הודו

שמאל|ממוזער|250px|קטעי וידאו על הודו
רפובליקת הודו (בהינדי: भारत गणराज्य, בליטון : Bhārat Gaṇarājya, נהגה: בּהָרָט גַנְרָאגְ'יַה) המכונה בקיצור הודו היא מדינה בדרום אסיה השולטת על רוב תת-היבשת ההודית. היא מדינה בעלת האוכלוסייה הגדולה ביותר בעולם, עם מעל ל-1.4 מיליארד נפש, הדוברים 424 שפות. רוב ההודים מאמינים בהינדואיזם, הדת השלישית בגודלה בעולם.

הודו היא המדינה השביעית בגודלה בעולם מבחינת שטח. בנוסף, היא אחת מתשע המדינות היחידות בעולם המחזיקות בנשק גרעיני. הודו מחזיקה בצבא השני בגודלו בעולם (אחרי סין), מה שמחשיב אותה למעצמת-על.

המדינה מחולקת לעשרים ושמונה מדינות (שבעצמן מחולקות למחוזות), שבע טריטוריות איחוד, וטריטוריה אחת של בירת המדינה, דלהי. בכל מדינה השלטון נבחר בבחירות מקומיות, בעוד שבטריטוריות האיחוד השלטון ממונה על ידי המדינה. להודו קו חוף ב שאורכו למעלה מ-7,000 קילומטרים, והיא גובלת בפקיסטן במערב; בנפאל, ב ובבהוטן בצפון-מזרח; ובבנגלדש ובמיאנמר במזרח. מלבד מדינות אלה, קרובה הודו למספר מדינות-אי באוקיינוס ההודי: סרי לנקה, האיים המלדיביים ואינדונזיה. כלכלת הודו היא הרביעית בגודלה בעולם, וצומחת בקצב מהיר.

מתוקף היותה כר הצמיחה לתרבות עמק האינדוס ומוקד של דרכי מסחר חשובות ואימפריות גדולות, להודו תפקיד מפתח בהיסטוריה האנושית: ההינדואיזם, הסיקיזם, הבודהיזם והג'ייניזם – מקורן כולם בהודו, וגם האסלאם והנצרות זכו להשפעה נרחבת בתקופות מאוחרות יותר.

ב הייתה הודו קולוניה של האימפריה הבריטית. היא זכתה בעצמאות בשנת 1947, לאחר מאבק ממושך, אלים בחלקו.

אטימולוגיה
המונח "בְּהָרֵט" (), שנזכר הן בשירה ההודית האפית והן בחוקת הודו, הוא שמה של המדינה בשפות הודיות שונות. המונח, שהוא קיצור של השם ההיסטורי בהרטוורשה (Bharatavarsha), ששימש במקור לתיאור אזור בעמק הגנגס, החל לצבור פופולריות במאה ה-19 כשמה הילידי של הודו. עם זאת, עד להכרזת העצמאות של הודו לא הייתה קיימת במהלך ההיסטוריה ישות פוליטית בשם הודו.

"הינדוסטאן" () הוא שם המציין את הודו בפרסית אמצעית. השימוש בו החל בתקופת האימפריה המוגולית והוא בשימוש רב מאז. למונח זה יכולות להיות מספר משמעויות, ולרוב הוא מתייחס לאזור צפון הודו של היום ופקיסטן או להודו כולה. השם "India" (אינדיה), שבו נעשה שימוש באנגלית, מקורו בלטינית אמצעית, שבה זהו מונח המתייחס לדרום אסיה ולאזור שזיהויו אינו ברור בדרום-מזרח אסיה; המונח הלטיני נשאב מהמונח היווני ההלניסטי "Ἰνδία" (אינדיה), שנשאב בתורו מהמונח "הינדוּש" בפרסית עתיקה המציין מחוז מזרחי של האימפריה האחמנית. בסנסקריט מילה דומה במקורה הבלשני, "סינדוּ" (Sindhu), שמשמעותה "נהר", ובעיקר "נהר האינדוס"; בשל כך משמש המונח גם לתיאור אגן הניקוז שבדרום הנהר המיושב בצפיפות.

המונח העברי "הודו", שמקורו ככל הנראה במונח הפרסי הינדוש או במילה בסנסקריט סינדהו, מופיע פעמיים בתנ"ך, במגילת אסתר, בצירוף . במסכת מגילה נחלקים רב ושמואל באשר למיקומה של "הודו" המצוינת בתנ"ך ביחס לכוש, המזוהה עם מזרח אפריקה; אחד מהם סובר כי הן קרובות זו לזו, ולדעת השני הן בשני אזורים שונים של העולם, כפי שמעידה הגאוגרפיה. ככל הנראה הדעה שלפיה הודו וכוש סמוכות זו לזה נבעה מבלבול שרווח בעת העתיקה בין אזורים באתיופיה, בחצי האי ערב ובמזרח התיכון, להודו.

