Volgan alueen kieliliitto

Volgan alueen kieliliitto tai Volgan–Kaman alueen kieliliitto on kieliliitto, jonka muodostavat Euroopan itälaidalla Volgan ja sen sivujoen Kaman alueilla puhuttavat kielet. Kieliliitolle tyypillisesti kyseiset kielet eivät ole sukua toisilleen tai ovat vain kaukaista sukua, mutta maantieteellisen läheisyyden ja kielikontaktien vuoksi niihin on kehittynyt yhteisiä kielellisiä piirteitä, jotka erottavat ne muista sukukielistään. Tavallisimmin Volgan alueen kieliliittoon lasketaan kuuluviksi alueella alkuperäisesti puhuttavat turkkilaiset kielet eli tataari, baškiiri ja tšuvassi sekä uralilaiseen kielikuntaan kuuluvat marilaiskielet, permiläiskielet ja mordvalaiskielet. Toisinaan kuitenkin myös alueen nykyinen valtakieli venäjä mainitaan osaksi kieliliittoa. Lisäksi kieliliittoon voi katsoa kuuluvan myös sellaisia kieliä, joiden puhuma-alue on siirtynyt pois Volgan seudulta, mutta joita on aiemmin puhuttu alueella ja joissa näkyy samanlaisia rakenteellisia piirteitä muiden kieliliiton kielten kanssa. Tällaista kielimuotoa edustavat esimerkiksi vanhimmat unkarinkieliset kielimuistomerkit. Areaaliset yhtäläisyydet ovat voineet hämärtää alueen kielten sukulaisuussuhteita, ja esimerkiksi tšuvassia pidettiin vertailevan kielentutkimuksen alkuaikoina erheellisesti uralilaisena kielenä.

Volgan alueen kielissä havaittavien yhtäläisyyksien tutkiminen on perinteisesti painottunut alueen uralilaisissa kielissä havaittavien piirteiden turkkilaisalkuperän osoittamiseen. Kontaktien suuntana onkin yleisimmin pidetty juuri lainautumista turkkilaiskielistä uralilaisiin kieliin johtuen turkkilaiskielisen väestön suuremmasta lukumäärästä ja sosiaalis-taloudellisesta valta-asemasta alueella. Kuitenkin myös päinvastaisesta kehityksen suunnasta on esitetty esimerkkejä, jolloin jotkin turkkilaiskielten piirteet katsotaan uralilaiseksi vaikutukseksi. Tällöin kyse on usein ollut niin sanotusta substraattivaikutuksesta uralilaisten kielten puhujien vaihtaessa kielensä turkkilaiseen. Lisäksi alueen turkkilaiskielet ovat vaikuttaneet myös toisiinsa, samoin kuin seudun uralilaiset kielet.

Koska kieliliiton muodostuminen vaatii usein maantieteellistä läheisyyttä, kaikissa Volgan alueen kielissä ei esiinny yhtä paljon kieliliitolle tyypillisiksi katsottuja piirteitä. Uralilaisista kielistä vahvin turkkilainen kontaktivaikutus on kohdistunut kieliliiton maantieteellisissä keskiosissa puhuttaviin marilaiskieliin ja udmurttiin, kun taas kauempana pohjoisessa ja lännessä puhuttavissa komin kielissä ja mordvalaiskielissä vaikutus on ollut vähäisempää.

Volgan alueen kielten vertaileva tutkimus on eräs keskeisiä uralistiikan tutkimuskohteita. Suomessa sen tutkimusta harrastetaan erityisesti Turun yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen oppiaineessa sekä sen alaisuuteen kuuluvassa Volgan alueen kielten tutkimusyksikössä.

 Volgan alueen kieliliiton piirteitä 
Volgan alueen kielissä esiintyy runsaasti sekä kieliopillisia että sanastollisia yhteneväisyyksiä. Kieliliiton määrittelyssä ensisijaista on kuitenkin kieliopillinen samankaltaisuus, joka edellyttää yleensä pidempiaikaista kielten rinnakkaiseloa kuin sanaston lainautuminen. Alla on lueteltu joitakin Volgan alueen kielille tyypillisiä piirteitä.

 Äänneoppi: redusoituneet vokaalit, sanapaino
 Muoto-oppi: menneen ajan aikamuotojen evidentiaaliset merkitykset, menneen ajan liittoaikamuodot, monikon tunnusten uudistuminen, omistusliitteiden käyttö määräisyyden merkinnässä
 Lauseoppi: konverbirakenteiden käyttö

 Lähteet 

Luokka:Kielitiede
Luokka:Uralilaiset kielet
Luokka:Turkkilaiset kielet