Al-Hasan al-Yusi

Abu Ali Al-Hasan al-Yusi tai Sidi Lahsen Lyusi (1631–1691) oli marokkolainen suufi ja pyhimys. Hän syntyi Atlasvuorilla berberien paimentolaisheimoon mutta katsoi olevansa Muhammedin perillinen Idris II:n kautta ja siten todellisuudessa šarif. Lyusin kuolinvuosi 1891 osuu Marokon alaviitti-dynastian alkuvaiheisiin ja dynastian vakiinnuttajan, Ismail ibn Sharifin (1672–1727) hallitusaikaan.Geertz 1968, s. 8–9, 30 Lyusin haudasta tuli kulttikeskus ja hänestä itsestään näin ollen siyyd.Geertz 1968, s. 35  

 Yhteiskunta 
Sosiaaliantropologi Clifford Geertz kutsuu marinidien jälkeistä aikaa  Marokossa marabout-kriisiksi,Geertz 1968, s. 30 jota kesti alaviitti-dynastian valtaannousuun asti 1600-luvulla. Kyseessä oli keskushallinnon otteen herpaantuminen paikallisten pyhien miesten ja suufi-veljeskuntien johtajien, maraboutien, saadessa valtaa maaseudulla ja levittäessä teokraattista anarkiaa ja lahkolaista uskonkiihkoa. Maraboutit olivat pyhiä miehiä, itsensä nimittäneitä saarnaajia, suufi-ryhmien johtajia, Koraanin opettajia, vaeltavia askeetteja, jotka perustivat pieniä, aggressiivisia utopistisia kommuuneja.Geertz 1968, s. 30–31 Maraboutien voima perustui siihen, että heillä uskottiin olevan baraka eli yliluonnollinen voima, joka teki heistä pyhimyksiä.Geertz 1968, s. 32–33 

 Elämäkerta 
Lyusi laskeutui legendan mukaan noin kaksikymmenvuotiaana vuorilta muuttuakseen ensin pyhiinvaeltajaksi, sitten kapinoitsijaksi ja viimein pyhimykseksi. Hän vaelsi koko ikänsä paikasta toiseen.Geertz 1968, s. 32

 Pyhyyden saavuttaminen 
Lyusi oli tarinan mukaan kuuluisan saharalaisen suufi-sheikin Mohammed ibn Nasirin eli Ahmed ben Nasirin oppilas. Nasiri perusti suuren suufi-veljeskunnan, joka edelleen vaikuttaa Marokossa. Heidän kohtaamiseensa liittyy tarina, jossa Lyusin fyysinen rohkeus, moraalinen voima ja ehdoton lojaalisuus edeltävät sitä, että pyhyys siirtyy Nasirista myös Lyuisille. Rohkeus, moraali ja ehdoton lojaalisuus olivat tarinassa marokkolaisen hengellisyyden kolme perusainesta.

 Pyhä mies ja sulttaani 
Lyusin kohtaaminen sulttaani Ismail ibn Sharifin kanssa tapahtui kolmekymmentä vuotta myöhemmin Lyusin kierrettyä maraboutin luota toiselle. Hän oli ollut vahvimmassa marabout-keskuksessa Dilassa, kun Ismailin veli valloitti sen vuonna 1668. Tarinassa Lyusi kohtaa Ismailin tämän uudessa loisteliaassa pääkaupungissa Meknesissä. Kansantarina tiivistää kohtaamisessa Marokon historian johtomotiivin. Siinä voimakas soturi ja hyveellinen pyhimys kohtaavat. Tarinassa Lyusi osoittaa epäsuorasti Ismailin tekemän vääryyden, ja hänet ajetaan sen takia pois hovista. Kun hän ei lähde tarpeeksi pitkälle, Ismail yrittää tappaa hänet, mutta ihme pelastaa tämän. Ismail katuu ja pyytää anteeksi. Lyusi vastaa: "En pyydä vaurautta tai virkaa. Pyydän vain, että annat kuninkaallisen tunnustuksen siitä, että olen šarif, profeetan jälkeläinen ja oikeutettu kunnioitukseen ja etuoikeuksiin."Geertz 1968, s. 33–35

Lyusin säilyneissä teksteissä on kirje sulttaanille, missä hän vaatii tältä oikeudenmukaista käytöstä. Hän muistuttaa sulttaania tämän uskonnollisista velvoitteista, joita ovat oikein tehty verojen kokoaminen, pyhä sota sekä sorrettujen oikeamielinen kohtelu.Robinson 2011, s. 100

 Lähteet 




 Viitteet 

Luokka:Marokkolaiset henkilöt
Luokka:Berberit
Luokka:Vuonna 1631 syntyneet
Luokka:Vuonna 1691 kuolleet
Luokka:Suufit