משה קמחי

רבי משה קמחי (1127 בקירוב – 1190) היה מדקדק, פרשן מקרא ופייטן במאה ה-12. קמחי היה בנו של רבי יוסף קמחי ואחיו הבכור של רבי דוד קמחי (רד"ק). קמחי נולד בספרד וחי בפרובאנס שבדרום-צרפת, אזור שהושפע מהתרבות היהודית-ספרדית. שנת לידתו אינה ידועה בבירור. נודע כי הוא גידל וחינך את אחיו הקטן, דוד קמחי, והשפיע עליו בדרך הפרשנות.

 חיבוריו 
כמו אביו, רבי יוסף קמחי, גם משה קמחי כתב פירושים למקרא על דרך הפשט וכיום יש בידינו פירושיו לספרי משלי, איוב, עזרא ונחמיה. בנוסף לפירושים אלה כתב קמחי שני חיבורים בנושא הדקדוק העברי: "מהלך שבילי הדעת" (ר"ת משה) – ספר ללימוד יסודות הדקדוק ונטיית הפועל, והספר "שכל טוב". פירושיו למקרא מבוססים על הדקדוק, אם כי הוא שילב בהם גם פילוסופיה של ימי הביניים.

 השפעתו בתחום הדקדוק 
בעוד מבחינה תאורטית נשען רמ"ק על העקרונות המבוססים של חיוג' וממשיכי דרכו, דוגמת ההכרה בשורש השלשי, הבחנה ביו שורשים שלמים לעלולים, מיון מרכיבי הפועל לגוף, זמן, מין ומספר, ועוד, שימש רמ"ק כפורץ דרך מבחינה פדגוגית והתווה את דרכה של הוראת העברית למשך שנים רבות, כולל עד ימינו ממש.    

נקודות עיקריות בהן השפיע רמ"ק על הוראת הדקדוק:

 בשונה מקודמיו אשר סיכמו את כללי הנטייה של הפועל באמצעות כללים מנוסחים, השתמש רמ"ק לשם כך בטכניקה של פרדיגמות מדגימות אותן סידר באופן נפרד לפי הגזרות השונות. שיטה זו הפכה לשיטה העקרית של הוראת הנטייה של הפועל והשם.
 סדר הבניינים אותו קבע: קל, נפעל, פיעל, פוּעל, הפעיל, הפעל, (פּוֹעֵל), התפעל. זהו הסדר הנוהג עד היום (אם נתעלם מבניין פּוֹעֵל הקדום), כידוע.
 השימוש בשורש פק"ד כשורש מדגים למשקלי שמות העצם (כיום נהוג להשתמש בשמות בשורש קט"ל).

נקודות עיקריות אלו נקלטו בספרו הפופולרי של אחיו הצעיר ר' דוד קמחי (רד"ק) 'מכלול' והתפשטו משם עוד יותר. 

עדות להשפעתו הרבה בתחום ההוראה היא היות ספרו "מהלך" ספר הדקדוק העברי הראשון שנדפס (מנטובה רמ"ח) והמספר הרב של המהדורות שנדפסו ממנו (עשרים במספר לפחות).

 קישורים חיצוניים 





הערות שוליים

קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:מדקדקי העברית בימי הביניים
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
משה
קטגוריה:נפטרים ב-1190
קטגוריה:יהודי פרובאנס במאה ה-12