ארצות ערב

ארצות עֲרָב או העולם הערבי הן מדינות במזרח התיכון ובצפון אפריקה שבהן רוב התושבים הם ערבים והשפה הערבית היא שפתן הרשמית. רוב מדינות אלה משתייכות לארגון הבין-לאומי הנקרא הליגה הערבית.

על אף הרוב הערבי, במדינות אלה חיים גם תושבים רבים מקבוצות אתניות אחרות, שאינם נחשבים לערבים, בהם ברברים, כורדים, סומלים ונובים.

מאפיינים משותפים
המאפיין המשותף הנרחב ביותר הוא השימוש בשפה הערבית כשפת הדיבור והקריאה העיקרית.

רוב מדינות ערב היו כ-400 שנה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית ואחרי מלחמת העולם הראשונה תחת שלטון קולוניאלי.

דת הרוב בכל מדינות ערב היא האסלאם (כ-95% מכלל העולם הערבי) וקיים מיעוט, של נוצרים ומיעוט דרוזי. יש מדינות בהן מיעוטים שאינם ערבים שיכולים להיות מוסלמים או לא מוסלמים (קופטים, ברברים, כורדים).

 שלטון 
רוב מדינות ערב קיבלו את עצמאותן במחצית השנייה של המאה ה-20, בדרך כלל משלטון קולוניאלי אירופי. המשטרים שכוננו במדינות אלה ריכוזיים מאוד ומבוססים על קבוצות אליטיסטיות. בחלק מהן הונהגו שושלות מלוכה, ובחלק שלטון נשיאותי דיקטטורי. בחלק ממדינות ערב יש חופש פעולה, במידה מסוימת, לאופוזיציה ולעיתונות, למשל: מצרים, קטר, לבנון ותוניסיה. באחרות השלטון מונע פעילות אופוזיציונית ומטיל צנזורה חמורה על העיתונות, למשל: סוריה, ערב הסעודית וסודאן. יתר מדינות ערב נעות בין שני הקטבים האלה. במרביתן לא שורר משטר דמוקרטי מלא במובן המערבי, והניסיונות להנהיג משטר כזה (למשל באלג'יריה בשנות ה-90) לא צלחו. בלבנון, סוריה, עיראק וסודאן שוררים מתחים קשים בין קבוצות שונות באוכלוסייה. בלבנון הונהג הסדר שעל-פיו תפקידי המפתח בשלטון מחולקים בין העמים השונות, כשהחלוקה היא קבועה ומוגדרת היטב. בעיראק מתנהל מאבק כפול – בין הרוב הדובר ערבית למיעוט הכורדי, ובין המיעוט הסוני (שעליו נמנים גם הכורדים) לרוב השיעי.

בשנים 2010–2012 התעורר גל מחאות בעולם הערבי, שכלל כמעט את כל ארצות ערב, בעוצמה משתנה. בחלק מהמדינות הביא גל המחאות למהפכות של ממש ולחילופי שלטון.

 דת 
בכלל מדינות ערב שלטת דת האסלאם כדת המדינה הרשמית – אם כי, באופן מבלבל אך עובדתי - מרבית המדינות המוסלמיות בעולם אינן-ערביות. מתוך 1.4 מיליארד מוסלמים בעולם, מתגוררים במדינות ערב כ-300 מיליון מוסלמים (ועוד כ-28 מיליון לא מוסלמים) כלומר רק כ-20% מכלל המוסלמים בעולם מתגוררים במדינות ערב, כמעט כולם מהפלג הסוני, אם כי כשני שלישים מהעיראקים וכשליש מהלבנונים הם מהפלג השיעי. בחלק ממדינות ערב יש קהילות לא-מוסלמיות גדולות, למשל במצרים (נוצרים קופטים), בלבנון (נוצרים מרונים, דרוזים) ובסודאן (נוצרים, בני דתות מקומיות). בסוריה יש מיעוט גדול השייך לעם העלווי, עם שהתפצלה מהאסלאם השיעי והפכה לדת עצמאית. שליטי סוריה ממשפחת אסד הם עלווים, אם כי עובדה זו מוצנעת בדרך-כלל (הם שינו את החוק כדי שייחשבו למוסלמים שיעים), כדי שלא לעורר סכסוך בין-דתי. בנוסף, עד העלייה ההמונית בסוף שנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 היו קהילות יהודיות בארצות ערביות רבות. מאז יש בחלק מהמדינות הערביות קהילות יהודיות קטנות מאוד המונות בודדים עד מאות אנשים. הקהילות הגדולות ביותר הן במרוקו ובתוניסיה.

 שפה 
מדינות ערב מתאפיינות בכך שבכולן השפה הערבית הספרותית (כלומר השפה המשמשת בכתיבה, בנאומים ובתקשורת האלקטרונית) היא שפה רשמית, המדוברת (או לפחות מובנת) על ידי מרבית האוכלוסייה. ההבדלים בין הגרסאות השונות של הערבית הספרותית הם קלים בלבד, ואינם מפריעים לתקשורת הבין-ערבית. הניבים הערביים המשמשים בדיבור היום-יומי, לעומת זאת, שונים מאוד ממדינה ערבית אחת לאחרת. בנוסף ישנם מיעוטים לשוניים גדולים במדינות ערב כגון, הכורדים בעיראק ובסוריה, והבֶּרְבֶּרים במרוקו, באלג'יריה ובתוניסיה. בתוניסיה, אלג'יריה, מרוקו ולבנון מקובל להשתמש גם בשפה הצרפתית, ובירדן נעשה שימוש נרחב בשפה האנגלית.

הניבים השונים מחולקים לשתי קבוצות עיקריות: "אל משרק" (המזרח) ו"אל-מע'רב" (המערב). חלוקת הניבים לא חופפת לחלוקה המדינית. הניבים המערביים מדוברים מלוב ומערבה והניבים המזרחיים מדוברים בשאר ארצות ערב.

הניב המצרי מובן ברוב מדינות ערב. הסיבה לכך היא היותה של מצרים יצרנית סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה שיוצאו במשך שנים רבות לכל העולם הערבי.

חלוקה 
מיקומן הגאוגרפי של מדינות ערב הוא דרום מערב אסיה ("הסהר הפורה", חצי-האי ערב) וצפון אפריקה (אפריקה שמצפון לסהרה).

על פי המינוח המקובל מחולקות ארצות ערב לחטיבות הבאות:
 אל-משרק (المشرق, ארצות המזרח הערביות) – המדינות סוריה, ירדן, לבנון ועיראק
 אל-מגרב (المغرب, ארצות המערב) – המדינות מצרים, לוב, סודאן, תוניסיה, אלג'יריה, מרוקו ומאוריטניה
 מדינות המפרץ – המדינות כווית, איחוד האמירויות הערביות, ערב הסעודית, בחריין, עומאן וקטר
 תימן

 יבשת אפריקה 
11 מדינות ערב נמצאות ביבשת אפריקה:












 יבשת אסיה 
11 מדינות ערב נמצאות ביבשת אסיה:












 ישויות אוטונומיות למחצה 





 ראו גם 
ערבים
פאן-ערביות
תרבות ערבית
הליגה הערבית
העולם המוסלמי
העולם הנוצרי

לקריאה נוספת
און וינקלר, דמוגרפיה פוליטית במדינות ערב במאה ה-20, האוניברסיטה הפתוחה, 2008

 קישורים חיצוניים 

 מיסט, אתר סיכומי מאמרים ומידע של תלמידי החוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב



  מדינות ערב במאה ה-21 | מצרים וצפון אפריקה | ירדן והפלסטינים | חצי האי ערב | מן הדולה המסורתית אל המדינה המודרנית | כנס אביר, בערוץ האוניברסיטה העברית, דצמבר 2018


הערות שוליים

*
קטגוריה:המזרח התיכון