Kätköhitu

Kätköhitu (Lobulicium occultum) on Atheliales-lahkoon kuuluva orvakkalaji. Sen pienet itiöemät kasvavat havupuulla, jonka kantokääpä (Fomitopsis pinicola) on ensin lahottanut. Moniliuskaiset itiöt erottavat kätköhidun lähisukuisista lajeista. Kätköhitu on sukunsa, joissakin lähteissä myös heimonsa, ainoa laji.

 Kuvaus 
Kätköhitu on orvakka, joka muodostaa pieniä, resupinaattisia itiöemiä. Itiöemät ovat yksivuotisia, ohuita ja pehmeitä, ja ne irtoavat helposti alustastaan. Itiöemän reuna on hyvin hienokuituinen. Itiölava on sileä ja valkoinen.

Kätköhidun rihmastorakenne on monomiittinen. Rihmat ovat ohutseinäiset ja sinkilälliset. Kystidit puuttuvat. 4-itiöiset itiökannat ovat pienet ja nuijamaiset. 7-liuskaiset, bisymmetriset itiöt erottavat kätköhidun muista Atheliales-lahkon lajeista.

 Levinneisyys ja elinympäristö 
Kätköhidulla on laaja levinneisyys Euroopassa ja Aasiassa. Laji löydettiin alun perin Puolasta 1970-luvulla, ja hieman myöhemmin sitä havaittiin myös Norjasta ja Ruotsista. Suomessa kätköhitu on vanhojen metsien laji, jota on löydetty ainakin Kittilän Lapista vuonna 1989. Kätköhitu luokitellaan Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi.

Edellä mainittujen maiden lisäksi kätköhitua on löydetty ainakin Italiasta, Itävallasta, Kiinasta, Portugalista, Ranskasta, Saksasta, Tanskasta, Ukrainasta ja Virosta. Lajia pidetään Euroopassa harvinaisena, mikä saattaa johtua sen pienestä koosta. Myös Suomessa lajia on kuvailtu harvinaiseksi.Kotiranta, Heikki: Kantokääpä. Kuusi, kääpien herkku. Teoksessa  Kätköhitua tavataan havumetsissä, varsinkin kuusimetsissä.

 Ekologia 
Kätköhitu kasvaa kantokäävän lahottaman havupuun sisällä. Sitä löytää etenkin kaatuneiden kuusien rungoilta, mutta sitä esiintyy myös pihdalla. Kätköhitu käyttää ravinnokseen luultavasti muiden eliöiden jälkeensä jättämiä orgaanisia yhdisteitä. Se kasvaa aina kantokäävän aiheuttaman ruskolahon yhteydessä, mutta se ei todennäköisesti itse ole ruskolahottaja. Kantokääpä on avainlaji, jota kätköhitu ja monet muut lahottajasienet vaativat tullakseen toimeen. Lahopuun vähetessä kätköhidun kaltaiset sienet voivat herkästi kadota.

 Taksonomia 
Kätköhidun kuvasivat Karl-Henrik Larsson ja Kurt Hjortstam vuonna 1982. Holotyyppi on peräisin Norjan Hurdalista. Kätköhitu on sukunsa Lobulicium ainoa laji. Se kuuluu Atheliales-lahkoon, joka lähteestä riippuen jaetaan yhteen tai useampaan heimoon. Fylogeneettisten analyysien mukaan kätköhitu muodostaa Atheliales-lahkon basaalisimman kehityslinjan. Tämä tarkoittaa sitä, että jos Atheliales jaetaan useaan heimoon, kätköhitu saa oman Lobuliciaceae-heimonsa. Toisissa lähteissä koko lahko luokitellaan kuitenkin samaan Atheliaceae-heimoon.

 Lähteet 

Luokka:Atheliales