Hazel Ying Lee

Hazel Ying Lee (; 24. elokuuta 1912 Portland, Oregon – 25. marraskuuta 1944 Great Falls, Montana) oli yhdysvaltalainen lentäjä. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hän oli toinen kahdesta kiinalaistaustaisesta WASP:n lentäjästä Maggie Geen ohella.

Lee kiinnostui ilmailusta 19-vuotiaana, kun hän seurasi lentokentän laidalla lentotunteja ja pääsi lyhyelle lennolle kyytiin. Hän sai vuonna 1932 lentolupakirjan ensimmäisenä amerikankiinalaisena naisena. Hän lähti seuraavana vuonna Kiinaan liittyäkseen vapaaehtoisena maan ilmavoimiin taistelemaan Japania vastaan, mutta ei juuri päässyt lentämään. Hän palasi Hongkongin kautta Yhdysvaltoihin, jossa liittyi WASP:n edeltäjään Women’s Flying Training Detachmentiin vuonna 1942. Valmistuttuaan WASP:ksi muuttuneen järjestön koulutuksesta elokuussa 1943 Lee aloitti lentokoneiden siirtolentämisen. Hän sai maineen taitavana lentäjänä, iloisena, rohkeana ja huumorintajuisena, oli toveriensa keskuudessa pidetty hahmo ja tutustutti heistä monia kiinalaiseen kulttuuriin.

Lee eteni vuonna 1944 lentämään nopeimpia ja tehokkaimpia hävittäjiä, kuten P-51 Mustangeja ja P-63 Kingcobria. Kiitospäivänä 23. marraskuuta 1944 Lee sai pahoja palovammoja törmättyään laskeutumisvaiheessa toiseen lentokoneeseen. Hän oli kaksi päivää sairaalassa tajuissaan, mutta kuoli vammoihinsa 25. marraskuuta. Hänestä tuli 38. ja viimeinen WASP:n toiminnassa kuollut lentäjä.

 Varhaiset vuodet 
pienoiskuva|pysty|vasen|Hazel Ying Lee vuonna 1932.
Hazel Ying Lee syntyi 24. elokuuta 1912 Portlandissa, Oregonissa. Hänen vanhempansa Yuet Lee ja Ssiu Lan Lee olivat kiinalaisia maahanmuuttajia, jotka olivat tavanneet toisensa Yhdysvalloissa. He saivat kahdeksan lasta, joista Hazel oli toiseksi vanhin. Perhe omisti Portlandissa kiinalaisen ravintolan, jossa myös Hazel auttoi koulun ohella. Huolimatta kiinalaisiin tuohon aikaan yleisesti kohdistuneista ennakkoluuloista Lee eli nuoruudessaan aktiivista elämää.

Lee valmistui vuonna 1929 Portlandin Commerce High Schoolista ja aloitti työt H. Liebes & Company -tavaratalossa hissinkuljettajana. Hän kiinnostui ilmailusta 19-vuotiaana, kun hän seurasi lentokentän laidalla lentotunteja ja pääsi lyhyelle lennolle kyytiin. Hän liittyi Chinese Flying Club of Portlandin jäseneksi ja säästi rahaa lentotunteja varten. Häntä opetti kokenut lennonopettaja Al Greenwood, jonka johdolla hän oppi tekemään pienellä kaksitasolla joitakin taitolentoliikkeitä. Hän sai vuonna 1932 lentolupakirjan ensimmäisenä amerikankiinalaisena naisena.

Opetellessaan lentämään Portlandissa Lee tapasi tulevan aviomiehensä, amerikankiinalaisen lentäjän Louie Yim-qunin.

 Ilmailu-ura 
pienoiskuva|Lee käymässä läpi suoritustaan Link Trainer -simulaattorissa vuonna 1944.
Lee matkasi vuonna 1933 Kiinaan, jossa Japani oli valloittanut Mantšukuon. Japanin hyökkäyksen jälkeen varakkaat amerikankiinalaiset olivat keränneet rahaa, jolla voitaisiin kouluttaa Portlandissa vapaaehtoisia lentäjiä Kiinan ilmavoimiin taistelemaan Japania vastaan. Vapaaehtoisia koulutti Greenwood, ja vapaaehtoisten joukossa olivat muun muassa Lee sekä Yim-qun. Kiinan ilmavoimiin ei kuitenkaan hyväksytty naispuolisia lentäjiä, ja niinpä Lee asetettiin sen sijaan toimistotöihin asevoimille. Hän pääsi lentämään ainoastaan satunnaisesti ja silloinkin vain kaupallisia lentoja Nanjingista. Hän asettui myöhemmin asumaan Kantoniin, jossa auttoi ystäviään ja naapureitaan suojautumaan japanilaisten pommittaessa kaupunkia. Japanilaisten joukkojen edetessä Lee pakeni Hongkongiin ja vietti siellä lähes vuoden ennen kuin palasi Yhdysvaltoihin. Hän asettui New Yorkiin, jossa hän oli toimistotyössä ilmailualan yrityksessä.

Syksyllä 1942 Lee kuuli Women’s Flying Training Detachmentista (WFTD), joka koulutti naislentäjiä lentämään sotilaskoneita muissa kuin taistelutehtävissä, jotta mieslentäjiä vapautui rintamalle. Lee haki mukaan turhautuneena siitä, ettei ollut päässyt vuosiin lentämään. Hän aloitti koulutuksen helmikuussa 1943 Texasissa ja valmistui saman vuoden elokuussa WFTD:n yhdistyttyä Women’s Auxiliary Ferrying Squadronin kanssa uudeksi Women Airforce Service Pilots -järjestöksi. Lokakuussa 1943 hän meni naimisiin Yim-qunin kanssa, minkä jälkeen tämä palasi Kiinaan, eikä Lee kuullut aviomiehestään kuuteen kuukauteen.

