Snellmanin koulu (Turku)

Snellmanin koulu Turussa Koulukadun ja Välikadun kulmassa sijaitsi kallioisen kukkulan huipulla ja oli Turun keskusta-alueen vanhin suomenkielistä perusopetusta antanut koulu. Edelläkävijänä se oli Turun kansakoulujen joukossa monissa asioissa suunnannäyttäjä.Kunttu, 2003, s. 7 Koulu oli aluksi nimeltään Välikadun koulu ja muuttui Snellmanin kouluksi vuonna 1928, jolloin moni muukin Turun koulu sai uuden nimen suurmiesten mukaan: Paikkarin koulusta tuli Topeliuksen koulu ja Torin koulusta Cygnaeuksen koulu.Lavaste, 2003, s.16

Oppilasmäärän vähenemisen takia koulun lakkautusta oli ajettu 1990-luvun lopulta alkaen. Vuonna 2009 opetuslautakunta päätti koulun lopettamisesta siten, että 1.8.2011 koko koulu siirtyy Mikaelin erityiskoulun käyttöön.  Entisen Snellmanin koulun rakennuksessa on sen jälkeen toiminut Mikaelin koulu eli entinen "tarkkailukoulu".  Tarkkailukoulun erityisluokkia oli jo ollut koulun tontilla kadun varressa sijainneessa puukoulussa eli entisessä "Lindhin koulussa", joka purettiin 1970-luvulla. 

 Historiaa 
Turun ensimmäiset alkeiskoulut olivat vuonna 1817 perustettu ruotsinkielisille pojille tarkoitettu pedagogio, apteekkari Johan J. Julinin vuonna 1820 perustama ja aluksi vain suomenkielisille pojille tarkoitettu Bell-Lancaster-koulu sekä vuonna 1834 perustettu tyttöjen alkeiskoulu. Vuoden 1866 säädetyn kansakouluasetuksen jälkeen  senaatti määräsi vuonna 1872 kaupunkeja perustamaan kansakouluja.  Jokaisen kaupunginosan alueelle pyrittiin sijoittamaan oma kansakoulu, jotta ruutukaava-alueella matkat kouluun olisivat lyhyitä. Monet kansakoulut toimivat vuokratiloissa, jotka 1870-luvulla tavallisesti olivat puutaloissa.  Turun ensimmäinen kunnallinen kansakoulu oli vuonna 1872 perustettu Torin koulu, myöhemmin Cygnaeuksen koulu, joka sijaitsi kauppatorin laidalla.Lavaste, 2003, s. 11-12

 "Lindhin koulu" 
Turun ensimmäinen alun alkaen kansakouluksi suunniteltu tila oli kaupungin tilaama, mutta tynnyrintekijämestari Anders Lindhin omistama ja rakennuttama niin sanottu "Lindhin koulu". Puinen koulurakennus valmistui vuonna 1874 Koulukadun ja Välikadun kulmauksen tontille.  Kansakoulujen johtokunnassa keskusteltiin  tarkastaja Weckmanin johdolla 1890-luvun alussa siitä, että Lindhin talon tontille tehtäisiin kivestä iso koulurakennus, jossa olisi myös voimistelusali. Kolmikerroksiseksi ajateltuun kouluun olisi tarkoitus sijoittaa 600 oppilasta. Hankkeen toteuttaminen kuitenkin hautautui taloudellisista syistä. 

1900-luvun alussa valtuusto päätti lopulta ryhtyä rakentamaan kivestä valmistettua koulutaloa Koulukadun varrelle. Erillinen voimistelusali tontille valmistui jo syksyllä 1902. 

Samalle tontille puukoulun viereen rakennettiin myöhemmin  suuri kivinen koulutalo. Kaupunki osti puukoulun myöhemmin itselleen. Kun tontille rakennettiin kivikoulu, vanha puukoulu jäi tarkkailuluokkien käyttöön. Rakennus purettiin 1970-luvulla.Lavaste, 2003, s. 13

 Kivikoulu 
Syksyllä 1899 kansakoulujen johtokunta ehdotti valtuustolle kaksikerroksisen kansakoulun rakentamista Välikadun ja Koulukadun kulmatontille Lindhin koulun viereen. Valtuusto hyväksyi suunnitelman, ja koulutaloa ryhdyttiin rakentamaan. Syksyllä 1902 valmistui ensin koulua kiireellisempänä pidetty voimistelusali, sillä liikuntatilat olivat puuttuneet kaikilta joen länsipuolen kouluilta. Voimistelusalia uhkasi 1970- ja 1980-luvuilla purkutuomio, kun Eerikinkatua suunniteltiin jatkettavaksi Puistokadulle. Hanke kaatui kouluviraston vastarintaan.Lavaste, 2003, s. 15

Uusi jyhkeä, kivinen koulurakennus valmistui syyskuun 1. päivänä 1903 ja oli valmistuessaan kaupungin ensimmäinen kivestä tehty kansakoulu.Lavaste, 2003, s. 7,15  Se oli ensimmäinen Turkuun rakennettu moderni kansakoulu. Jugendvaikutteisen päärakennuksen ja voimistelusalin oli piirtänyt kaupunginarkkitehti Arthur Kajanus, ja se valmistui ennen lukuvuoden 1903–1904 alkua. Kaksikerroksiseen uuteen opinahjoon tuli kymmenen luokkahuonetta, laulu-, piirustus- ja veistosali, kaksi opettajainhuonetta, erillinen tila opetusmateriaalien säilytykseen sekä vahtimestarin asunto. Luokkahuoneiden ilmavuuden takasi neljän metrin sisäkorkeus.   Kunnalliskertomus esitteli koulua seuraavasti:Kaikki salit ovat maalatut vaaleilla ja miellyttävillä väreillä. Valoa tulee myös sangen runsaasti korkeitten ikkunoitten kautta, joista useimmat ovat kaakkoon päin. Kouluhuoneisto on valaistu Auer-lampuilla. Käytävissä sekä veisto- ja piirustussalissa on juoma- ja pesupaikkoja.Vuonna 1920 koulu sai jo alun perin ajatellun kolmannen kerroksen, kun oppilasmäärä jatkoi kasvuaan. Koulun piha jäi kuitenkin pieneksi, koska rinne putosi jyrkästi Puistokadun suuntaan eikä antanut mahdollisuutta laajennukseen. Korotuksen suunnitteli J. E. Hindersson.  Kun kolmas kerros rakennettiin, koulu sai myös tyttöjen käsityösalin ja luonnontiedon luokan.Kunttu 2003, s. 29-30
pienoiskuva|Kylpyläosasto tehtiin vuonna 1913 myös Turun Kerttulin kouluun, mistä kuva on otettu.
Koulun pohjakerrokseen valmistui vuonna 1908 erikoisuus, joka nykyisin on kouluista kadonnut, nimittäin saunaosasto. Sen esikuva oli saatu Ruotsista, Malmön uudesta kansakoulusta. Saunaosastossa oli puolisen tusinaa pyöreää kylpypataa suihkuineen. Se oli vuoteen 1912 saakka ainoa lajissaan, joten myös muidenkin koulujen oppilaat käyttivät sitä. Myöhemmin vastaavia rakennettiin myös muualle. Aluksi lapsia kylvetettiin joka toinen viikko, myöhemmin kerran kuussa. Näin edistettiin hygieniaa, sillä vuosisadan alussa monissa turkulaiskodeissa oli puutteelliset mahdollisuudet peseytymiseen. Saunaosasto katosi koulusta sotien jälkeen,Lavaste, 2003, s.15-16; Kunttu, 2003, s. 78-79 erään tiedon mukaan jo talvisodan aikana.Ikonen 2015, s. 120

 Koulun moninaiskäyttö 
Snellmanin koulun rakennukset palvelivat monia koulumuotoja. Ennen sotia, kun koulussa oli vielä tilaa, siellä oli ruotsinkielisiä jatkoluokkia (1903–1937), kaupungin ruotsinkieliset tyttöreaaliluokat sekä tyttöyläkoulu (1903–1940). 1900-luvun alussa rakennuksessa oli myös suomenkielisiä jatkoluokkia ja iltakoulu.Lavaste, 2003, s. 17

 Yli tuhannesta oppilaasta alle sataan 
Alkuaikoina yli neljäsosa Turun kaupungin lapsista kävi koulua juuri Snellmanin koulussa. Kun alettiin kärsiä tilanpuutteesta, turvauduttiin vuorolukuun sitten, että osa kävi koulua aamupäivällä, osa iltapäivällä. Vielä 1950-luvun alussa Snellmanin koulu oli ruutukaava-alueen ainoa suomenkielinen kansakoulu. Tällöin siellä oli lähes 1100 oppilasta. 

Vähitellen oppilasmäärät alkoivat pudota, kunnes vuonna 2003 koulussa oli enää noin 90 oppilasta.Kunttu, 2003, s. 16-17  Koulun lakkauttamisesta alettiin keskustella jo 1990-luvun lopulla, jolloin lakkauttamisella arvioitiin säästettävän noin 1,4 miljoonaa markkaa. Koulun tueksi kerättiin silloin vetoomus, johon saatiin 2600 nimeä. Painostus johti tulokseen ja opetuslautakunta perui koulun lakkauttamisen. Kymmenen vuotta myöhemmin asia tuli uudelleen esille, ja  koululautakunta teki lakkautuspäätöksen vuonna 2009.Ikonen 2015, s. 245 Kaksi vuotta myöhemmin 1. elokuuta 2011 koko kivikoulu siirtyy Mikaelin erityiskoulun käyttöön. Snellmanin koulu taas yhdistettiin Topeliuksen yhtenäiskouluun.Ikonen 2015, s. 294 

 Mikaelin koulu 

Vuodesta 1958 alkuperäisessä Snellmanin koulussa eli puukoulussa sijaitsi tarkkailukoulun luokkia. Ne oli tarkoitettu pahantapaisille oppilaille, jotka eivät älykkyyden perusteella kuuluneet apukouluun. Vuonna 1975 niistä muodostettiin hallinnollisesti itsenäinen Mikaelin koulu, jonka ala-asteen luokat lopulta valtasivat myös kivirakennuksen, kun Snellmanin koulu lakkautettiin.   

 Lähteet 




 Viitteet 

Luokka:Turun peruskoulut
Luokka:Turun rakennukset ja rakennelmat
Luokka:Entiset suomalaiset oppilaitokset