היסטוריה
ממוזער|הקיסר המוגולי האחרון של הינדוסטאן

השרידים העתיקים ביותר של תרבות כתובה שנמצאו בהודו שייכים לתרבות עמק האינדוס (שנחקרה באתרים האראפה ומואנג'ודארו). כתב תרבות האינדוס לא פוענח עד היום אך ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על תרבות מפותחת ביותר שניהלה קשרי מסחר עם מסופוטמיה. עם השנים נעלמה תרבות זו ובתקופת השנים שבין תחילת האלף ה-2 לפנה"ס ועד למחציתה – עלתה והתרחבה התרבות הוודית. בני תרבות זו היו ככל הנראה נוודים שהגיעו לאזור נהר האינדוס (שרובו נמצא בפקיסטן של ימינו) ומשם התפשטו מזרחה אל המישור שבין האינדוס לגנגס (דרכי התפשטותם שנויות במחלוקת וישנם חוקרים הטוענים לרציפות תרבותית לתרבות עמק האינדוס). שבטים אלו כונו Arya וחוקרים העלו סברות שונות (שהתבססו בעיקר על מחקר בלשני) בנוגע למקורם של הארים. דתם של בני תרבות זו הותוותה בריג ודה בשפת הסנסקריט והתפתחה לכדי קאנון דתי שהפך והתגלגל – ברצף היסטורי שהתפרש על פני אלפי השנים הבאות – לגרעין הרעיוני הסמלי של אוסף האמונות שמכונה כיום דת ההינדואיזם.

דת האסלאם הגיעה להודו בתחילת המאה ה-11 עם פלישות המוסלמים וכיבוש עמקי האינדוס והגנגס. עלאא א-דין אל-ח'לג'י משושלת חילג'י שלט על סולטנות דלהי משנת 1296. הוא הרחיב את האימפריה שלו על ידי כיבוש אזורים רבים ביניהם גוג'אראט, רנתמבור, מאוור, מאלווה, ג'אלור, וורנגל, מלבר, מאדוראי וצ'יטורגר. חילג'י היה השליט המוסלמי הראשון שכבש את דרום הודו. אלאודין הרס מקדשים הינדים רבים במהלך מסעותיהם הצבאיים. מקדשים אלה כללו את אלה שבבהילסה (1292), דוואגירי (1295), ביג'פור (1298–1310), סומנת' (1299), ג'אן (1301), צ'ידמבראם (1311) ומאדוראי (1311).

רוב ההודים לא הסכימו לקבל על עצמם את דת האסלאם משום שרעיונותיה ומנהגיה היו שונים לגמרי ממנהגי דת ההינדו שרווחה בהודו באותה תקופה.

עד למאה ה-16, פלישות המוסלמים להודו הפכו לשכיחות. באבור שפלש להודו ב-1526 ייסד את האימפריה המוגולית.

בשנת 1674 נוסדה בדרום הודו האימפריה המראטהית, והיא התקיימה עד 1818, עת נכנעה ל. בחצר השלטון הבריטי רווחה הסברה שהודו היא הטריטוריה החשובה ביותר.

בשנת 1770 מתו כעשרה מיליון בני אדם ברעב המוני בחבל בנגל. רעב זה נגרם בעקבות המעבר לגידול אופיום בשטחים חקלאיים. חברת הודו המזרחית הבריטית כפתה מעבר זה על החקלאים המקומיים, כחלק מן האסטרטגיה לייצא אופיום לסין. המעבר לגידול אופיום הוביל למחסור קטלני במזון עבור האוכלוסייה המקומית. רעב המוני נוסף הכה בחבל זה בשנת 1943 וגרם למותם של כשלושה מיליון בני אדם.

שמאל|ממוזער|250px|מהטמה גנדי, המוכר כאבי האומה ההודית, יחד עם ג'ווהרלל נהרו, לימים ראש הממשלה הראשון של הודו.

מאבקה הארוך של הודו לעצמאות החל רשמית ב-1885, כשנוסד הקונגרס הלאומי ההודי. הקבוצה מצאה מנהיג גדול בדמותו של מהאטמה גנדי. גנדי היה עורך דין שחונך בשיטה הבריטית. הוא השתמש בהפגנות לא אלימות שלהן קרא "סטיאגרה" כדי למחות נגד השלטון הבריטי בהודו. מאמיניו נהגו לשבת ברחובות ללא תנועה, אפילו אם המשטרה הכתה אותם. גאנדי עודד את חסידיו לא לקנות מוצרים בריטיים, ולא לעבוד עבורם. הוא בילה שנים אחדות בכלא ושבת רעב לעיתים קרובות. ב-1919 הצבא הבריטי פתח באש נגד קבוצת הודים שהפגינו באמריטסר וכתוצאה מכך נהרגו 400 איש לא חמושים. אירוע זה נחשב לנקודת המפנה במאבק לעצמאות הודו.

לאחר מלחמת העולם השנייה הכריז המושל הכללי של הודו, הלורד לואי מאונטבאטן, כי השלטון הבריטי על הודו יסתיים ב-14 באוגוסט 1947, אולם הודו תחולק בין מדינה הינדית – הודו, למדינה מוסלמית – פקיסטן; זאת, בניגוד לחזונו של גנדי לחיים משותפים של מוסלמים והינדים בהודו המאוחדת. בגלל אזהרות של אסטרולוגים מפני ביש מזל ביום העצמאות המיועד, הוכרזה עצמאות הודו רק למחרת, 15 באוגוסט 1947, וכך הכריז ראש ממשלת הודו הראשון, ג'ווהרלל נהרו: "בשעת חצות, כשהעולם ינום את שנתו, תתעורר הודו לחיים ולחירות."

בחודש שאחרי החלוקה, התבצעו חילופי אוכלוסין רוויי דמים בין שתי המדינות החדשות. היה זה טרנספר של 4 מיליון הינדים ומוסלמים שהעבירו את ביתם לצד השני של הגבול. במהומות בין הינדים ומוסלמים שאירעו בעקבות אירוע זה נהרגו כחצי מיליון אנשים. על ידי שביתות רעב הצליח גאנדי לגרום להפסקת המהומות בכלכותה ובדלהי, אך ב-1948 הוא נרצח על ידי קנאי הינדי, שחשב שגאנדי נוקט בקו רך מדיי כלפי המוסלמים.

מאז הכרזת העצמאות של שתי המדינות, נותרו מספר אזורים במחלוקת בין המדינות, כשהגדול שבהם הוא חבל קשמיר, בו נסיך הינדי ששלט באוכלוסייה מוסלמית החליט כי מדינתו תצטרף להודו ולא לפקיסטן. ימים ספורים לאחר הכרזת העצמאות, החלה מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה שנמשכה מ־1947 ועד 1949, ושנסבה סביב עתיד החבל. הפסקת האש בסוף הלחימה הותירה בידי הודו שני שלישים מהשטח. גם ב-1965 וב-1971 אירעו מלחמות בין המדינות שמרכזן חבל קשמיר. אף על פי שפקיסטן הפסידה ברוב הקרבות, גורל האזור טרם הוכרע, ועדיין מתרחשים באזור פיגועי טרור וסכסוכי גבול מקומיים בין הצבאות. מצב זה גורם לאי יציבות מתמדת בין הודו לפקיסטן, והחל מסוף שנות ה-90 של המאה העשרים, אף הוביל למרוץ חימוש גרעיני בין שתי המדינות. במקביל לכך, האו"ם ניסה כמה פעמים ליישב את הסכסוך בדרכי שלום.

החל מהכרזת העצמאות של הודו ועד שנת 2014, שלטה בה מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, מפלגתם של ג'ווהרלל נהרו ומהטמה גנדי, תחילה בראשותו של נהרו ואחר כך של בתו אינדירה גנדי ושל נכדו רג'יב גנדי, חוץ מאשר בשתי תקופות קצרות בשנות ה-70 וה-80 של המאה העשרים.

ראש הממשלה נהרו משל במדינה עד למותו ב־1964. תחת נהרו נקטה המדינה מדיניות של התרחבות תעשייתית המבוססת על תעשייה כבדה ושיושמה באמצעות סדרה של תוכניות חומש. מדיניות החוץ של נהרו הדגישה את הנייטרליות, והודו נעשתה לחברה מובילה במדינות הבלתי-מזדהות.

בשנות ה-90 של המאה העשרים עברה הודו מהלך של ליברליזציה ורפורמה כלכלית, שפתחה את הכלכלה ההודית לסחר והשקעות בין-לאומיות. בנוסף לכך הפוליטיקה הפנימית של הודו עוצבה מחדש, כשמפלגת הקונגרס נחלשה ומפלגות מקומיות תפסו חלק גדול יותר בפוליטיקה המקומית והלאומית.

בשנת 2014 עלתה לשלטון מפלגת העם ההודית בראשותו של נרנדרה מודי.

פוליטיקה

בהתאם לחוקתה, הודו היא "רפובליקה ריבונית, סוציאליסטית, חילונית ודמוקרטית". בדומה לארצות הברית, להודו צורת ממשל פדרלית. עם זאת, לממשל המרכזי בהודו כוח רב יותר מאשר למדינות המרכיבות את הודו, והממשל המרכזי עוצב על פי הדגם הבריטי. הממשל המרכזי יכול לפטר ממשלות של מדינות במקרה שאף מפלגה אינה מסוגלת להקים ממשלה בראשותה, או בהתקיים סעיפים מסוימים המוגדרים בחוקה. כן יש ביכולתו של הממשל המרכזי להטיל על מדינה שלטון פדרלי ישיר, הידוע כשלטון הנשיא.

הממשלה מפעילה כוחות מנהליים נרחבים בשם הנשיא, אשר תפקידיו הם במידה רבה טקסיים. הנשיא וסגנו נבחרים באופן בלתי ישיר אחת ל־5 שנים, הנשיא על ידי חבר אלקטורים הכולל את חברי שני בתי הפרלמנט ההודי, כל חברי האספות המחוקקות של מדינות הודו וחברי הפרלמנטים של דלהי ופונדיצ'רי. סגן הנשיא, שנבחר על ידי חברי שני בתי הפרלמנט ההודי, מתמנה לנשיא במקרה של מוות או התפטרות של הנשיא המכהן.

הפרלמנט ההודי (הידוע בשמו סנסאד) מורכב משני בתים: הבית העליון – רג'יה סבהה (מועצת המדינות) והבית התחתון – לוק סבהה (בית העם). בדומה לנהוג ב, הבית התחתון הוא העיקרי וממשלת הודו מקבלת את האמון ממנו.
שמאל|ממוזער|250px|משרדי הימייה בניו דלהי, בין בית ראש הממשלה למשרד הביטחון. העמודים עם האוניות בראשם מציינים את ארבע האומות בחבר העמים: אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וקנדה
הכוח הביצועי הלאומי מרוכז בידי מועצת שרים (ממשלת הודו), המונהגת על ידי ראש ממשלת הודו. בדומה לנהוג בישראל, הנשיא ממנה לתפקיד ראש הממשלה את האדם שהוצע לכך על ידי מרבית חברי הלוק סבהה. רוב זה ניתן להשיג הן על ידי מפלגה שזכתה ברוב מוחלט והן על ידי צירוף של סיעות בפרלמנט ההודי. לאחר מכן, מתייעץ הנשיא עם ראש הממשלה ובסוף התהליך ממנה שרים הכפופים לראש הממשלה. בפועל, אין לנשיא שום שיקול דעת את מי למנות לראש הממשלה, חוץ מאשר במצבים בהם שום מפלגה או צירוף מפלגות אינם מהווים רוב מוחלט בלוק סבהה. מרגע מינוי ראש הממשלה, אין לנשיא כל שיקול דעת בנוגע לכל עניין אחר, לרבות מינוי שרים. אולם כל החלטות הממשל המרכזי כוללות את שמו באופן סמלי.