Lee sijoitettiin valmistumisensa jälkeen 3. siirtolentolaivueeseen Romulusin lentotukikohtaan Michiganiin. Hän lensi siirtolentoja muun muassa PT-17 Stearmaneilla, T-6 Texaneilla ja C-47 Skytraineilla. WASP:n lentäjien keskuudessa hän sai maineen taitavana lentäjänä, iloisena, rohkeana ja huumorintajuisena, ja hän olikin toveriensa keskuudessa pidetty hahmo. Hän oli monia muita lentäjiä kymmenen vuotta vanhempi, ja hänestä tulikin eräänlainen johtohahmo. Hän esitteli kulttuuriaan tovereilleen ja tarjosi monille ensimmäisen kosketuksen kiinalaiseen kulttuuriin. Hän esimerkiksi maalasi huulipunalla heidän lempinimiään kiinalaisin merkein kirjoitettuna heidän koneisiinsa ja kokkasi kiinalaista ruokaa tai vei heidät syömään kiinalaisiin ravintoloihin. Lee ja Maggie Gee olivat WASP:n ainoat kiinalaistaustaiset lentäjät.

Ulkonäkönsä vuoksi Leetä luultiin toisinaan japanilaiseksi, mikä aiheutti väärinymmärryksiä. Eräällä lennollaan hän joutui tekemään pakkolaskun pellolle Kansasiin. Kun pellon omistanut maanviljelijä näki hänet, hän luuli japanilaisten maihinnousun alkaneen ja jahtasi Leetä talikko kädessään, kunnes tämä sai selitettyä olevansa yhdysvaltalainen. Hän otti tilanteen ilmeisen huumorilla ja hauskuutti muiden lentäjien kertoman mukaan samana iltana tarinallaan koko ruokalaa illallisen yhteydessä.

Lokakuussa 1944 Lee valittiin yhdeksi 132 naisesta, jotka pääsivät lentämään nopeimpia ja tehokkaimpia hävittäjiä. Hän oli innoissaan päästessään lentämään muun muassa P-51 Mustangeja ja P-63 Kingcobria. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa Kingcobrien siirtäminen tehtaalta Buffalosta Great Fallsiin, josta ne lähetettiin edelleen Neuvostoliittoon. Työtahti oli kova, ja Lee kertoikin perheelleen kirjeissään alkavansa väsyä lentämään jatkuvasti seitsemänä päivänä viikossa.

 Kuolema ja muistaminen 
Kiitospäivänä 23. marraskuuta 1944 Lee oli osana ryhmää toimittamassa Kingcobria Great Fallsiin. Pian lentoonlähdön jälkeen yksi ryhmän lentäjistä, Jeff Russell, näytti muille käsimerkeillä, ettei hänen radionsa toiminut. Sitä yritettiin korjata välilaskulla Bismarckissa, mutta vapaapäivän vuoksi huolto ei onnistunut. Ryhmä jatkoi Great Fallsiin, jonka läheinen ilmatila oli todella ruuhkainen ja täynnä koneita odottamassa laskeutumisvuoroaan. Kun ryhmän laskeutumisvuoro tuli, Lee lähestyi kenttää normaalisti, mutta samaan aikaan Russell lähestyi samaa kiitotietä jyrkemmästä kulmasta ja oli ohittamassa häntä yläkautta. Lennonjohto huomasi kehittymässä olleen vaaratilanteen ja käski lentäjiä tekemään ylösvedon. Koska Russellin radio ei toiminut, vain Lee kuuli ohjeistuksen ja nosti konettaan ylöspäin törmäten Russelliin alta päin.

Molemmat koneet syöksyivät törmäyksen seurauksena maahan ja liukuivat pitkin kiitotietä. Russellin koneen polttoainetankki räjähti ja peitti molemmat koneet liekkeihin. Molemmat lentäjät pelastettiin, mutta Lee oli jäänyt joksikin aikaa loukkuun koneeseensa ja ehti saada pahoja palovammoja. Hän oli kaksi päivää sairaalassa tajuissaan, mutta kuoli vammoihinsa 25. marraskuuta. Hänestä tuli 38. ja viimeinen WASP:n toiminnassa kuollut lentäjä, ja WASP-ohjelma lakkautettiin 20. joulukuuta 1944 sotatilanteen parantuessa.

Koska WASP:n jäsenet olivat siviilejä, Lee ei ollut oikeutettu sotilashautajaisiin. Kolme päivää hänen kuolemansa jälkeen hänen perheensä sai tiedon, että myös Leen veli Victor oli kaatunut sodassa Ranskassa. Perhe halusi haudata molemmat yhdessä Riverview’n hautausmaalle Portlandiin. Kun Leen sisko Florence yritti ostaa heille valitsemansa hautapaikat, hänelle vastattiin, että aasialaiset eivät olleet tervetulleita hautausmaan valkoisten osiolle. Florence valitti tästä kirjeitse presidentti Rooseveltille, ja kielteistä julkisuutta pelännyt hautausmaa salli lopulta Hazelin ja Victorin hautaamisen. Hazel Ying Lee haudattiin 1. joulukuuta 1944.

Lee valittiin vuonna 2004 Oregonin ilmailun kunniagallerian jäseneksi, ja vuonna 2011 hänestä tehtiin Pioneer Hall of Famen jäsen.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:99.3 Yhteiskuntaelämän edustajat
Luokka:Women Airforce Service Pilotsin lentäjät
Luokka:Amerikankiinalaiset
Luokka:Lento-onnettomuudessa kuolleet
Luokka:Vuonna 1912 syntyneet
Luokka:Vuonna 1944 kuolleet