותיו בבוטניקה ובגאולוגיה, הרבה בקריאה והחל באיסוף ובמיון קפדני של חרקים - ביטוי ראשוני לקפדנות ויראה מול הטבע, שכה יאפיינו את שנותיו הבאות.

 מסע הביגל 
בקיץ 1831 ג'ון סטיבנס הנסלו, פרופסור לבוטניקה וידידו של דרווין מקיימברידג', שלח לדרווין הזמנה לצאת למשלחת חקר סביב העולם בספינה ביגל. קברניט הספינה, רוברט פיצרוי, ביקש לנצל את המסע לאיסוף דגימות שיעשירו את מלאי הידע של האימפריה הבריטית. תקופה זו מאופיינת בקשר הדוק בין פיתוח המדע לבין טובת המדינה. המדינות תמכו בחברות מדעיות, ואלו מצדן פיתחו תחומי ידע שתרמו להעצמת המדינה, כמו שכלול אמצעי ניווט, פיתוח ספינות, וכדומה.

אביו של דרווין התנגד להצעה העלולה להוציא שם רע למי שיועד להיות כומר קהילה כפרי, אך דודו של דרווין הצליח לשכנע את אביו שאין פסול במסע. כך עלה דרווין לסיפון הביגל בדצמבר 1831. במהלך המסע ביקרה הביגל באיי כף ורדה, באיי פוקלנד, בחופי אמריקה הדרומית (ריו דה ז'ניירו, בואנוס איירס, ארץ האש, ולפראיסו, והאי צ'ילואה), באיי גלאפגוס, בטהיטי, בניו זילנד, באוסטרליה, בטסמניה, באיי קוקוס באוקיינוס ההודי, בכף התקווה הטובה, בסנט הלנה ובאי אסנשן. כמו כן ערך דרווין מספר מסעות יבשתיים בדרום אמריקה, באחד מהם חצה את הרי האנדים.

דרווין התבונן בצורות החיים במקומות שבהם ביקר ותיעד אותן. הוא שלח להנסלו בקיימברידג' אוספים גדולים של ציפורים ומאובנים, להם תיוודע חשיבות בהמשך, בעלי חוליות וחסרי חוליות, יצורים ימיים, חרקים, צמחים ואבנים.

בימיו בקיימברידג' התוודע דרווין לעמדת התאולוגיה הטבעית שממנסחיה המובילים היה ויליאם פיילי. הדוגמה שעמדה בבסיס השקפה זו היא שכל היצורים מותאמים לסביבתם בצורה מושלמת. כשם שאדם ההולך בדרך ונתקל בשעון משוכלל מבין מיד שיש שען מיומן שיצר את השעון, כך גם אדם הפוגש באורגניזמים מורכבים החיים בהרמוניה עם סביבתם, מכיר בהימצאות האל שברא את העולם. דוקטרינה זו השתלבה באתוס הפוליטי-חברתי של אנגליה הוויקטוריאנית, שכן בהגנתה על ההיררכיה שמרה על החברה מפני תסיסה חברתית. כשם שבעולם הטבע כל אורגניזם מצוי במקום הראוי לו, כך כל אדם נמצא במעמד החברתי הראוי לו, וממילא אין טעם למחות על כך. תאולוגיה זו אכן מרשימה, אך במקומות רבים גילה דרווין חוסר הרמוניה בין היצורים לסביבתם, דיסוננס שעליו ייתן את דעתו כשישוב לאנגליה.

במסע פגש דרווין באוכלוסיות רבות ומגוונות של בני אדם. למרות צבעם השונה ומנהגיהם השונים החזיק דרווין בדעה שכל בני האדם שייכים למין ביולוגי אחד. על סיפון הספינה קרא דרווין את ספרו של צ'ארלס לייל "עקרונות הגאולוגיה" . לייל התנגד לקריאת כתבי הקודש כפשוטם ולהסקה מהם על ההתפתחות הגאולוגית של כדור הארץ. הוא טען שישנם שינויים קטנים ותמידיים המתרחשים לאורך מיליוני שנים ואינם פרוגרסיביים. מתאוריה זו, המכונה עקרון האחידות, נובע שכדור הארץ קדום מאוד, הרבה יותר מטווח הזמן שהיה מקובל במדע עד אז.

לקראת שובו התגבשה בו ההכרה שבמקום להיות כומר כפרי הוא מעדיף להקדיש את חייו לחקר הטבע ולהרחבת הידע האנושי באופן עצמאי, מבלי להיות כפוף לחסות כנסייתית או אוניברסיטאית. עם תובנה זו ירד דרווין מסיפון הביגל באוקטובר 1836.