מהקמת הודו ועד לשנות התשעים הודו נשלטה במרבית הזמן על ידי הקונגרס הלאומי ההודי ובני משפחת נהרו-גנדי (ג'ווהרלל נהרו, אינדירה גנדי, רג'יב גנדי) אך משלהי שנות התשעים רוב הזמן מפלגת העם ההודית הייתה בשלטון.

 יחסי חוץ 
בתקופת המלחמה הקרה הצהירה הודו על מדיניות אי הזדהות ונמנעה מלבחור צד באופן מובהק. לצד זאת, כן הושפעה הודו מברית המועצות כמודל סוציאליסטי, ואף קיבלה ממנה סיוע צבאי ודיפלומטי במספר מקרים. זיקה זו בין המדינות נשמרה גם אחרי תום המלחמה הקרה.

התחזקותה של הרפובליקה העממית של סין כמעצמה עולמית בכלל, ובפרט מעצמה אזורית סמוכה להודו, הפכה את סין לאחד האתגרים הדיפלומטיים המשמעותיים של הודו, והיריבות בין המדינות גברה. על רקע זה, ועל רקע פעילות הדרגתית של ארצות הברית לכונן חזיתות דיפלומטיות כנגד סין, ב התחזק שיתוף הפעולה של הודו עם ארצות הברית, גם בפן הכלכלי וגם בפן האסטרטגי. אף עוד קודם לכן הצטרפה הודו לברית האזורית שקידמה ארצות הברית, הברית לדיאלוג ביטחוני רב-צדדי, בה משתפות פעולה גם יפן ואוסטרליה אל מול האתגרים שמציבה סין.

בספטמבר 2023 פורסם כי ממשלתו של נרנדרה מודי מתכננת להחליף את שם המדינה באנגלית מ"אינדיה" ל"בהרט". חברי ממשלה התבטאו כי שינוי השם אמור להוות שחרור מהכבלים הקולוניאליסטיים של המדינה.

נוסף על כך, משמשת הודו כמדינה משקיפה בליגה הערבית.

 הממשלה 
הודו היא פדרציה ודמוקרטיה פרלמנטרית. חוקת הודו מגדירה את עקרונות המשטר ואת המבנה, הסמכויות, החובות ואופני הפעולה של מוסדות השלטון במדינה.

ממשלת הודו מורכבת משלוש רשויות:
 הרשות המחוקקת – נשלטת בידי הפרלמנט ההודי, המורכב מלוק סבהה (הבית התחתון) ומרג'יה סבהה (הבית העליון).
 הרשות השופטת – נשלטת בידי בית המשפט העליון של הודו. זהו בית המשפט האחרון לערעורים עבור כל התיקים האזרחיים והפליליים בהודו. בנוסף הוא גם מחזיק סמכות לביקורת שיפוטית.
 הרשות המבצעת – נשיא הודו הוא ראש המדינה, אך הוא נבחר על ידי נבחרים ובדרך עקיפה. ראש ממשלת הודו הוא העומד בראש רשות זו וגם מחזיק ברוב כוחה. ראש הממשלה נבחר על ידי מפלגות וסיעות שמצליחות ליצור קואליציה.

 ביטחון ופשיעה 
 אלימות מינית 
על פי מידע רשמי, בשנת 2022 אירעו בהודו 31,516 מקרי אונס מדווחים, 86 בממוצע ליום.

מדינות הפדרציה 

הודו היא פדרציה בת 28 מדינות, 7 טריטוריות איחוד, וטריטוריה אחת של בירת המדינה – דלהי. לכל מדינה יש בית מחוקקים, ממשלה נבחרת בראשות ראש השרים, ומערכת משפט עצמאית, אך מושל המדינה ממונה על ידי נשיא הודו. טריטוריות האיחוד נשלטת על ידי מנהלן הממונה על ידי ממשלת הודו. בתי המחוקקים של כמה מהמדינות מורכבים משני בתים, אך רובן הן בעלות בית מחוקקים חד-ביתי.

גבולות המדינות עברו שינויים רבים במהלך קיומן, הגדול שבהם ב-1956, כשגבולות מרבית המדינות שונו מגבולות שהתבססו על חלוקות היסוטריות שהתקיימו בימי הראג' הבריטי לחלוקה מבוססת לשונות.

כלכלה

ממוזער|ילדים אורגים שטיחים בג'איפור
מאז הכרזת העצמאות נקט הממשל ההודי גישה סוציאליסטית הכוללת שליטה ריכוזית ממשלתית ובקרה על היוזמה החופשית, בין היתר בשל תלותה הכלכלית בברית המועצות. התפרקות הגוש המזרחי בראשית שנות ה-90, הביאה לתהליך ליברליזציה בהודו, שהפחיתה את הבקרה הממשלתית על השקעות חוץ במקביל להפרטה של חברות, בעיקר אלו שהיו בשליטת מדינות הודו.

