הדברה ביולוגית

שמאל|ממוזער|250px|צרעה פרזיטואידית מטילה ביצה טפילה על כנימה.
שמאל|ממוזער|250px|טללית, שלכדה יתוש.

הדברה ביולוגית היא התערבות יזומה של האדם במערכת אקולוגית שמטרתה להשיג שליטה על אוכלוסייתו של המזיק באמצעים אקולוגיים ובשיטות ביולוגיות. הצורך בהדברה ביולוגית עלה בשנים האחרונות עקב התגברות המודעות לצורך לצמצם את השפעת בני האדם בעיקר בחקלאות, שם נעשה שימוש נרחב בחומרי הדברה נגד מזיקים ומחלות, דבר אשר מביא ליצירת תנגודת לחומרי ההדברה במזיקים ובמחלות ולפגיעה באדם ובסביבה. דוגמאות להדברה ביולוגית במערכות אקולוגיות גדולות הן השימוש שנעשה בדגי גמבוזיה, בבצילוס טוריגננזיד ישראלי BTI  להדברת יתושים, והשימוש בקרפדת קנים להדברה ביולוגית של מזיקים שנחל כישלון בישראל. 

בתחום החקלאות ניתן לציין את הפיזור של זכרים עקרים של זבוב הפירות הים-תיכוני וכן השימוש בחרקים טורפים. כמו כן ישנן דוגמאות נדירות יחסית של הדברה ביולוגית המכוונת נגד מחוללי מחלות בחקלאות, כגון חיידקים ופטריות. קיימות מספר שיטות של ההדברה, שבהן משתמשים בפרומונים מלאכותיים על מנת לבלבל את הזכרים של העשים למשל, כך יוצרים "מסך ריח" המונע מהם להגיע.

 הדברה ביולוגית בחקלאות 
שמאל|ממוזער|250px|מושית השבע, מין במשפחת המושיתיים, היא דוגמה להדברה ביולוגית של חרקים על ידי שימוש באויבים טבעיים: משחררים את המושיות בשדות, והן אוכלות את הכנימות המזיקות לגידולים החקלאיים.
שמאל|ממוזער|250px|תנשמת מצויה, אשר מופצת בהרחבה בידי האדם כדי לעזור להתמודד עם מכת מכרסמים, אותם היא צדה.
התחום המפותח והנלמד ביותר כיום על ההדברה הביולוגית הוא השימוש באויבים הטבעיים של מזיקים ממערכת פרוקי הרגליים, כגון חרקים ועכבישנים, הפוגעים בגידולים מתורבתים, לרוב גידולים חקלאיים.

נהוג לחלק את שיטות השימושים בהדברה ביולוגית של פרוקי-רגליים לשלושה סוגים:

 מחוללי מחלות 
חיידקים, נגיפים, פטריות ומחוללי מחלה אחרים אשר פוגעים באופן ספציפי במזיק. היתרון המובהק בשיטה זו הוא שהוא מאוד ספציפי למזיק. לרוב השיטה פוגעת במזיק במהירות וביעילות הדומה לשימוש בחומרי הדברה כימיים. החיסרון בשיטה טמון ביעילותם הנמוכה כשדרוש ויסות של אוכלוסייה נמוכה. דוגמה נפוצה מאוד לשימוש בכלי זה הוא השימוש בחיידק Bacillus thuringiensis  הפוגע במינים שונים של זחלי עשים. השימוש בתכשירי הדברה המבוססים על חיידק זה הפך לנפוץ מאוד הן בחקלאות האורגנית והן בחקלאות המסורתית

 פרזיטואידים 
פרזיטואידים הם חרקים המטילים את ביציהם בגוף החרק המזיק. הזחל הבוקע ניזון ומתפתח על או בתוך גופו של הפונדקאי, ובכך מביא לקטילתו. הבוגר מעמיד דורות נוספים הממשיכים את התהליך. זהו גם יתרונו של מנגנון זה אשר בתנאים מתאימים ממשיך את ההדברה לאחר פיזור ראשוני של הטפיל ללא צורך בהתערבות נוספת. יתרון נוסף הוא כושר חיפוש גבוה של הטפיל אחר הפונדקאי. ישנם טפילים רבים המשמשים בהדברה ביולוגית מסחרית. לדוגמה - הצרעה אפידיוס  אשר מדבירה בהצלחה כנימות עלה בגידולים שונים.

 בעלי חיים טורפים 
שימוש בחרקים או בעלי חיים אחרים הניזונים מהמזיקים וזקוקים להם לשם השלמת מחזור חייהם. דוגמאות בולטות לכך הן האקריות הטורפות הניזונות מאקריות מזיקות ומחרקים מזיקים אחרים וכן חיפושיות מסדרת המושיתיים הטורפות כנימות שונות. עטלפי חרקים נחשבים למדבירים ביולוגיים מצוינים של חרקים כגון עשים ויתושים, ולכן נעשה מאמץ בעשורים האחרונים לשמר את העטלפים ולהגדיל את אוכלוסיותיהם, על ידי בניית בתי עטלפים ותיבות עטלפים.

יש להבדיל בין הדברה ביולוגית טבעית שבה אוכלוסיית מזיקים נמצאת כמעט באופן קבוע תחת שליטת מכלול שלם של אויבים טבעיים המצויים בשטח, לבין הדברה ביולוגית יזומה שבה האדם תורם לאיזון ביולוגי שהופר במערכת אקולוגית מסוימת, לרוב בשטח חקלאי.

השימוש באויבים טבעיים נחלק גם הוא לשלושה:
 ייבוא ואיקלום של אויבים טבעיים זרים, לרוב מארץ המוצא של המזיק.
 שימור אויבים טבעיים באמצעות תמרון הסביבה כך שתפעל לטובתם.
 תגבור אויבים טבעיים הקיימים בבית גידולם.

דוגמה לתמרון הסביבה הוא שימוש בעץ כליל החורש להגנה על מטעי זיתים: בכליל החורש מתקיימת כנימה ייחודית בשם  המופיעה על קליפת הגזע באמצע עונת האביב. פשפשים ממשפחת האנתוקוריים, טורפים כנימה זו.  בחודש יוני, כאשר פשפש כליל החורש נודד, טורפיו עוברים לעצי המטע הזיתים וניזונים מהפשפשים הייחודיים להם.

 חסרונות 
ממוזער|קרפדת הקנים Rhinella marina שהובאה לאוסטרליה כדי להילחם במזיקים מקומיים והפכה למין פולש. 
להדברה הביולוגית יתרונות רבים על פני ההדברה הכימית, אולם אחד החסרונות הבולטים שלה הוא הסיכון שבעל-החיים שהובא אל האזור במטרה להילחם במזיקים ישגשג ויתרבה כך שייווצרו בעיות במערכת האקולוגית המקומית. סיכון זה פוחת במידה רבה כאשר משתמשים בבעלי חיים מקומיים כאמצעי הדברה ביולוגית, אולם במקרה שמדובר במין שאינו בן המקום, התוצאות עלולות להיות הרסניות. בעל-החיים יכול להתרבות מאוד, לדחוק בעלי חיים מקומיים משטחי המחיה שלהם, להתחרות בהם על מקורות המזון ולהפוך למין פולש הפוגע במערכת האקולוגית המקומית. כך, לדוגמה, קרפדת הקנים שהובאה לאוסטרליה על-מנת להילחם במזיקים שחיו במטעי קני הסוכר המקומיים, התרבתה מאוד והפכה למזיק שפוגע במינים מקומיים רבים שלא הסתגלו להתמודד עם עורה הרעיל של הקרפדה. גם בישראל הקרפדה משמשת להכחדת מזיקים בנחלים והפכה למין פולש.

אחד הפתרונות השימושיים להדברת מינים פולשים הוא שימוש במדביר ביולוגי ספציפי שטווח הפונדקאים שלו מצומצם, כגון צרעות טפיליות. לפני הפיזור של גורמי ההדברה הביולוגית הם נבדקים בתנאי הסגר. במקרה כזה ניתן לנסות להדביר את המין הפולש באמצעים כימיים, כגון ריסוס בחומרים רעילים, או להביא בעל-חיים נוסף, שיטרוף את המין הפולש. אולם בצעד כזה שוב.  יש את הסיכון שבעל החיים יהפוך למין פולש בפני עצמו.

