Pekanpää

Pekanpää on kylä Ylitornion kunnassa Tornionjoen varrella, noin 17 km etelään Ylitornion kuntakeskuksesta ja 46 km pohjoiseen Tornion keskustasta. Pekanpään eteläosassa sijaitsee yksi Tornionjoen lukuisista koskista Vuennonkoski. Nykypäivänä Pekanpäässä asuu ympärivuotisesti noin 15 henkilöä, mutta loma-aikoina väkiluku kasvaa mökeillä vierailevien henkilöiden vuoksi.

 Historia 
pienoiskuva|Pekanpään koulu kuvattuna 20.6.2022
Tornionlaakson keskiaikaisen asutuksen ydinaluetta on ollut Kainuunkylän alue. Pekanpään alueella suoritettiin arkeologiset kaivaukset vuonna 1975. Tämä Kannalan kaivausten tulos osoitti, että lähes tuhat vuotta sitten Pekanpään alueella on ollut asutusta. Arvokkain kaivauksista löytynyt esine on harava, joka todistaa maanviljelyä harjoitetun jo siihen aikaan. Kaivausten kohteena on ollut myös Poikkilahdella sijaitseva Lassheikin pahta. Tutkijat arvelivat, että paikalla olevat kivet ovat muinaiset käräjäkivet. Esihistoriallisena aikana oli Tornionlaakso meren peitossa. Rousuvaaran kalliot ovat muodostuneet jääkausien seurauksena.

Suomen sodan päättyessä vuonna 1809 Suomi oli Ruotsin vallan alainen. Rajaneuvottelut kestivät pitkään, sillä ruotsalaiset olisivat halunneet rajaksi Kemijoen ja silloinen Venäjän keisari Aleksanteri I Kainuunjoen. Kerrotaan, että keisarilla oli syntymäpäivä ja siksi hän heltyi perääntymään alkuperäisestä vaatimuksestaan. Riita pantiin kahtia ja rajaksi tuli Tornionjoki.

 Luontopolku 
Pekanpäässä sijaitsee luontopolku, joka on tehty Rousuvaaraan. Sen korkeimmalta kohdalta on näköalat Ruotsin puolelle. Ylhäällä on myös laavu. Polun pituus on n. 1,5 km. Matkan varrella on 13 opastetaulua, joissa on sanoin ja kuvin tietoa Pekanpään historiasta sekä vaaran luonnosta. Luontopolku tehtiin vuosina 1999–2000 Pekanpään kylätoimikunnan aloitteesta. Työn suoritti Lapin ympäristökeskus. Rousuvaara on luokiteltu luonnonsuojelualueeksi Ylitornion kunnan päätöksellä.

 Pekanpään laiturivaihde 

Pekanpäässä sijaitsi vuonna 1926 rakennettu rautatieliikennepaikka, jonka kautta kulki sekä henkilö- että tavaraliikennettä. Seisakkeella sijaitsi asemarakennus, joka purettiin samoihin aikoihin kuin henkilöliikenteen (1967) ja tavaraliikenteen (1968) lakkauttaminen tapahtui. Asemarakennuksen vieressä sijaitsi vesitorni, jonne pumpattiin vettä Lampisenjärvestä. Asemarakennuksen kautta pystyttiin tarvittaessa pumppaamaan vettä junien käyttöön.

 Lähteet 

Luokka:Ylitornion kylät