נכון ל-2014 התמ"ג ההודי הוא הרביעי בעולם (אחרי האיחוד האירופי, סין וארצות הברית) במונחי שווי כוח הקנייה, וה-9 בעולם במונחים נומינליים. למרות זאת ההכנסה השנתית לנפש היא רק כ-1,688 דולר (כ-6,209 דולר במונחי שווי כוח הקנייה) ו-37% מהאוכלוסייה מצויים מתחת לקו העוני. כוח העבודה ההודי מונה כמעט חצי מיליארד נפש. הודו נמנית עם מדינות ה-BRICs, קרי ארבע הכלכלות המתפתחות הגדולות בעולם בשנות ה-2000. צמיחת התמ"ג ההודי בשנים 2006–2007 הייתה מהגבוהות בעולם – למעלה מ-9% לשנה, אך ירדה במעט כתוצאה מהמשבר הכלכלי העולמי של השנים 2008–2010, לכ-7% לשנה. האינפלציה עלתה למעלה מ-9%. משקיעים זרים מבצעים יותר ויותר השקעות בכלכלה הצומחת של הודו ובשוק המניות שלה.

ממוזער|אומנות הודית נמכרת על ידי ילדים

נכון ל-2008 יש בהודו כולה למעלה ממיליון משפחות שהכנסתן עולה על 100,000 דולר לשנה, ו-27 מיליארדרים, ביניהם לאקשמי מיטאל ומוקש אמבאני, הנמנים, על פי פורבס, עם עשרת עשירי תבל בשנת 2009. בשנת 2013 עלה מספר המיליארדרים בהודו ל-55 (בהשוואה ל-37 בבריטניה ו-22 ביפן).

המטבע ההודי הוא הרופי ההודי והוא מתחלק למאה פאייסה. נכון לדצמבר 2025 דולר אמריקני אחד שווה 89.85 רופי הודי.

ענף השירותים אחראי לכ-57% מהתמ"ג ומעסיק כ-34% מכוח העבודה בהודו. הודו מהווה יעד מרכזי למיקור חוץ של חברות רבות בעולם בתחום תכנות המחשבים ומוקדי שירות בשפה האנגלית. לחברות טכנולוגיה בין-לאומיות רבות, כמו יבמ, יש מרכזים גדולים בהודו כמו גם לחברות טכנולוגיה ישראליות כגון אמדוקס ונס טכנולוגיות. להודו שני בסיסים מדעיים באנטארקטיקה – מאיטרי ודקשין גנגוטרי.
תעשיות אחראיות לכ-28% מהתמ"ג ומעסיקות כ-14% מכוח העבודה בהודו. בין התעשיות העיקריות: טקסטיל, רכב, מכונות וכימיקלים.
החקלאות אחראית לכ-28% מהתמ"ג ומעסיקה למעלה ממחצית כוח העבודה בהודו. כשני שלישים משטחה של הודו ראויים לעיבוד חקלאי. למרות מודרניזציה של החקלאות והכנסת ציוד ממוכן עדיין כשני שלישים מהעובדים עובדים בחקלאות. הודו מספקת את צרכיה ברוב המוצרים החקלאיים ומייצאת מוצרים חקלאיים שונים (כגון תה, אורז בסמטי, תבלינים).

תיירות בהודו
ממוזער|תיירים אמריקנים בדרג'ילינג, 1912
ממוזער|תיירים ישראלים ברישיקש, 2005
הודו מהווה מוקד תיירות עולמי בשל העושר והגיוון הרב של תרבותה, אוכלוסייתה ונופיה. קסמי המזרח משכו במשך אלפי שנים מבקרים לתת היבשת. אחד ממקורות המידע על הודו בימים עברו הוא כתביו של אבן בטוטה, שביקר בהודו במאה ה-14.

בשנת 2017 ביקרו בהודו כ-10 מיליון תיירים זרים. הגידול בתיירות גבוה, ועמד על כ-14%. באותה שנה נמנו גם למעלה מ-1,650 מיליון ביקורים של תיירים פנימיים. ההכנסות במט"ח מענף התיירות עמדו על כ-27 מיליארד דולרים. המספר הרב ביותר של תיירים זרים מגיעים מארצות הברית ומבריטניה.

חמש המדינות המתוירות ביותר הן אנדרה פרדש, אוטר פרדש, מהאראשטרה, דלהי וראג'סטאן. מדינות נוספות שמושכות תיירים רבים הן קרנטקה, טאמיל נאדו, קראלה וגואה. הרי ההימאלאיה בצפון וחופי הים הטרופיים בדרום, מהווים מוקד משיכה למטיילים, לצד הדתות העתיקות, טכניקות היוגה והמדיטציה, וכן האמנות והארכיטקטורה העשירה שמציעה הודו.

אחד ממוקדי התיירות הבולטים בהודו הוא הטאג' מהאל שבעיר אגרה, מצבת האהבה שבנה הקיסר שאה ג'האן לזכר אשתו מומתאז מהאל. באתר, שהוכרז כאחד משבעת פלאי תבל החדשים, מבקרים מדי שנה יותר מ-3 מיליון בני אדם.

על פי החוק ההודי, תיירים המחזיקים באשרת כניסה למטרות טיול מנועים מלעסוק בכל פעילות פוליטית. בהתאם לכך בתחילת שנת 2026, ויזות התייר של בני זוג מבריטניה בוטלו וניתן להם צו עזיבה מיידי, לאחר שהדביקו בעיירה פושקר סטיקרים עם קריאות לחרם על ישראל ולשחרור פלסטין (Free Palestine).