 הדברה ביולוגית במערכות גדולות 
המשרד להגנת הסביבה, המפקח על הדברת החרקים, מכוון את הרשויות המבצעות את ההדברה לפעול בדרך ההדברה המשולבת ולהגיע ליעילות מרבית בהדברה תוך פגיעה מינימלית בבריאות הציבור, באיכות הסביבה ובערכי נוף וטבע ובמינימום הוצאות. מדיניות המשרד בנושא הלחימה במזיקים בכלל, דוגלת בשימוש באמצעים אקולוגיים על חשבון השימוש המקובל בחומרי הדברה כימיים, העלולים לגרום לנזק סביבתי ובריאותי. מלבד זאת, בשמורות טבע לא ניתן להשתמש בשיטה הנזכרת ולעיתים גם לא במקומות שהגישה אליהם אינה נוחה. על כן, כנגד הגישה של הדברה כימית עומדת שיטת ההדברה הביולוגית אשר ציבור גדול השוחר סביבה מצדד בה ורבים לה התומכים גם בקרב אנשי המקצוע.

 היסטוריה 
ממוזער|נקבה של החיפושית  Novius cardinalis המשמשת להדברה ביולוגית של קשקשת ההדרים  
המונח "הדברה ביולוגית" הופיע לראשונה ב-1919 על ידי האנטומולוג הארי סקוט סמיס  בכנס של סניף המדרון הפסיפי של האגודה האמריקאית לאנטומולוגים כלכליים, בריברסייד, קליפורניה . המונח הוכנס לשימוש נרחב יותר על ידי האנטומולוג פול דה-באך  שחי בין השנים 1914–1993אשר עסק במזיקים של גידולי הדרים במשך כל חייו.

הדיווח הראשון על שימוש במין חרקים לשליטה במזיקים מגיע מ"ננפאנג צ'אומו ג'ואנג " (南方草木狀  העוסק ב"צמחי האזורים הדרומיים" ( c. 304 לספירה), המיוחס לבוטנאי משושלת ג'ין המערבית ג'י האן (嵇含, 263–307), בו מוזכר כי " אנשי ג'יאוג'י  מוכרים נמלים וקיניהן המחוברים לענפים שנראים כמו מעטפות כותנה דקות, כאשר הנמלה האדמדמה-צהובה גדולה מהרגיל. ללא נמלים כאלה, פירות הדר דרומיים ייפגעו קשות מחרקים ". הנמלים בהן נעשה שימוש ידועות כנמלי הואנג גאן (בסינית, הואנג = צהוב, גאן = הדר) . הנוהג דווח מאוחר יותר על ידי לינג ביאו לו יי (סוף שושלת טאנג), ב"ג'י לה פיאן" מאת ג'ואנג ג'יסו (שושלת סונג הדרומית), בספר "נטיעת העצים" מאת יו ג'ן מו (שושלת מינג), בספר "גואנגדונג שינג יו" (המאה ה-17), "לינגנאן" מאת וו ג'ן פאנג (שושלת צ'ינג), ב"נאניואה מיספסלאני " מאת לי דיאו יואן ואחרים.

