מאיר ויזלטיר

מֵאִיר וִיזֶלְטִיר (8 במרץ 1941, ט' באדר ה'תש"א – 30 במרץ 2023, ט' בניסן ה'תשפ"ג) היה משורר ומתרגם ישראלי. מהבולטים שבמשוררי ובמתרגמי ישראל, פרופסור בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. חתן פרס ישראל לספרות ושירה לשנת תש"ס (2000).

 ביוגרפיה 
ויזלטיר נולד במוסקבה, ברית המועצות, ב-1941. במהלך מלחמת העולם השנייה עברה משפחתו לנובוסיבירסק שבדרום-מערב סיביר. אביו נהרג כחייל בצבא האדום בלנינגרד (ויזלטיר הזכיר מוות זה בשירו: "אבי קיבל כדור בראש / בגיל ארבעים ושלוש, / ואני, בן שבעים ואחת, / עוד לא קיבלתי מט"). אימו נאסרה ב-1945 על ידי השלטונות הקומוניסטיים, ובעקבות זאת עברה עליו ילדותו עם אחותו הבכורה ובעלה, שעזבו ב-1946 את ברית המועצות לפולין. ב-1947 עברו לוויסבאדן שבגרמניה המערבית, וב-1949 עלו לישראל. לאחר עלייתו התגורר ויזלטיר תקופה קצרה בקיבוץ רמת השופט, משם עבר לשכונת עין התכלת בנתניה ולאחר מכן, בגיל 14, לתל אביב. שנה לאחר מכן, ב-1956, הותר לאימו לעלות לישראל.

את לימודיו האוניברסיטאיים החל במהלך שירותו הצבאי, בשלוחה התל אביבית של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, אך עזב ולבסוף למד ספרות אנגלית והיסטוריה כללית. לאחר סיום לימודיו שהה מספר שנים באירופה, שם השתתף בקורסים וסדנאות רבות בהיסטוריה של הספרות. היה פרופסור חבר בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה, ולאחר פרישתו היה פרופסור אמריטוס.

כבר בתחילת שנות ה-60 נמנה בין המשוררים הישראלים הצעירים יחד עם דליה הרץ, יונה וולך ויאיר הורביץ. בשנת 1967 הקים איתם כתב עת בשם "פשיטא" שהוא היה עורכו.

 פרסים והוקרה
 1977, 1993, 2011 - זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשל"ז, שוב בשנת תשנ"ג ושוב בשנת תשע"א.
 1984 - זכה בפרס יובל עלית לספרות
 1995 - זכה בפרס ביאליק
 2000 - זכה בפרס ישראל לספרות ושירה
 2003 - זכה בפרס עדה בן-נחום לתרגום מחזות על תרגומו למחזה "האשליה"
 2003 - זכה בפרס L'Olio della Poesia על מבחר שיריו בתרגום לאיטלקית
 2009 - נבחר לעמית כבוד של מוזיאון תל אביב לאמנות.
 2015 - זכה בפרס ניומן

חיים אישיים
בתחילת שנות ה-60 היה נשוי לפסיכולוגית ורדה רזיאל-ז'קונט, ולהם בת בשם נטליה. אחר כך היה נשוי לעורכת הסרטים אתי ויזלטיר, ולהם בת  בשם מרתה. מאוחר יותר היה במערכת יחסים זוגית עם ימפה בולסלבסקי (אחותה של המתרגמת נילי מירסקי), ובעקבות מותה ביוני 2015 כתב את "שברי שיר מול ימפה", שיר קינה בן 24 פרקים שראה אור תחילה כספר נפרד, ולאחר מכן חתם את ספר שיריו "האדם הנידף".

בשנת 2007 עבר אירוע מוחי, שממנו התאושש כליל. בקיץ 2016, בעת חופשה בברלין, התמוטט ואושפז במחלקת טיפול נמרץ עקב פקיעת כלי דם בבטנו. על כך אמר ויזלטיר: "אין לי ספק שאלמלא נטליה הבינה מה קורה, הייתי מת. היא הצילה את החיים שלי".

ויזלטיר נפטר ב-30 במרץ 2023, בגיל 82, עקב תגובה אלרגית לטיפול בסרטן. הוא נקבר בבית העלמין ירקון, בפתח תקווה.

יצירתו
ויזלטיר ידוע בשיריו הפוליטיים. במהלך השנים כתב שירי מחאה רבים נגד שלטון ישראל בשטחי יהודה ושומרון, נגד מלחמת לבנון הראשונה ונגד המערכת התרבותית המקיימת את תרבות המלחמה הישראלית (אופנהיימר, 2004). כמו כן ידוע ויזלטיר בשירי האהבה החושניים שלו, בשיריו העירוניים ובשיריו הקוראים להתבוננות כמו "באמת". בנימוקי פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשע"א כתב חבר השופטים, כי "שירתו הבוטה, המעורבת, המשלבת רטוריקה פוליטית וחברתית עם ממדים אקזיסטנציאליסטיים, הייתה מן הכוחות המרכזיים שעיצבו את פני המודרניזם בשירה הישראלית בשנות השישים והשבעים; אולם היא הוסיפה להתפתח ולהתחדש גם בעשורים הבאים, ובין היתר גבר בה רישומם של היבטים אוטוביוגרפיים אינטימיים ומופנמים."