גאוגרפיה

הודו נמצאת בדרום אסיה, שטחה 3,287,590 קמ"ר, שוכנת על רוב תת-היבשת ההודית. תת-היבשת היא חצי אי המוקף משלושת עבריו באוקיינוס ההודי, ונמצא על הלוח ההודי, שהוא חלק מהלוח הטקטוני ההודי-אוסטרלי. הודו גובלת יבשתית בפקיסטן, סין, בנגלדש, מיאנמר, נפאל, ובהוטן.

הודו מחולקת לאזורים הבאים: הרי ההימלאיה, שפלות הנהרות הגדולים, מדבר טהאר ורמת דקאן.

בירת הודו היא ניו דלהי. ערים חשובות נוספות: קולקטה (לשעבר כלכותה), מומבאי (לשעבר בומביי), צ'נאי (לשעבר מדרס), בנגלורו, אחמדאבאד, היידראבאד, קאנפור, נאגפור, פונה, לאקנאו, אגרה ווארנאסי.

בשנת 2023 נחנכה מערכת קווי שיט הנהרות הארוך בעולם על גנגס.

אקלים
האקלים במרבית שטחה של הודו הוא מונסוני. יש שלוש עונות עקריות בהודו: עונה שחונה וקרה יחסית (אוקטובר עד פברואר), עונה שחונה וחמה (פברואר עד יוני), ועונה גשומה וחמה (יוני עד ספטמבר) בה יורדים גשמי המונסון, הגורמים לעיתים קרובות להצפות ולאובדן בנפש וברכוש. עם זאת, בין חלקי הודו, ניכר הבדל רב בכמויות המשקעים: בעיר צ'רפונג'י הסמוכה לגבול בנגלדש נמדדה כמות של 24,555 מ"מ לשנת 1995 (שיא עולמי) ובמדבר טהאר יורדים 100–500 מ"מ לשנה.

דמוגרפיה

ממוזער|ילידי צפון הודו, 1907
ממוזער|משפחה בג'הרקאנד, 1963

בסקר אוכלוסין שנערך בהודו ב-2011 מנתה אוכלוסיית הודו מעל 1.2 מיליארד תושבים, ועמדה במקום השני בעולם (אחרי סין) בגודל האוכלוסייה. לפי נתוני הבנק העולמי, מנתה אוכלוסיית הודו ב-2023 מעל 1.4 מיליארד תושבים.
תוחלת החיים במדינה היא 72 שנים (70.5 שנים לגבר ו-73.6 שנים לאישה). שיעור הפריון הוא 2 צאצאים לאישה.

אוכלוסיות פליטים בערים
 ממוזער|250px|פליטים במחנה קינגסוויי  בדלהי ממוזער|290px|פליטים בפרוז שאה קוטלה  בדלהי

מדינות
+ טבלת מדינות הודו, ממוינת לפי כמות האוכלוסייה:מדינהמפהאזורעיר בירהשנת הקמהאוכלוסייה (2011)שטח (קמ"ר)26 אוטר פרדשמרכז|50pxמרכזלאקנאו1950199,812,341243,28627 אוטראקהאנדמרכז|50pxמרכזדהראדון200010,086,29253,48319 אודישהמרכז|50pxמזרחבובנשוואר195041,974,218155,8201 אנדרה פרדשמרכז|50pxדרוםהיידראבד195349,506,799160,2053 אסאםמרכז|50pxצפון-מזרחדיספור195031,205,57678,5502 ארונאצ'ל פרדשמרכז|50pxצפון-מזרחאיטנגאר19871,383,72783,7434 ביהרמרכז|50pxמזרחפטנה1960104,099,45294,16310 ג'הרקאנדמרכז|50pxמזרחראנצ'י200032,988,13474,6776 גואהמרכז|50pxמערבפאנאג'י19871,458,5453,7027 גוג'ראטמרכז|50pxמערבגנדינגאר196060,439,692196,0249 הימאצ'ל פרדשמרכז|50pxצפוןשימלה19716,864,60255,6738 הריאנהמרכז|50pxצפוןצ'אנדיגאר196625,351,46244,21223 טאמיל נאדומרכז|50pxדרוםצ'נאי195072,147,030130,05824 טלנגנהמרכז|50pxדרוםהיידראבד201435,193,978114,84025 טריפורהמרכז|50pxצפון-מזרחאגרטלה19723,673,91710,49213 מאדהיה פרדשמרכז|50pxמרכזבופאל195672,626,809308,25216 מגהלאיהמרכז|50pxצפון-מזרחשילונג19722,966,88922,72014 מהאראשטרהמרכז|50pxמערבמומבאי1960112,374,333307,71317 מיזוראםמרכז|50pxצפון-מזרחאייזול19871,097,20621,08115 מניפורמרכז|50pxצפון-מזרחאימפאל19722,855,79422,34728 מערב בנגלמרכז|50pxמזרחקולקטה195091,276,11588,75218 נאגאלנדמרכז|50pxצפון-מזרחקוהימה19631,978,50216,57922 סיקיםמרכז|50pxצפון-מזרחגנגטוק1975610,5777,09620 פנג'אבמרכז|50pxצפוןצ'אנדיגאר196627,743,33850,3625 צ'האטיסגארמרכז|50pxמרכזראיפור 200025,545,198135,19412 קרלהמרכז|50pxדרוםטריוונדרום195633,406,06138,86311 קרנאטקהמרכז|50pxדרוםבנגלורו195661,095,297191,79121 ראג'סטאןמרכז|50pxצפוןג'איפור195668,548,437342,269

