נבל הכרמלי

נָבָל הַכַּרְמְלִי הוא דמות מקראית המופיע ב, פרק המפריד בין שני תיאורי בריחתו של דוד הצעיר מפני שאול המלך. דמות זו כשמה כן היא – עשיר נהנתן, נצלן וקמצן. ישנו פירוש האומר שמשמעות השם הוא אציל או מיוחס כמשמעות השם נביל הרווח אצל הערבים.האנציקלופדיה עולם התנ"ך. שמואל א' עמ 198.
250px|ממוזער|שמאל|אביגיל מטפלת בנבל. ציור משנת 1380
שמאל|ממוזער|250px|תל מעון בדרום הר חברון, שם שכנה מעון המקראית, עיר מוצאו של נבל הכרמלי
שמאל|ממוזער|250px|ח'רבת כרמל בדרום הר חברון, שם שכנה  כרמל המקראית, העיר בה ישב נבל

דמותו ושמו
לפי מדרש חז"ל: , היפוך האותיות בין השם לבן ונבל מסמל את אופיים הדומה: לבן היה רמאי ורימה את יעקב שיתחתן עם שתי בנותיו לאה ורחל, ובנוסף שיעבוד אצלו 14 שנה כדי להרוויח זאת. גם נבל רימה את דוד ואנשיו.

תיאור דמות נבל הכרמלי אינו נפתח בשמו, אלא בהצגת עושרו ורכושו: . התנהגותו ואופיו של נבל תואמות לאסוציאציות המתלוות לשמו . בפיה של אביגיל אשתו ישנו מדרש שם לבעלה: .

משחק נוסף על שמו הוא הדמיון בין נָבָל לנֵבֶל יָיִן:

מן השיחה של נבל ואביגיל ניתן להסיק כי יחסיהם היו טובים אף על פי שכעסה עליו מפני יחסו לדוד.

שתי הערים בהן ישב נבל, כרמל ומעון, מקומן בדרום הר חברון, ושמותיהן השתמרו עד ימינו (ח'רבת כרמל וח'רבת מעין).

נבל ודוד

כאשר שלח אליו דוד את נעריו, שיבקשו ממנו מעט אוכל כשכר טרחה על שאנשיו שמרו על שדותיו וצאנו מפני שודדים וגנבים, ומפני ביזה של הרכוש, הוא שילח אותם מעליו במילים: 

נבל, מתוך גאווה וקמצנות, אינו רוצה להעניק לדוד ואינו מוכן לקבל הוראות ממנו. הוא אינו מעלה על דעתו שצפויה לו סכנה מדוד "נבל עשיר הוא ושוטה, ושעה שהוא מתנהג כשומר על רכושו הריהו למעשה מפקיר אותו". דוד כועס על כפיות הטובה, ומחליט בתגובה להרוג את נבל וכל הגברים באנשי ביתו. הוא יוצא עם ארבע מאות מאנשיו לעבר בית נבל.

דוד נחשב באותה תקופה מורד בממלכת שאול, וכמי שמנהיג כוחות חמושים, שהיו אולי מסוכנים במדבר. על כן נבל, שאולי היה מנאמני שאול, לא בטח בו או לא חיבב אותו במיוחד.

נבל היה בעצם עושק שכירים מפני שניצל את שירותם של אנשי דוד ולא שילם להם או נתן להם שום סוג של תמורה על כך. למרות זאת, דבר זה לא גורר עונש של מוות, למרות שכך אמר דוד: 

לאחר תחינות אביגיל ותשורתה לדוד, מסכים דוד שלא להגיב על כפיות הטובה של נבל ומוותר על תוכניתו להרוג את כולם. כשחוזרת אביגיל לביתה אל נבל, נערך בביתו משתה "כְּמִשְׁתֵּה הַמֶּלֶךְ" (). אביגיל מספרת לו שנתנה מרכושו לדוד ואנשיו ועקב כך לוקה נבל בלבו, שוכב 10 ימים ללא הכרה, ומת.

תיאור מותו ציורי במיוחד: כשהוא מתפכח מיינו מספרת לו אביגיל מה שאירע:

לפי ה, מת נבל בט' בסיוון.

לפי חלק מפרשני חז"ל, אביגיל ניסתה מלכתחילה להיות עם דוד ולהוציא את נבל מהתמונה, שכן אמרה לדוד "וזכרת את אמתך", ודבר זה יכול להיות קשור למניפולציה שתכננה מלכתחילה.

 ראו גם 
 סיפור נבל הכרמלי

קישורים חיצוניים

 נבל הכרמלי, באנציקלופדיית המקרא של "גשר"
 אליעזר היון, בין דמי חסות לחובת חסות, "לימודים", באתר מכללת הרצוג, תמוז תשע"ד, יולי 2014

 הערות שוליים 

קטגוריה:אישים בספר שמואל