Georg Jellinek

Georg Jellinek (16. kesäkuuta 1851 Leipzig, Saksa – 12. tammikuuta 1911 Heidelberg, Saksa) oli saksalainen valtio-oikeutta tutkinut oikeustieteilijä, joka oli aikansa saksalaisen valtio-opillisen keskustelun johtava auktoriteettiBerndtson 2008, s. 251. Hänen pääteoksensa on Allgemeine Staatslehre (1900).Tuori 2007, s. 78

Jellinek toimi Wienin yliopistossa vuosina 1879–1889, Baselin yliopistossa 1890–1891 ja Heidelbergin yliopistossa vuosina 1891–1911. Jellinekin isä oli rabbi Adolf Jellinek, mutta hän itse kääntyi kristinuskoon.

 Valtio-oikeudellinen ajattelu 
Jellinek edusti saksalaisen valtio-oikeuden myöhäisperustuslaillista koulukuntaa,Tuori 2000, s. 23 ja hänen valtio-oikeusteoriansa oli myös lähtökohdiltaan uuskantilainen. Jellinekille valtio-oikeusteorian peruskysymys ei ollut, mikã on valtion oikeudellinen luonne tai mikä valtio on oikeusilmiönä, vaan miten valtiota on juridisesti ajateltava.Tuori 2007, s. 213 Jellinek erotti oikeudellisen valtio-käsitteen, joka oli määritettävissä oikeusjärjestyksen avulla, ja yhteiskunnallisen valtio-käsitteen, joka sijoittui oikeusjärjestyksen ulkopuolelle ja jota voitiin tutkia ainoastaan sosiologian menetelmin. Hän määritteli valtion kolmen ainesosan, valtioalueen, valtiokansan ja valtiovallan, avulla.Tuori 2007, s. 52 Jellinek kuvasi oikeuden ja valtion suhdetta opilla valtion itserajoituksesta, jonka mukaan valtio rajoittaa itse itseään ja omia toimintamahdollisuuksiaan asettamillaan oikeusnormeilla.Tuori 2000, s. 25

Jellinek esitti teoksessaan System der subjektiven öffentlichen Rechte (1905) statusjaottelun, jonka mukaan kansalaisella on neljä perusasemaa suhteessa valtioon.Hallberg, Karapuu, Ojanen, Scheinin, Tuori, Viljanen 2011, s. 78

 Status negativus tarkoittaa kansalaisen oikeutta vaatia, ettei valtio rajoita hänen toimintavapauttaan tai heikennä hänen oikeusasemaansa;
 Status positivus tarkoittaa kansalaisen oikeutta saada valtiolta positiivisia suorituksia;
 Status activus tarkoittaa kansalaisen oikeutta osallistua valtiollisen tahdon muodostukseen;
 Status passivus tarkoittaa kansalaisen alisteista asemaa suhteessa valtioon, jonka keskeinen ilmentymä on yleinen velvollisuus noudattaa lakia.

Jellinekin statusjaottelulla on ollut suuri merkitys perusoikeusajattelulle, mukaan lukien itsenäisen Suomen ensimmäisten vuosikymmenten aikana omaksutun perusoikeusnäkemyksen muodostumisessa.

Jellinekin kansainvälisesti kenties tunnetuin teos on The Declaration of the Rights of Man and of Citizens (1895), jossa hän esitti, että Ranskan suuren vallankumouksen ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistus ei perustunut ranskalaisten valistusfilosofien kirjoituksiin vaan angloamerikkalaiseen poliittiseen ja oikeushistoriaan.

 Lähteet 





 Viitteet 

Luokka:Saksalaiset oikeustieteilijät
Luokka:Saksalaiset professorit
Luokka:Vuonna 1851 syntyneet
Luokka:Vuonna 1911 kuolleet