טריטוריות איחוד
+ טבלת טריטוריות הודו, ממוינת לפי כמות האוכלוסייה: טריטוריית איחוד מפה עיר בירה אוכלוסייה (2011) שטח (קמ"ר)A איי אנדמן וניקוברמרכז|50pxפורט בלייר380,5818,249Dג'אמו וקשמירמרכז|50pxסרינגאר, ג'אמו12,258,43342,241C דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיומרכז|50pxדאמאן586,956603G דלהימרכז|50pxניו דלהי16,787,9411,490Eלדאקמרכז|50pxלה274,28959,146F לקשאדוויפמרכז|50pxקאוואראטי64,47332H פודוצ'רימרכז|50pxפודוצ'רי1,247,953492B צ'אנדיגארמרכז|50pxצ'אנדיגאר1,055,450114

דת
ממוזער|אסלאם בהודו
הגיוון הדתי בהודו הוא רב, והודים רבים לא רואים סתירה בין חלק מהדתות השונות המתקיימות בה, לכן לדוגמה בודהיסטים רבים בהודו רואים את עצמם גם כהינדואים.

קבוצת הדתות הנפוצה ביותר היא ההינדואיזם על כל זרמיו וכתותיו, שאליהם משתייכת 80.4% מהאוכלוסייה. בהודו מיעוט מוסלמי גדול, המונה כ־13.4% מהאוכלוסייה. בנוסף קיימות במדינה גם הנצרות (2.3%), סיקיזם (1.9%), בודהיזם (1.5%), ג'ייניזם (0.5%), זורואסטרים, בהאים ומאמינים בדתות עממיות. בהודו היו בעבר קהילות יהודיות, בעיקר במהאראשטרה, שם ישבה קהילת "בני ישראל" וקהילת היהודים העיראקיים. בקוצ'ין היו מספר קהילות – בעיקר המלברים והפארדסים. אחרי 1948 עלו רוב הקהילות היהודית לישראל, וכיום נשארו במדינה אלפים בודדים של יהודים.

הינדואיזם
ממוזער|אילה 
לדת ההינדואית השפעה מכריעה על אורח החיים והתרבות בהודו. השפעה רבה ניכרת לשיטת המעמדות (קאסטות). בשיטה זו מתחלקים האנשים לארבע "וארנות" – צבעים, המייצגים כל אחד מעמד שונה, בעל זכויות וחובות משלו. חלוקה נוספת מקבילה ל"וארנות" היא מערכת ה"ג'אטים" – מקצועות, המחלקים את האנשים לבעלי מקצועות שונים, כיום יש כ-3,000 ג'אטים שונים בחברה ההינדואית.

הווארנה העליונה היא "הווארנה הלבנה" וארנת הברהמינים, המנהיגים הרוחניים ופרשני כתבי הקודש ה"ודות". הווארנה השנייה היא "הווארנה האדומה" וארנת הקשטריה – מלכים שליטים ולוחמים. הווארנה השלישית היא "הווארנה החומה" – וארנת הואישיה, הכוללת את הסוחרים, החקלאים ובעלי המלאכה ולבסוף – "הווארנה השחורה" וארנת "השודרה", מעמד המשרתים והעבדים. מתחת ומחוץ למערכת הווארנות, נמצאים ה"דלית" המכונים לעיתים "האסורים במגע" (אנגלית: untouchables), שהם חסרי צבע ומעמד ונחשבים ל"טמאים". בני המעמדות הנמוכים, הטמאים ואנשי השבטים עובדים לרוב בעבודות הבזויות, וסובלים השפלות מצד ההודים האחרים.

האלים הראשיים בהינדואיזם הם: ברהמה, שהוא בורא העולם, וישנו – משמר היקום, שיווה – כוח ההרס שבעולם וכן האלה האם מהאדווי, שנמצאת בקאלי, פרואוטי, לקשמי דורגה ועוד. לפי האמונה ההינדואית מרבית החיות קדושות ובראשן הפרה, ואין לפגוע בה או לאכול מבשרה שכן היא נחשבת לאם מקיימת ומזינה.
ההינדואיזם, כמו מרבית דתות המזרח, כולל אמונה בגלגול נשמות. לפי האמונה ההינדואית, נשמתו של אדם עוברת גלגולים שונים ולא מוצאת מנוח, עד שהיא מתמזגת עם הברהמן ואין היא צריכה לעבור גלגולים נוספים.

יהדות הודו

ממוזער|משפחה יהודית במומבאי

יהודי הודו מונים כיום כ-3,000 איש בלבד (כמחציתם במומבאי, כ-1,500 בטהנה, 300 בפונה, ורק עשרות בודדות בקוצ'ין, כלכתא וניו דלהי); עד לפני מספר עשורים מנו יהודי הודו כ-30 אלף נפש.

המקצועות המסורתיים של יהודי הודו היו בתעשיית השמן, בהמשך עברו לתעשייה קלה ואז הצטרפו לכוחות הביטחון והממשלה ואף הגיעו לעמדות גבוהות. יהודי הודו השתתפו בתנועת השחרור של המדינה, וכשקמה מדינת ישראל בשנת 1948 יהודי הודו עלו אליה בהמוניהם.