כמה משיריו הולחנו והתפרסמו כפזמונים, בהם "" (לחן: שלמה גרוניך), "שובי לפרדס" (לחן: יהודית רביץ), "שוב יורד אור חקי אפרורי" (לחן: יהלי סובול).

 תרגומיו 
בשנת 1964 תרגם את המחזה "קשר דם" שהוצג בתיאטרון אהל.
ויזלטיר תרגם מספר מחזות מאת ויליאם שייקספיר בלשון המשלבת בין משלבים שונים של השפה ומתוך זיקה לשירתו. המחזות שתרגם הם: "מקבת" (עם עובד, 1985), "אנטוניוס וקלאופטרה" (עם עובד, 1988), "טימון איש אתונה" (עם עובד, 1989), "ריצ'רד השלישי" (הקיבוץ המאוחד, 1991), "אגדת חורף" (הקיבוץ המאוחד, 1999), "יוליוס קיסר" (זמורה-ביתן, 1999) ו"סימבלין" (בבל, 2006).

במבוא לתרגומיו הראשונים כתב ויזלטיר:
"השתדלתי שלשון הנוסח העברי תהיה חיה, נוחה להגייה בפי השחקן ולקליטה באוזן, מעוגנת בעברית הישראלית ונקיה מסלסולים ארכאיים. אין פירוש הדבר שחתרתי לעברית מדוברת רגילה – נקודת המוצא האמיתית היא לשון השירה העברית של העשורים האחרונים... שקספיר דומה לנו במאפיין מרכזי ומכריע של לשונו – התנועה החופשית והמהירה להפליא, הלוך ושוב, בין רבדים רבים של הלשון, מן הנשגב (או המקודש) עד לוולגארי. רק כך ניתן לקיים את אמינות הרגש ואת החיוניות העצומה של השיח השקספירי... המתרגם את שקספיר חייב לזכור שהוא עובד בראש ובראשונה בשביל השחקן, ועליו להוציא מתחת ידו טקסט שיהיה נוח להגייה, ובמידת האפשר – קליט בשמיעה הראשונה".

תרגם עשרות ספרים מאת מחברים אחרים. בהם רומנים מאת צ'ארלס דיקנס, רוברט גרייבס, אלדוס האקסלי, וירג'יניה וולף, ד.מ. תומאס וג'וזף הלר.

 ספריו 
 טיול באיונה (1963)
 פרק א' פרק ב' (1967)
 מאה שירים (1969)
 קח (1973), ספרי סימן קריאה
 דבר אופטימי, עשיית שירים (1976), ספרי סימן קריאה
 פנים חוץ – מבחר שירים (1977), הוצאת הקיבוץ המאוחד
 פגימות – לקט תרגומים (1979), ספרי סימן קריאה
 מוצא אל הים (1981), ספרי סימן קריאה
 קיצור שנות השישים (1984), ספרי סימן קריאה
 אי יווני (1985), ספרי סימן קריאה
 מכתבים ושירים אחרים (1986), הוצאת עם עובד
 מחסן (1995), ספרי סימן קריאה
 שירים איטיים (2000)
 מרודים וסונטות (2009), הוצאת הקיבוץ המאוחד
 ארבעים (2010), הוצאת הקיבוץ המאוחד
 דבר אופטימי, עשיית שירים (2012), מהדורה חדשה + נספח, הוצאת הקיבוץ המאוחד
 מִכְלוֹל שִׁירִים (2016), כרך א' (שירים עד 1969), כרך ב' (1969–1980), כרך ג' (1980–2009), הוצאת הקיבוץ המאוחד
 האדם הנידף (2018)
 שירים לילדות נבונות (2018), הוצאת אחוזת בית
 פנקס הסונטות (2021), הוצאת הקיבוץ המאוחד
 קעקועים מאוחרים (2023), הספרייה החדשה
 מאמרים ושיחות (2024), דחק

לקריאה נוספת
 יוחאי אופנהיימר, הזכות הגדולה לומר לא – שירה פוליטית בישראל, ירושלים: הוצאת מאגנס, 2004, עמ' 289–318.
 נורית בוכוויץ, רשות מעבר: חילופי נורמות, מאיר ויזלטיר ושירת שנות השישים, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009.

