Kristinusko Israelissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Israelissa. Israelin väestöstä suurin osa on juutalaisia. Kristityt ovat Israelissa uskonnollinen vähemmistö. Kristittyihin lasketaan kuuluvaksi 1,9 prosenttia väestöstä. 

 Tunnustuskunnat 
 Ortodoksinen kirkko 
Israelin ortodoksit elävät pääosin Israelin, Jordanian ja palestiinalaisalueiden alueella. Israelin suurin ortodoksinen kirkko on autokefaalinen Jerusalemin patriarkaatti. Jerusalemin patriarkaatin johtaja on Jerusalemin kreikkalais-ortodoksinen patriarkka. Vuodesta 2005 lähtien johtajana on toiminut patriarkka Teofilos III. Jerusalemin patriarkaatin keskus sijaitsee Jerusalemissa ja kirkkoon kuuluu noin 200 000 jäsentä.

 Protestantismi 
Baptistista liikettä Israelissa edustaa Israelin baptistiliitto. Baptistiliittoon kuului vuonna 2025 yhteensä 17 seurakuntaa ja sillä on 900 jäsentä. Palestiinalaisalueella toimii Pyhän maan paikallisten evankelisten kirkkojen neuvosto, johon kuuluu 13 seurakuntaa ja noin 1 000-1 500 jäsentä.

 Historia 

 Kristinuskon synty ja apostolinen aika 

Raamatun mukaan kristinuskon perustaja Jeesus Nasaretilainen syntyi Betlehemissä Marian ja Joosefin poikana. Uuden testamentin evankeliumien mukaan hän eli noin kolmekymmentä vuotta huomaamatonta elämää Nasaretissa ennen kuin alkoi julistaa Jumalan valtakunnan tulemista. Jeesus valitsi apostolinsa Gennesaretinjärven rannoilla ja hän piti siellä ensimmäiset saarnansa. Jeesus kärsi ristinkuoleman Jerusalemissa, minkä jälkeen Jeesuksen oppilaat muodostivat uuden uskonyhteisön.Dué & Laboa 1998, s. 18–19. 

Fariseuksiin kuulunut Paavali kääntyi kristinuskoon ja otti tehtäväkseen seurakuntien perustamisen sekä Jeesuksen seurakunnan vapauttamisen juutalaisuudesta. Jerusalemin kokous tuki Paavalia ratkaisussa.Dué & Laboa 1998, s. 22–23. Ensimmäisen vuosisadan aikana kristilliset seurakunnat syntyivät Kapernaumiin, Jerusalemiin ja Jaffaan. Ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla seurakuntia toimi myös Azotuksessa, Lyddassa, Samariassa, Kesareassa ja Ptolemaioksessa.Dué & Laboa 1998, s. 20.

 Myöhempi kehitys 

Varhaiskristillisellä ajalla kristityt kokivat vainoa muun muassa Jerusalemissa. Stefanus koki marttyyrikuoleman noin vuosina 30–31, apostoli Jaakob koki marttyyrikuoleman 62.Dué & Laboa 1998, s. 36–37. Roomalaisten toimeenpanema Jerusalemin ja temppelin hävitys vuonna 70 ja sitä seurannut maastamuutto edistivät kristinuskon leviämistä kaikkiin ilmansuuntiin. Vuonna 110 Jerusalemin piispa Simon koki marttyyrikuoleman.

Jerusalem sai Khalkedonin kirkolliskokouksessa patriarkan istuimen arvon ja sille myönnettiin myös tuomiovallan käyttöoikeus koko Palestiinan alueella.Dué & Laboa 1998, s. 66–67.

1800-luvulta lähtien sionistinen liike pyrki perustamaan juutalaisvaltion ja palauttamaan juutalaiset Palestiinaan. Israelin valtio syntyi vuonna 1948, kun britit luovuttivat mandaattinsa Palestiinassa.

 Nykyaika 

Israelin kristittyjen määrä on ollut laskussa maastamuuton vuoksi. Useat ovat olleet huolissaan historiallisten kristillisten kaupunkien jäämisestä ilman elävää kristillisyyttä ja taantumisesta pyhiinvaeltajien museoiksi. Kristittyjen vähäisestä määrästä huolimatta he ovat erittäin aktiivisia ja näkyviä julkisessa elämässä. Merkittäviä kristillisiä alueita ovat Galilean seutu Pohjois-Israelissa sekä Jaffan ja Lodin ympäristö Keski-Israelissa. Kristittyjä yhteisöjä on myös Jerusalemin, Betlehemin ja Ramallahin alueilla.

Kirkkojen maailmanneuvoston, Lähi-idän kirkkojen neuvoston ja paikallisten kirkkojen yhteinen Jerusalem Interchurch Center koordinoi ekumeenista toimintaa Jerusalemissa ja sen kirkoissa. Kirkkojen maailmanneuvoston Palestiinan ja Israelin ekumeeninen foorumi (Palestine Israel Ecumenical Forum, PIEF) koordinoi kirkkojen rauhantyötä. Foorumin tavoitteena on Palestiinan laittoman miehityksen loppuminen Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmien mukaisesti. 

 Katso myös 
 Israel-työ
 Kristillinen sionismi

 Lähteet 


 Viitteet 

 Aiheesta muualla 
 Juusela, Pauli: ”Maailma unohti, että Palestiinassa elää myös kristittyjä” – Jerusalemissa asuva pappi Sally Azar kertoo seurakuntalaistensa ahdingosta. Kirkko ja kaupunki 21.5.2024.

*