טכניקות הדברה ביולוגיות כפי שאנו מכירים אותן כיום החלו לצוץ בשנות ה-1870. במהלך עשור זה, בארצות הברית, האנטומולוג של מדינת מיזורי, סי. וי ריילי  והאנטומולוג של מדינת אילינוי, וו. לברון, החלו בהפצה מחודשת של טפילים בתוך המדינה כדי לשלוט במזיקי גידולים. המשלוח הבינלאומי הראשון של חרק כגורם הדברה ביולוגי בוצע על ידי צ'ארלס החמישי ריילי בשנת 1873, ושלח לצרפת את אקריות הטורף  כדי לסייע במאבק בכנימת הפילוקסרה (Daktulosphaira vitifoliae) שהרסה כרמים בצרפת. משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) יזם מחקר בתחום הדברה ביולוגית קלאסית לאחר הקמת חטיבת האנטומולוגיה בשנת 1881, בראשות סי.וי. ריילי. היבוא הראשון של צרעה טפילה, פרזיטואידית, לארצות הברית היה של הצרעה הברקונידית Cotesia glomerata בשנים 1883–1884, שיובאה מאירופה כדי לשלוט בלבנין הצנון הפולש, Pieris rapae . בשנים 1888–1889 הובאה החיפושית, , חיפושית פרת משה רבנו, מאוסטרליה לקליפורניה כדי לשלוט באיצריית ההדרים , כדי לפתור בעיה מרכזית בתעשיית ההדרים החדשה שפותחה בקליפורניה, ועד סוף 1889, אוכלוסיית האיצרייה כבר ירדה. הצלחה גדולה זו הובילה להכנסות נוספות של חרקים מועילים לארצות הברית.Coulson, J. R.; Vail, P. V.; Dix M.E.; Nordlund, D.A.; Kauffman, W.C.; Eds. 2000. 110 years of biological control research and development in the United States Department of Agriculture: 1883–1993. U.S. Department of Agriculture, Agricultural Research Service. pages=3–11

בשנת 1905 יזם משרד החקלאות האמריקאי את תוכנית ההדברה הביולוגית בקנה מידה גדול ושלח אנטומולוגים לאירופה וליפן כדי לחפש אויבים טבעיים של העש "הצועני" (Gypsy moth)   ושל העש "החום-זנב" (Brown-tail moth), , שני מזיקים פולשים של עצים ושיחים. כתוצאה מכך, תשעה טפילים של העש הצועני, שבע של עש הזנב החום, ושני טורפים של שני העשים התבססו בארצות הברית. למרות שהעש הצועני לא נשלט באופן מלא על ידי אויבים טבעיים אלה, תדירותן וחומרתן של התפרצויותיה צומצמו והתוכנית נחשבה מוצלחת. תוכנית זו
ממוזער|תכשיר של חיפושיות חיות  להדברה  ביולוגית של כנימות עלים 
הובילה גם לפיתוח של מושגים, עקרונות ונהלים רבים ליישום תוכניות בקרה ביולוגיות.Coulson, J. R.; Vail, P. V.; Dix M.E.; Nordlund, D.A.; Kauffman, W.C.; Eds. 2000. 110 years of biological control research and development in the United States Department of Agriculture: 1883–1993. U.S. Department of Agriculture, Agricultural Research Service. pages=3–11

הדברות ביולוגיות בתרבות
 פרופ' יוסי לשם הוא צפר שהגה את רעיון גידול התנשמת ('הבומה') כמדביר ביולוגי למזיקים בחקלאות בהיותה עוף דורס הניזון מהמזיקים הללו. הרעיון נכנס לעלילה של פולישוק ולשם הופיע שם בתפקיד עצמו, והרצה על הרעיון.

ראו גם
אמצעי הדברה ביולוגי
הדברת מזיקים
פטריות פתוגניות לחרקים
חקלאות
פרומונים
מושית השבע ('פרת משה רבנו')
פרחש - פשפש האוריוס

 קישורים חיצוניים 

 שימוש בתנשמות ובבזים כמדבירים ביולוגיים בחקלאות - כתב העת 'אקולוגיה וסביבה' פברואר 2013
 חקלאות ידידותית יותר לסביבה - פרויקט יישומי של הדברה משולבת בעמק החולה כתב העת 'אקולוגיה וסביבה פברואר 2013
 אלעד חיל, דייגו סרקוביץ' ויובל גוטליב, הדברה משולבת של זבובים במשקי בעלי–חיים, כתב העת 'אקולוגיה וסביבה' 1, פברואר 2013, עמ' 29–30

 שמעון שטיינברג, שכירי חרב פרוקי רגליים, מטח
 סרטון אנימציה בנושא הדברה ביולוגית, YouTube
 שימוש בבזים להדברת מכרסמים, YouTube
הדברה ביולוגית – הלכה למעשה, דניאלה כפרי.





הערות שוליים

קטגוריה:שמירת הסביבה
ביולוגית
קטגוריה:חקלאות בת קיימא
קטגוריה:קרניבורים
קטגוריה:ביולוגיה