 מאיר ויזלטיר, שיחה עם רדיו, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 283–285, הוצאת כרמל, 2017.
 שלמה יניב, הבלדה העברית בת זמננו – מסורת וחידוש, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה וזמורה ביתן, 1999, הפרק "'הרס ובנייה' בבלדות ויזלטיר", עמ' 200–215.
 רפי וייכרט, השנים המופלאות – רשימות על שירת מאיר ויזלטיר, ספרי עתון 77, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2021.
 מנחם פרי, תאורה מילולית: השיר הפרוטוטיפי של ויזלטיר, של עמיחי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2024

קישורים חיצוניים







 מאיר ויזלטיר, מרצה באתר בסיס לאומנות ותרבות
  מאיר ויזלטיר מקריא שיר של יאיר הורביץ "לאהבתי כשתשכים", גלי צה"ל, נובמבר 2017


 ראיונות 
 חגית גרוסמן, מאיר ויזלטיר, המשורר הממאן לשגות באשליות, בבלוג של חגית גרוסמן, 27 במרץ 2013



  קובי מידן בתוכנית אנשים בלילה של גלי צה״ל, דצמבר 2010, שידור חוזר לרגל פטירתו 1 באפריל 2023 (מתחיל בדקה 60).






 שירים איטיים: ראיון רדיו עם המשורר מאיר ויזלטיר, 10 במאי 2000. הקלטת שמע מתוך אוסף אילנה צוקרמן באתר הספרייה הלאומית


 על יצירתו 
 חנה יעוז, השואה בשירת ויזלטיר: מחאה, חילון וגרוטסקה, בתוך "השואה בשירת דור-המדינה", הוצאת עקד, 1984, עמ' 119–122
 אביבה קרינסקי, קריאת השיר "מלים" על פי תורת "ההתקבלות" של הנס רובט יאוס. נדפס בספרה "הדגם של ה"התקבלות" בהוראת הספרות- למידה בסביבה מתוקשבת". מכון מופת, בית ספר למחקר ולפיתוח תוכניות בהכשרת עובדי חינוך והוראה במכללות, 1997. עמ' 22–29.
 אביבה קרינסקי, אופן ההתקבלות של השיר "מלים" על ידי תלמידים מהווי חברתי תרבותי שונה. המקרה של שירה פוליטית ואידאולוגית. נדפס ב"חלקת לשון", קיץ תשנ"ז חוברת 24. קובץ סקריפ"ט. האגודה הישראלית לבלשנות שימושית ומכללת לוינסקי לחינוך. עמ' 93–119.

 מנחם פרי, מבקרי השירה הלכו לים - על שירו של ויזלטיר "קח", באתר הספריה החדשה
 מנחם פרי, כל הגוף פנים: ויזלטיר – מטאפוריוּת מחוץ ללשון, סימן קריאה 18, מאי 1986
 מנחם פרי, לפרגן לתל אביב רק ביידיש, באתר מנחם פרי, פורסם לראשונה ב-9 במאי 2009



 אלי הירש, על "מרודים וסונטות", ידיעות אחרונות, 12 ביוני 2009





 אלי הירש, על "דבר אופטימי עשיית שירים", ידיעות אחרונות, 31 באוגוסט 2012
 רן יגיל, שמאל ימין בשירה, מאיר ויזלטיר ואליעז כהן, באתר nrg מעריב, 31 באוקטובר 2012




 זיוה שמיר, "בלי דומן אין עתיד (2023)" – על מאיר ויזלטיר; קיצור שנות השישים; שירים 1959–1972, עתון 77, גיליון 56, 1984
 שאול סתר, שירת הכוח הנשבר, באתר הזמן הזה, מאי 2023
 אלכס בן ארי, כמה מילים אחרי הלוויה של מאיר ויזלטיר, באתר "מעלה", יוני 2023 | דברי פרידה ממאיר ויזלטיר
 אלון אלטרס, הים, הגוף, הקעקוע, על "קעקועים מאוחרים", פנס מוסף לביקורת ספרות, ינואר 2024.

 מיצירתו 


 שיר שנכתב לרגל שחרור טלי פחימה
 השיר "המשך יבוא", באתר הספריה החדשה
 שירים של מאיר ויזלטיר באתר הספריה החדשה
 השיר "אַבָּא וְאִמָא הָלְכוּ לַקּוֹלְנוֹעַ"



 אם לא תהיה ירושלים - שיר במקור ובתרגום לאנגלית, באתר "יקום תרבות"



 עם מותו 





 מנחם פרי, זכרו איננו הוא, באתר מנחם פרי, פורסם לראשונה במוסף "ספרות ותרבות" של ידיעות אחרונות, 7 באפריל 2023









הערות שוליים

קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות ושירה
קטגוריה:זוכי פרס ניומן
קטגוריה:חבורת סימן קריאה
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים ששיריהם הולחנו
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: ספרות עברית והשוואתית
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון