פסטיש

שמאל|ממוזער|250px|פרט מפסטיש שבו הוסף מזלג לידו של סוקרטס בציור מותו של סוקרטס של ז'אק-לואי דויד משנת 1787 כדי לתאר את בעיית הפילוסופים הסועדים
פסטיש (Pastiche) היא טכניקה אמנותית שמחקה באופן קליל, ומבלי שלחיקוי זה תהיה חשיבות פרשנית, סגנון או עלילה של ספר אחר (בשונה מפרודיה או סאטירה). למרות שהפסטיש לרוב היתולי באופיו, לעיתים הוא נעשה מתוך כבוד לטקסט המחוקה, למשל בספרות חובבים. 

 ניתוח ומשמעות 
בשלהי המאה ה־19 באנגליה, נעשה שימוש בפסטיש עם אלמנט נוסף של משמעות: יצירה תוארה כפסטיש אם צירפה יחדיו סגנונות של כמה יצירות מקוריות. כפי שמגדיר זאת מילון אוקספורד פסטיש: "עירוב של מרכיבים שונים: תערובת, בליל, ערבוביה". משמעות מוקדמת זו חופפת למשמעות האטימולוגית של המילה: פסטיש הוא הגרסה הצרפתית למילה האיטלקית pasticcio: סוג של פאי העשוי ממרכיבים רבים. במהלך המאה העשרים, המילה "פסטיש" שינתה את משמעותה, כך שכעת היא משמשת במשמעות שתוארה קודם, ללא קונוטציות הכרחיות לעירוב סגנונות.

הפסטיש נבחן מהפרודיה. בעוד השנייה נוטלת פסוקים ממקור ספרותי אחד ומעוותת אותם במטרה להגחיך את הנושא שבו היא דנה ולצקת משמעות חדשה, הראשונה פועלת בשיטת ההטלאה, מייבא פסוקים ממקורות אחרים, מבלי להיות מחויב ליציקת משמעות.

לפי פרדריק ג'יימסון, הפסטיש הוא פרודיה ריקה השייכת לאסתטיקה של הפוסטמודרניזם, שבו הפרודיה מוצאת עצמה ללא ייעוד, משום שהמציאות עצמה, שאותה היא אמורה להלעיג, כבר התפרקה מלכידותה. פרדריק ג'יימסון, פוסטמודרניזם או ההיגיון התרבותי של הקפיטליזם המאוחר, תרגום: ע' גינצבורג-הירש, תל אביב: רסלינג, 2002, עמ' 33–34

 שימושים ודוגמאות
ממוזער|פסטיש של הציור אמריקן גותיק מאת גרנט ווד בפרסומת של RCA רקורדס
יצירות רבות בסוגות מסוימות, במיוחד בפנטזיה, הן במהותן פסטיש. ספרות מעריצים רבה כתובה בפסטיש. דוגמאות ניתן למצוא בסיפורים הרבים המציגים את שרלוק הולמס, שלא נכתבו על ידי ארתור קונאן דויל.

צ'ארלס רוזן תיאר חלק ניכר מיצירותיו של מוצארט כפסטיש של סגנון הבארוק.

הפסטיש החל לתפוס את מקומו גם בקולנוע, בשני העשורים האחרונים, כאשר התחילו לצאת סרטים פוסטמודרניים. הפסטיש תפס חלק נכבד מתרבות הפוסטמודרניזם שעיקריה היו קלילות וגיחוך על השאלות הקיומיות שהציגו במאי המודרניזם. הפסטיש, יחד עם ערבוב הסגנון וצורת הבימוי הקלילה הפכו את הקולנוע הפוסטמודרני לחוויה שלא נראתה כמוה בתולדות הקולנוע. הפסטיש, בקולנוע הפוסטמודרני, משמעותו 'הדבקת' (Paste - Pastich) רעיון המוכר לכל ושימוש בו עד כדי שחיקת הרעיון. יודגש כי מדובר בהדבקה מלאכותית, אחת שלא תראה טבעית ושיהיה ידוע לנו כי הרעיון לקוח ממקום אחר. דוגמאות לפסטיש בקולנוע הפוסטמודרני ניתן למצוא בסרטיו של קוונטין טרנטינו ובסרטיהם של האחים כהן.

הפסטיש בולט גם באדריכלות פוסט-מודרנית, למשל באתרים כמו Piazza D'Italia  בניו אורלינס של האדריכל צ'ארלס מור (). התכנון כולל צירוף גרוטסקי של פיאצה איטלקית, עמודי דקור נאו-קלאסיים ואורות ניאון. דוגמה אחרת היא המלונות של חברת וולט דיסני באורלנדו, פלורידה, שעיצב מייקל גרייבס.

בפסטיש נעשה גם שימוש בפרסומות, שמחקות סגנונות ונושאים פופולריים למטרות שיווק.

 ראו גם 

 פרודיה
 סימולקרה

קישורים חיצוניים



הערות שוליים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:מונחים בקולנוע
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית