Maria Amalia (keisarinna)

Maria Amalia Josefa Anna (22. lokakuuta 1701 Hofburgin linna, Wien – 11. joulukuuta 1756 Nymphenburgin linna, München) oli Itävallan arkkiherttuatar, keisari Joosef I:n nuorempi tytär sekä keisari Kaarle VII:n keisarinnapuoliso. 

 Suku ja avioliittosuunnitelmat 
vasen|pienoiskuva|288x288px|Arkkiherttuatar Maria Amalia 8-vuotiaana tanssiasussa naamio kädessään, David Richter vanhempi 1709
Maria Amalian vanhemmat olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Joosef I ja Braunschweig-Lüneburgin herttuan tytär Wilhelmine Amalie (1673–1742). Hänen vanhemmasta sisarestaan Maria Josefinasta (1699–1756) tuli avioliittonsa August III:n kautta Saksin vaaliruhtinatar ja Puola-Liettuan kuningatar.

Maria Amaliaa kaavailtiin aluksi Piemonten prinssin Viktor Amadeuksen (1699–1715), Sisilian kuningaskunnan ja Savoijin herttuakunnan perillisen morsiameksi siinä toivossa, että liitto loisi paremmat suhteet Savoijin ja Itävallan välille. Prinssin isä, kuningas Viktor Amadeus II ei kuitenkaan suostunut suunnitelmaan, ja sulhasehdokas kuoli isorokkoon vuonna 1715.

Vuonna 1717 Maria Amalia tapasi tulevan puolisonsa, Baijerin kruununprinssi Karl Albrechtin, myöhemmän keisari Kaarle VII:n, kun tämä vieraili Wienissä osallistuakseen Belgradin piiritykseen. Karl Albrecht käytti aikaa kaupungissa tutustuakseen keisarilliseen perheeseen, koska halusi avioitua Habsburg-sukuun dynastisista ja taloudellisista syistä. He tapasivat toisen kerran vuonna 1718. Karl Albrecht pyysi alun perin vanhemman sisaren Maria Josefinan kättä, mutta tämä oli jo kihloissa.

vasen|pienoiskuva|Baijerin vaaliruhtinatar Maria Amalia metsästysasussa, vierellään Beaucenpaimenkoira (berger de Beauce) eli beauceron, Franz Joseph Winder

 Avioliitto, Baijerin vaaliruhtinatar 
Tunnustettuaan vuoden 1713 laaditun pragmaattisen sanktion ja luovuttuaan oikeudestaan Itävallan ​​valtaistuimeen Maria Amalia avioitui Karl Albrechtin kanssa 5. lokakuuta 1722 Wienissä. Hän sai suuret myötäjäiset, muun muassa koruja 986 500 guldenin arvosta. Häissä esitettiin Tomaso Albinonin ooppera I veri amici, "Tosiystävät",Selfridge-Field, Eleanor: A new chronology of Venetian opera and related genres, 1660-1760, s. 367 mutta Wienissä häitä ei vietetty yhtä suurellisesti kuin Münchenissä, jossa hääjuhlat kestivät 17. lokakuuta lähtien aina 4. marraskuuta saakka.

Pariskunta asui Nymphenburgin linnassa Münchenissä ja heille syntyi avioliiton aikana seitsemän lasta, joista neljä eli aikuisiksi. Toukokuussa 1727, kun miespuolinen perillinen Maksimilian Joosef oli syntynyt, Maria Amalialle lahjoitettiin Fürstenriedin linna omaksi asuinpaikaksi. Vuonna 1734 Karl Albrecht nimesi Nymphenburgin palatsipuistossa sijaitsevan Amalienburgin metsästyslinnan vaimonsa mukaan. Heidän suhdettaan kuvattiin kohtalaisen onnelliseksi aviomiehen uskottomuudesta ja aviottomista lapsista huolimatta, koska heillä oli samankaltainen luonne ja yhteisiä kiinnostuksen kohteita. 

Molemmat nauttivat hovielämästä, loistosta ja juhlista, ja he tekivät yhdessä Baijerin hovista kulttuurikeskuksen. Maria Amalia piti oopperasta ja hänen asuntojaan pidetään merkittävänä esimerkkinä rokokoon sisustussuunnittelusta. Münchenin residenssin uudet huoneet ovat eurooppalaista rokokootyyliä tyypillisimmillään. Maria Amalia oli kiinnostunut politiikasta, hänellä oli intohimo metsästykseen ja hän matkusteli mielellään väittäen, että pyhiinvaellukset auttaisivat häntä saamaan poikia. Hän tuki kirkkoja ja luostareita, ja hänellä oli läheinen suhde kälyynsä Maria Anna Karolinaan, joka oli klarissalaisten luostarijärjestön nunna.

vasen|pienoiskuva|Amalienburgin metsästyslinna, François Cuvilliés vanhempi, 1734–1739

 Böömin kuningatar ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna 
Avioliitolla Kaarle VII:n kanssa oli poliittiset tarkoitusperät. Maria Amalian setä, keisari Kaarle VI oli säätänyt pragmaattisen sanktion taatakseen tyttärensä Maria Teresian kruununperimyksen. Kaarle VII kuitenkin vaati Habsburgien maita itselleen Kaarle VI:n kuoltua ja aloitti näin Itävallan kruununperimyssodan. Hänet kruunattiin helmikuussa 1742 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi vaaliruhtinaiden äänestyksen jälkeen. Poikkeuksellisesti myös Maria Amalia kruunattiin juhlallisessa seremoniassa. Tällä Kaarle ilmeisesti yritti vahvistaa asemaansa Itävallassa. Sota Maria Teresiaa vastaan kuitenkin jatkui.

Vaikka Maria Amalia oli avioituessaan luopunut vaatimuksistaan ​​Habsburg-monarkian vallanperimykseen, aviomies Karl Albrecht esitti tämän vaatimuksen hänen nimissään Itävallan perimyssodan aikana, Kaarle VI:n kuoleman jälkeen. Tehtyään sopimuksen Puolan kuningas August III:n kanssa (jonka puolisolla Maria Josefinalla oli Maria Amalian vanhempana sisarena vielä vahvempi oikeus Itävallan kruunuun) Karl Albrecht hyökkäsi Böömiin. Maria Amalia kruunattiin Böömin kuningattareksi Prahassa 7. joulukuuta 1741. Hänestä tuli 12. helmikuuta 1742 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna miehensä tultua kruunatuksi keisariksi Frankfurtissa. Itävalta miehitti Baijerin 14. helmikuuta 1742.Braun, Bettina & Keller, Katrin & Schnettger, Matthias: Nur die Frau des Kaisers?: Kaiserinnen in der Frühen Neuzeit. Böhlau Verlag Wien, 4.4.2016. ss. 194–. .

 Viimeiset vuodet 
Maria Amalian aviomies Kaarle VII kuoli 20. tammikuuta 1745 ja hänet haudattiin Münchenin Theatiner-kirkkoon. Hän suostutteli poikansa, uuden vaaliruhtinas Maksimilianin tekemään rauhan serkkunsa Maria Teresian kanssa. Leskeytensä aikana hän asui pääasiassa Fürstenriedin linnassa. Vuonna 1754 hän perusti kaupungin ensimmäisen nykyaikaisen sairaalan, jota johtivat Pyhän Elisabetin luostarijärjestön nunnat, jotka hän oli kutsunut perustamaan luostaria.

Leskiruhtinatar Maria Amalia kuoli Münchenissä Nymphenburgin linnassa 11. joulukuuta 1756 55-vuotiaana.

 Lapset 

 Maksimiliana Maria (12. huhtikuuta 1723 – 12. huhtikuuta 1723), kuoli vuorokauden ikäisenä
 Maria Antonia Walburgis Symphorosa (1724–1780), Saksin vaaliruhtinatar ja säveltäjä, avioitui vuonna 1747 serkkunsa Fredrik Kristianin kanssa. Heille syntyi yhdeksän lasta.
 Teresa Benedicta Maria (1725–1743), kuoli 17-vuotiaana joko isorokkoon tai vesirokkoon
 Maksimilian III Joosef (1727–1777), Baijerin vaaliruhtinas, avioitui vuonna 1747 August III:n ja Maria Josefinan tyttären, serkkunsa Saksin prinsessa Maria Anna Sofian (1728–1797) kanssa, heillä ei ollut jälkeläisiä
 Josef Ludwig Leopold (25. elokuuta 1728 – 2. joulukuuta 1733), kuoli viisivuotiaana
 Maria Anna Josefina (1734–1776), avioitui vuonna 1755 Ludwig Georgin, Baden-Badenin maakreivin (1702–1761) kanssa, joka oli häntä yli 30 vuotta vanhempi, heillä ei oilut jälkeläisiä
 Maria Josefina Antonia Walburga Felizitas Regula (1739–1767), avioitui vuonna 1765 pikkuserkkunsa Itävallan keisari Joosef II:n kanssa, avioliitto epäonnistui eikä heillä ollut jälkeläisiä. Maria Josefina kuoli 28-vuotiaana isorokkoon.

 Lähteet 


Luokka:Vuonna 1701 syntyneet
Luokka:Vuonna 1756 kuolleet