השיבה לאנגליה
עם חזרתו לאנגליה השתלב דרווין באליטה האינטלקטואלית. הוא נבחר לכהן כחבר במועדונים מדעיים נכבדים, כגון "החברה המלכותית" (The Royal Society), "מועדון האתינאום"  החשוב ביותר בלונדון, "החברה הגאוגרפית המלכותית" ו"החברה הגאולוגית של לונדון". הוא פרסם מספר ספרים העוסקים במסעו, ובשנת 1839 הוציא לאור את "יומן מחקרים" (Journal of Researches), המוכר יותר בשם "מסע הביגל", ואת "הזואולוגיה של מסע הביגל" בחמישה חלקים , שנכתבו בשנים 1839–1843.

כג'נטלמן מכובד הוא נשא לאישה את בת דודו, אמה וג'ווד, בינואר 1839. תחילה התגוררו בני הזוג בלונדון, אך עם לידת בנם הראשון עברו לכפר דאון הסמוך לברומלי שבקנט. בבית כפרי זה, ה"דאון האוס", התגורר דרווין עד מותו.

השפעות על דרווין
שמאל|ממוזער|180px|ב-1878, בעודו מפורסם, סבל משנים של מחלה
אנגליה שאליה שב דרווין הייתה חברה שסועה מבחינה מעמדית. המתח בין מעסיקים לפועלים, עשירים ועניים דרדר אותה אל סף מהפכה מרקסיסטית. התיעוש המואץ תרם לתסיסה. רכבות חצו את המדינה, מפעלים רבים קמו ועמם פועלים רבים הנאבקים על מקור פרנסה מול אילי ההון, הסביבה הקפיטליסטית ואחיהם הפועלים.

ב-1798 פרסם הכלכלן תומאס מלתוס את "המסה על עקרון האוכלוסייה" (). מלתוס טען שכמות המזון גדלה באופן ליניארי, בעוד אוכלוסיית העולם מתרבה באופן מעריכי (הכמות מכפילה את עצמה בכל פעם: 1, 2, 4, 8, 16), במצב כזה אין לאדם ברירה אלא להילחם עם האחר למחייתו, כאשר הכשיר ביותר ישרוד. האדם שידע לתפקד באופן המתוחכם ביותר או המותאם ביותר למצב, יצליח להתקיים. דרווין קרא בעיון רב את התאוריה הזאת, ולימים אמר שממנה שאב את רעיון מאבק הקיום.

דרווין עצמו העיד על שלוש תצפיות שהאירו את עיניו בראייה רטרוספקטיבית.
 פרושי דרווין – בזמן המסע שלח דרווין לידידו הטקסונום ג'ון גולד ציפורים מסוג חקייניות ופרושים קרקעיים (ground finch) מאיי הארכיפלג השונים. גולד סיווג את החקייניות לשלושה מינים ביולוגים שונים, שכפי הנראה כל אחד מהם חי באי נפרד (אם כי דרווין בשעתו לא טרח לציין זאת ושלח את כל הציפורים בצרור אחד). כמו כן, גולד זיהה שלמינים שונים של הפרוש הקרקעי היו מקורים בצורות ואורכים שונים, לפרושים היו מקורים שכל אחד מהם התאים לאכילת סוג מזון שונה, חרקים, קקטוסים או זרעים. נראה שכל מקור עבר הסתגלות ספציפית על מנת שיותאם בצורה הטובה ביותר למזון המצוי על כל אי.
 מיני ריאות – הריאה היא בעל חיים ארגנטינאי, הדומה ליען אך קטן ממנו. דרווין אסף בדרום ארגנטינה ריאה שהייתה קטנה לעומת הריאה הצפונית. נוכחות ריאה מסוג מסוים הגבילה את הימצאות הריאה מהזן האחר. דרווין שם לב שקיימים קשרי משפחה בין מינים דומים על פני תפוצה גאוגרפית שונה.
 מאובנים – דרומית לבואנוס איירס, בבאיה בלנקה, התגלו מאובנים של יונקים ענקיים שנכחדו זה מכבר. דרווין שם לב לכך שמאובנים אלו היו בתבנית המבנה האנטומי המוכר בחיות בנות זמנו, ואם כך, קיימים קשרי משפחה גם בין יצורים בתקופות שונות.

המחקרים והממצאים מתחומי הגאולוגיה השפיעו על דרווין במספר דרכים, מלבד מציאת מאובנים ועקרון האחידות. המחקרים בתחום העניקו לו הערכה לתהליכים האיטיים והמצטברים המעצבים את פני כדור הארץ. הבנה זו מילאה תפקיד בפיתוח תאוריית האבולוציה, על ידי נקודת מבט רחבה יותר על השינויים ארוכי הטווח המתרחשים בעולם הטבע. בנוסף, תצפיות על מינים דומים אך נפרדים שנמצאו באזורים שונים הביאו אותו להעלות השערה לגבי תנועת המינים לאורך זמן גאולוגי ותפקידם של אירועים גאולוגיים כמו נדידת היבשות ויצירת גשרים יבשתיים בעיצוב המגוון הביולוגי.

 עיקרי התאוריה 

שמאל|ממוזער|180px|דרווין בגיל 46, ב-1855, עבד בעת זו על פרסום תאוריית הברירה הטבעית שלו
דרווין החל לחבר את ממצאי המסע עם התאוריה הכלכלית של מלתוס והגאולוגיה של לייל. הוא שב לעיין ברעיונות הטרנסמוטציה של לאמארק ובכתבי סבו, ארסמוס דרווין. הוא הגה בילידים הפרימיטיביים שפגש במסעותיו, בשונותם מבני התרבות האירופית, ועם זאת בהיותם אחים למשפחת האדם. שילוב רעיונות אלו הוביל אותו למלא מחברות (המכונות כיום "מחברות הטרנסמוטציה") ברעיונות בדבר מוצא המינים.

בספטמבר 1838 ניסח דרווין את עיקרי תורתו:
 קיימת שונות בין מינים ובין פרטים בתוך אותו מין, בחיות מבויתות ובחיות בטבע.
 האורגניזמים נמצאים במלחמת קיום תמידית עם מינים אחרים, עם בני מינם ועם הסביבה.
 הישרדות הכשירים ביותר ("survival of the fittest") - האורגניזמים הכשירים ביותר שורדים, ומעבירים את תכונותיהם לצאצאים, לרבות את התכונות שסייעו להישרדותם על פני אחרים.

בטבע מתחוללת מלחמת קיום על אמצעי המזון, מול מזג האוויר, אל מול טורפים ועוד. הפרטים המותאמים ביותר להתמודדות מול האתגרים, שורדים, ומורישים לצאצאיהם את תכונותיהם העדיפות, בעוד אלו המתאימים פחות – נכחדים. פעולה זו חוזרת על עצמה שוב ושוב עד שמתגבש "מין" המותאם בצורה טובה יותר לסביבתו, ויכול לתפקד בה בצורה מקסימלית. לתהליך זה נתן דרווין את השם "ברירה טבעית" (או "הבירור הטבעי", Natural selection). תהליך זה דומה לתהליך "הברירה המלאכותית", השבחת בעלי חיים וצמחים על ידי האדם. כפי שאיכר מכליא בין המינים המשובחים ביותר, כך וריאציות שמותאמות טוב יותר לסביבתן משתמרות בידי הטבע.

דרווין כתב בלשון מאנישה שמטעה לחשוב שהברירה הטבעית היא כוח מטאפיזי הבוחר את ההתאמות הטובות ביותר. באוזני רבים מבני תקופתו כתיבה כזאת נשמעה מיושנת ומזכירה יותר את הפיזיקה האריסטוטלית מאשר את המכניקה של דקארט, ולכן דרווין הדגיש שהמונח "ברירה טבעית" הוא משל בלבד ולא ייחוס רצון ויכולת לעצמים:

רעיון זה של היווצרות ושכלול ספונטניים במקום התאמה מושלמת של מין לסביבתו בנוסח התאולוגיה הטבעית של פיילי, מוציא את האל הבורא ממעורבותו בטבע. בנוסף, דרווין ראה באדם חלק אורגני מממלכת החי. האדם, כך טען, התפתח מאב קדמון קופי, ואינו יציר תבוני שנברא על ידי האל. אמירות מעין אלו היוו סכנה לבסיס הדתי והחברתי המושרש עמוק במסורת הבריטית. דרווין ידע זאת היטב.

השינוי היחיד שהוסיף דרווין לתאוריה אחרי ניסוח קווי הבסיס שלה, הוא "עקרון ההסתעפות" (divergence), הגורס כי הברירה הטבעית מעדיפה בעלי חיים וצמחים שיש בהם גיוון והסתעפויות. ככל שהצורה משוכללת ומפורטת יותר, כך היא עתידה להסתגל טוב יותר לסביבתה.

 פרסום מוצא המינים 
שמאל|ממוזער|250px|דיוקנו של דרווין, ציור של ג'ון קולייר 
בשאיפתו לקדם את המדע ביקש דרווין, למרות חששותיו, להוציא לאור את התאוריה המפותחת שגיבש. עם הזמן, שיתף ברעיונותיו האבולוציוניים כמה חברים קרובים. גם אשתו אמה הכירה את התאוריה מרגעי לידתה וחיזקה את בעלה להוציאה לאור. דרווין המשיך לשקוד על איסוף דקדקני של עובדות וניתוח כולל של מסקנותיו. חששותיו ועבודתו המאומצת של דרווין דרדרו את בריאותו והוא סבל מחולשה ומתשישות.

בשנת 1844 התפרסם ספר אנונימי, שמחברו היה למעשה רוברט צ'יימברס, בשם "שרידים מן ההיסטוריה הטבעית של הבריאה" (Vestiges of the Natural History of Creation). הספר דן בצורה חובבנית ביותר באבולוציה והצית דיונים ופולמוסים סוערים בנושא. מהתנגדות דתית גורפת ועד תמיכה נלהבת, הספר הפך לנושא הבוער ביותר בשיחות הטרקלין הוויקטוריאניות. דרווין קרא את "שרידים" ולתדהמתו גילה כי הוא מזכיר ברעיונותיו את ספרו שלו. כעת חשש דרווין מייחוס התאוריה האבולוציונית שלו לרעיונותיו החובבניים של צ'יימברס, וכן מההתקפות שיבואו על ספרו, בדומה להשמצות שהוטחו על ראש "שרידים".

התומך המרכזי בפרסום הספר היה צ'ארלס לייל. דרווין יצר קשר עם לייל לאחר שקרא את ספרו "עקרונות הגאולוגיה", והשניים הפכו לחברים נאמנים. לייל טען שרעיון האבולוציה כבר מצוי באוויר העולם וזהו רק עניין של זמן עד שמישהו יפרסם ספר ויגרוף את התהילה במקום דרווין ששוקד על ספרו שנים כה רבות.

ביוני 1858 שלח חוקר הטבע אלפרד ראסל וולאס כתב יד לדרווין, וביקש את חוות דעתו של דרווין על גרסה עצמאית לרעיון האבולוציה באמצעות ברירה טבעית. דרווין ההמום הבין שלא נותר זמן ועליו לפרסם באופן מיידי את "מוצא המינים". ב-1 ביולי הציגו לייל והבוטניקאי ג'וזף דלטון הוקר את תאוריית האבולוציה בכנס של האגודה הלינאית של לונדון בעזרת המאמר של דרווין ווולאס. להוקר וללייל היו קשרים בהנהלת החברה, והם שלחו מכתב בדבר הפרסום המשותף לוולאס, ששהה באותו זמן בבורנאו. ההודעה הגיעה אליו לאחר שכבר נעשה המעשה. גם דרווין לא נכח ברגע ההודעה, שכן יומיים לפני הכנס נפטר ילדו העשירי. לאחר ההודעה הסתגר דרווין בביתו וסיים לערוך את הספר ולסדרו. כעבור כ-13 חודשים, ב-24 בנובמבר 1859, יצא לאור הספר "על מוצא המינים בדרך הברירה הטבעית, או השתמרותם של גזעים מועדפים במאבק לחיים", או בשמו המקוצר, "מוצא המינים". פרסום הספר עורר גל תגובות בקרב המלומדים וההמון כאחד. סערה זו הייתה בין הסערות המדעיות הראשונות שגלשו אל תחום החברה בכללותה.

דרווין המתין 12 שנה עד שהעז לפרסם, בשנת 1871, את "מוצא האדם", שבו הוא כתב במפורש שמוצא האדם והקוף הוא מאב קדמון אחד, ופירט איך התפתחו הכלים והשפה האנושיים. היעדר ההתאמה בין כתבי הקודש למדע כבר היה מקובל יחסית בעולם המערבי, אך עולם הכאוס שאותו תיאר דרווין זעזע את אמות הספים הוויקטוריאניות. מאבק מתמיד, חסר היגיון ופשר, תפיסת האדם כצאצא הקוף והפרא הברברי, כאח לאדם הלבן היו תובנות חדשות שהצריכו התמודדות והסתכלות חדשה על המציאות. שאלות דתיות ואתיות העוסקות במותר האדם, במוסר ובאכזריות עלו לסדר היום.

זיגמונד פרויד ייחס את המהפכה הדרוויניסטית כשווה בערכה למהפכה הקופרניקאית. שתיהן הפקיעו מהאדם את מרכזיותו ברמה הביולוגית והקוסמית:

השפעתה של תורת דרווין כיום
שמאל|ממוזער|200px|קריקטורה משנת 1871, המציגה את צ'ארלס דרווין כקוף בעקבות ההתנגדות לרעיונותיו
בשנת 1925 נערך במדינת טנסי בארצות הברית "משפט הקופים", שבו הואשם המורה ג'ון סקופס בכך שלימד את תורת האבולוציה של דרווין.

אף שעיקרי תורתו של דרווין התקבלו על הקהילה המדעית בעולם, הוויכוח על תורת האבולוציה של דרווין עודנו מעורר מחלוקת בקרב הציבור הרחב. מחלוקת זו היא אחת מזירות הקרב החשובות של הימין הדתי בארצות הברית. השמרנים רואים במשנתו של דרווין נדבך מרכזי באג'נדה ליברלית מזיקה, שמטרתה לבלבל את התלמידים הצעירים ולערער את יסודות הדת, ביקורת שפעלה על רקע מאמצים רבים של הימין השמרני להחדרת עקרונות הדת במערכת החינוך. הליברלים, לעומת זאת, ראו בכך את חוד החנית במאבק שלהם לשמור על הפרדת הדת מהמדינה כבמשפט הפנדה של דובר.

ספריו 
דרווין נודע כמדען וסופר פופולרי, ראשית בזכות "מסע הביגל" ולאחר מכן בעיקר בזכות שני ספריו המפורסמים על אבולוציה. עם זאת כתב מספר רב של ספרי מחקר טבע, במיוחד בתחומי גאולוגיה וביולוגיה. 
 קטעים ממכתבים להנסלו, 1835 – Extracts from Letters to Henslow
 מסע הביגל, 1839 – The Voyage of the Beagle
 זואולוגיה של מסע האונייה ביגל, 1838–1843 – Zoology of the Voyage of H.M.S. Beagle
 מבנה והתפוצה של שוניות אלמוגים, 1842 – The Structure and Distribution of Coral Reefs
 תצפיות גאולוגיות על איים געשיים, 1844 – Geological Observations on the Volcanic Islands
 תצפיות גאולוגיות על דרום אמריקה, 1846 – Geological Observations on South America
 על הנטייה של מינים ליצור זנים, 1858 – On the Tendency of Species to form Varieties
 מוצא המינים, 1859 – On the Origin of Species
 הפריה של סחלבים, 1862 – Fertilisation of Orchids
 שונות בעלי חיים וצמחים תחת ביות, 1868 – The Variation of Animals and Plants under Domestication
 (מבחר פרקים מתוך כתב היד "ברירה טבעית", לא פורסם כספר עצמאי) – Natural Selection
 מוצא האדם והברירה ביחס למין, 1871 – The Descent of Man, and Selection in Relation to Sex
 הבעת רגשות באדם ובעלי חיים, 1872 – The Expression of the Emotions in Man and Animals
 צמחים טורפים, 1875 – Insectivorous Plants
 על תנועות והרגלים של צמחים מטפסים, 1875 – On the Movements and Habits of Climbing Plants
 השפעות של הפריה עצמית והפריה הדדית בממלכת הצומח, 1876 – The Effects of Cross and Self Fertilisation in the Vegetable Kingdom
 הצורות השונות של פרחים בצמחים מאותו המין, 1877 – The Different Forms of Flowers on Plants of the Same Species
 כוח התנועה בצמחים, 1880 – The Power of Movement in Plants
 היווצרות טין צמחי באמצעות תולעים, 1881 – The Formation of Vegetable Mould Through the Action of Worms
 האוטוביוגרפיה של צ'ארלס דרווין, 1887 – The Autobiography of Charles Darwin
 חייו ומכתביו של צ'ארלס דרווין, 1887 – The Life and Letters of Charles Darwin
 עוד מכתבים של צ'ארלס דרווין, 1903 – More Letters of Charles Darwin

 כתביו בעברית 
 מוצא המינים, תרגם מאנגלית והוסיף מבוא: ד"ר שאול אדלר, ירושלים: מוסד ביאליק, 1960. זכה בפרס טשרניחובסקי (1962).
 מוצא המינים (גרסה לילדים), עיבדה ואיירה: סבינה רדווה, תרגמה מאנגלית: אורה דנקנר, תל אביב: שוקן לילדים, 2019
 אוטוביוגרפיה, תרגם מאנגלית: יקי מנשנפרוינד, אחרית דבר וביבליוגרפיה מאת ד"ר אורן הרמן; תל אביב: רסלינג, 2008.

 דעותיו 

הנצחה
דיוקנו של צ'ארלס דרווין מופיע על שטרות של עשר לירות שטרלינג.
על שמו קרויה מדליית דרווין הנושאת את דיוקנו ומוענקת על תרומה למדע הביולוגיה.
שמאל|ממוזער|200px|דיוקנו של צ'ארלס דרווין על בול דואר מזרח גרמני
על שמו של צ'ארלס דרווין קרויה העיר דרווין באוסטרליה. הנמל הטבעי של העיר דרווין התגלה לראשונה בשנת 1839 על ידי ג'ון לורט סטוקס, מאוניית המחקר הבריטית "ביגל". רב החובל של הספינה ג'ון ויקהם קרא לנמל על שמו של צ'ארלס דרווין, אשר הפליג עמו בספינה במסע קודם, מאוחר יותר הנמל יושב במהגרים בריטים והפך לעיר.
נוסף על כך קרוי על שמו פרס דרווין, פרס הומוריסטי שניתן לאנשים שמנעו מעצמם להתרבות בעזרת מוות בצורה אבסורדית או באמצעים אחרים.
על שמו קרויה גם יחידת דרווין למדידת שינויים אבולוציוניים בגנים ופרושי דרווין.

יום דרווין נחגג בכל שנה לציון יום הולדתו, ב-12 בפברואר.

המאובן דרוויניוס קרוי על שמו.

ראו גם
 אה"מ ביגל
 דרוויניזם חברתי
 תומאס הנרי האקסלי
 פרושי דרווין
 הסינתזה האבולוציונית המודרנית
 אבולוציה של האדם
 דרווין (יחידת מידה)

לקריאה נוספת
 דייוויד קוזמן, האבולוציה האיטית של דרווין, הוצאת אריה ניר, 2007
 סמדר רייספלד, דרווין באיילון דרום, הוצאת כתר, 2007
 ג'נֶט בְּראון, מוצא המינים של דרווין – ביוגרפיה של ספר. סדרת אכסדרה. ספרי עליית הגג וידיעות ספרים. מאנגלית: ברוריה בן-ברוך, 2009
 , קנוניית דרווין, תרגום: גיל שמר, זמורה ביתן, 2009; 
  יעקב שביט, יהודה ריינהרץ, דרווין וכמה מבני מינו: אבולוציה, גזע, סביבה ותרבות - יהודים קוראים את דרווין, ספנסר, באקל ורנאן; בני-ברק: הקיבוץ המאוחד, תש"ע/ 2009. ספריית "הילל בן-חיים" למדעי היהדות;

 ספרות ילדים 
 תמר כוכב, צ'ארלס דרוין: שגילה את סוד החיים על פני האדמה, סדרת ממציאים ומגלים. הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, תשע"ב 2012 

קישורים חיצוניים









 אתר יום דרווין הבינלאומי בישראל המקיים אירועים לציבור מאז 2018




 ג'נֶט בְּראון, מוצא המינים של דרווין – ביוגרפיה של ספר, באתר הידען, 30 באוגוסט 2009
 ג'נֶט בְּראון, מוצא המינים של דרווין – ביוגרפיה של ספר, המשך הפרק הראשון, באתר הידען, 1 בספטמבר 2009
 וינשטיין גלי, הכנסייה מתנצלת בפני דרווין לרגל 200 שנה להולדתו ב-2009 - רשימות
 יוסף הלר, "דרווין - חקר הטבע בימיו " – 200 שנים להולדתו ו-150 שנים לצאת ספרו 'מוצא המינים', הרצאה במסגרת הסדרה "שומו שמיים", האוניברסיטה העברית, ירושלים, תש"ע 25 באוקטובר 2009


 , 12 בפברואר 2009







 כתביו 
 לקריאת כל כתבי דרווין 



*
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:גאולוגים בריטים
קטגוריה:ביולוגים בריטים
קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:חוקרי אבולוציה של האדם
קטגוריה:אגנוסטים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:זוכי מדליית וולאסטון
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:אישים שעל שמם יחידות מידה
קטגוריה:היסטוריה של הרעיונות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשטרות כסף בריטיים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי גרמניה
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1809
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1882