הקהילה היהודית במומבאי נעזרת בגופים המנסים לסייע לה ולתמוך בה בהמשך דרכה, כגון הג'וינט, הסוכנות היהודית, אורט, אגודת חזון אליהו, וחב"ד הפעילים במקום גם עם ישראלים ותיירים ממקומות שונים בעולם.

כמו כן קיימות קהילות יהודיות במדינות מיזורם ומאניפור שבצפון מזרח הודו.

תרבות

 השכלה וחינוך 
 300px|ממוזער| בדרג'ילינג, 1888 ממוזער|270px|מורה מלמדת ילדות, 1887-1890

קולנוע, טלוויזיה ומוזיקה
ממוזער|נשים וילדות הודיות בסרט "מירה" 
ממוזער|גברים הודים מנגנים על דאקים  (כלי נגינה ממברנופוני הודי)

הקולנוע ההודי הוא בין המפותחים בעולם, והיקף תעשיית הסרטים בהודו עצום: הודו מייצרת כ-900 סרטים בשנה, יותר מכל ארץ אחרת בעולם, אף יותר מהוליווד שמייצרת סה"כ כ-300 סרטים בשנה. מרכז תעשיית הסרטים נמצא בעיר מומבאי, וזכה לכינוי "בוליווד". הסרט ההודי הראשון הופק בשנת 1913 על ידי מי שנחשב לאבי הקולנוע ההודי, גובינד פאלק (Govind Palke).

רוב הסרטים ההודיים מרצים את העדפות הקהל בשילוב של פעולה, רומנטיקה, מוזיקה ומאבק אלוהי כנגד הרוע. סרט מסוג זה נקרא מסאלה, כפי שמסאלה היא שילוב של תבלינים הודיים. המוזיקה היא חלק מרכזי ברוב הסרטים, ולעיתים רבות שירי הסרט הופכים לשירי הפופ הפופולריים במדינה. הסרטים מוקלטים ב-2 או 3 שפות כדי להבטיח לעצמם קהל רב.

בהודו עשרות ערוצי טלוויזיה, שרבים מהם משודרים בכל רחבי העולם.

המטבח ההודי
ימין|ממוזער|קינוח הודי

מאחר שהודו היא בעצם תת יבשת, קשה לדבר על מטבח הודי אופייני, היות שיש הבדלים משמעותיים בין האוכל המקובל בדרום לבין האוכל המקובל בצפון, בין מה שאוכלים הינדים לבין מה שאוכלים מוסלמים, והבדלים נוספים.

ככלל, אוכל הודי מתבסס על מאכלי קטניות וירקות שלידם מוגש לחם או אורז או שניהם, והאוכל מתובל בג'ינג'ר, שום, בצל, הל, כורכום, כוסברה, כמון, עלי עץ הקארי, קינמון, תערובות גאראם מסאלה (תערובת המורכבת ממספר תבלינים) ועוד.

במקרים רבים מוגש האוכל על צלחת טאלי.

 סמלים לאומיים 
ימין|ממוזער|סמל הודו

+ הסמלים הלאומיים של הודו: החיה הלאומית: פיל אסייתי 100px חיית המורשת הלאומית: טיגריס 100px היונק המימי הלאומי: נהרתן הגנגס 100px הזוחל הלאומי: רב פתן מלכותי 100px יונק המורשת הלאומי: לנגור אפור 100px הציפור הלאומית: טווס הודי 100px העץ הלאומי: פיקוס בנגלי 100px הפרח הלאומי: Nelumbo nucifera 100px הפרי הלאומי: מנגו 100px המקדש הלאומי: מקדש אקשרדם 100px הנהר הלאומי: נהר הגנגס 100px ההר הלאומי: נאנדה דווי 100px

ראו גם
 צבא הודו
 רכבות בהודו
 הודים

 לקריאה נוספת 
 עזריאל קרליבך, הודו - יומן דרכים, הוצאת עיינות, 1956 (ספרית מעריב, 1986; כתר הוצאה לאור, 2014).
 טינה רוזנברג, המלאכיות של הודו – נשים מכת הטמאים בהודו מיילדות תינוקות, מרפאות מחלות ומצילות חיים, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 127, דצמבר 2008
 שרה קורבט, מהמרים על המונסון – חקלאים נואשים בהודו יוצרים באתים ובמעדרים מציאות חדשה בשטח, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 138, נובמבר 2009
 ג'ון לנקסטר, נוודים אבודים, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 141, פברואר 2010

 קישורים חיצוניים 



 ציטוטים מהספר: "מקורות המסורת ההודית" – אתר ויקיציטוט


 מדריך הודו, באתר של צור שיזף
 מדריך למטייל בהודו, באתר של למטייל





 מפה אינטראקטיבית של הודו בעברית , אתר "זזנו"



  - פרק על ההיסטוריה שהובילה להקמת הודו בפודקאסט "מינהר הזמן"





 מפות עתיקות של הודו  מאוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית

 ביאורים 

הערות שוליים

*
קטגוריה:תת-היבשת ההודית
קטגוריה:מדינות העולם
קטגוריה:פדרציות
קטגוריה:מדינות אסיה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות אנגלית
קטגוריה:מדינות המחזיקות בנושאת מטוסים
קטגוריה:מדינות שבהן עיר הבירה איננה העיר עם האוכלוסייה הגדולה ביותר
קטגוריה:חברות ה-G20
קטגוריה:מדינות החברות בחבר העמים הבריטי
קטגוריה:רפובליקות פדרליות
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1947
קטגוריה:מדינות בעלות נשק גרעיני