Elisabet Itävaltalainen (n. 1430–1505)

Elisabet Itävaltalainen (, , ; 1438 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta – 30. elokuuta 1505 Krakova, Puolan kuningaskunta) oli Habsburg-suvun prinsessa ja Puolan kuningatar, jonka lapsista monet kohosivat merkittäviin asemiin Euroopan hallitsijasuvuissa.

 Suku ja lapsuus 
Elisabetin vanhemmat olivat Saksan, Böömin ja Unkarin kuningas Albrekt II ja Unkarin ja Böömin kruununperijä Elisabet Luxemburgilainen (1409–1442), kuningas Sigismund Luxemburgilaisen ja Barbara Celjeläisen tytär ja ainoa perillinen.

Hänellä oli kolme sisarusta, joista yksi kuoli pian synnyttyään. Vanhin sisar Anna (1432–1462), Luxemburgin herttuatar, kihlattiin ja lähetettiin kasvatettavaksi tulevan puolisonsa luokse vuonna 1439 ja avioitui vuonna 1446 Saksin herttuan, Thüringenin maakreivin Vilhelm III:n (1425–1482) kanssa. Nuorin veli Ladislaus Postumus (1440–1457) hallitsi sittemmin Böömiä ja Unkaria kuningas Ladislaus V:nä.

Elisabet jäi orvoksi jo pienenä lapsena. Hänen isänsa kuoli kun Elisabet oli 3-vuotias ja äiti kuoli kun tyttö oli kuusivuotias. Elisabet vietti lapsuutensa veljensä Ladislauksen kanssa setänsä keisari Fredrik III:n hovissa Grazissa ja Wiener Neustadtissa, jossa heille annettiin hyvä koulutus. Enea Silvio Piccolomini, keisarin sihteeri ja tuleva paavi Pius II, kirjoitti De liberorum educationen ohjeeksi lasten kouluttamiseen.

 Avioliitto ja lapset 
Elisabet avioitui 18-vuotiaana vuonna 1454 Kasimir Jagiellon (1427–1492) kanssa. Avioliitolla oli poliittiset tarkoitusperät, sillä se yhdisti Habsburgin ja Jagellon mahtisuvut ensimmäistä kertaa. Avioliitosta tuli onnellinen ja Elisabet seurasi puolisoaan kymmeniä kertoja tämän matkoille Liettuaan. Hänellä oli vaikutusvaltaa mieheensä, mutta hän ei ollut poliittisesti aktiivinen. Elisabet oli 10 ensimmäisen avioliittovuoden aikana raskaana seitsemän kertaa ja synnytti seitsemän lasta. Häntä on kutsuttu "Jagellojen kanta-äidiksi".

Heille syntyi yhteensä 13 lasta, joista kahta lukuunottamatta kaikki elivät ajalle poikkeuksellisesti aikuiseksi asti: 

 Vladislaus II (1456–1516) Böömin ja Unkarin kuningas. Avioitui kolme kertaa ja hänen valtaistuimensa perijä oli Ludvig II.
 Jadwiga (1457–1502) Baijerin herttuatar Hedwig, avioitui vuonna 1475 Baijeri-Landshutin herttua Georg "Rikkaan" (1455–1503) kanssa, heille syntyi viisi lasta, joista Baijerin prinsessa Elisabet (1478–1504) avioitui vuonna 1499 Ruprecht Pfalzgraf bei Rheinin (1481–1504) kanssa, Wittelsbachin sukua.
 Pyhä Kasimir (1458–1484) Liettuan suuriruhtinas, kuoli naimattomana ja lapsettomana.
 Jan I Olbracht (1459–1501) Puolan kuningas, kuoli naimattomana vailla laillisia jälkeläisiä.
 Aleksanteri I (1461–1506) Puolan kuningas, avioitui vuonna 1495 suuriruhtinas Iivana III Suuren ja suuriruhtinatar Sofia Palaiologosin tyttären Jelena Ivanovnan (1476–1513) kanssa. Liitto oli lapseton.
 Sofia (1464–1512) Brandenburg-Ansbachin kreivitär, avioitui vuonna 1479 Brandenburg-Ansbachin rajakreivi Fredrik I:n (Friedrich V. von Brandenburg-Ansbach-Kulmbach tai Friedrich der Ältere); 1460–1536) kanssa, heille syntyi 17 lasta. Heidän poikiaan olivat: Albrekt Brandenburgilainen; Johann von Brandenburg-Ansbach (1493–1525) Valencian varakuningas avioliittonsa Germaine de Foix'n (1490–1538) kautta, joka oli Aragonian kuningas Ferdinand II Katolilaisen leski; neljä nuorinta poikaa olivat piispoja tai kaniikeita.
 Elisabet (9. toukokuuta 1465 – 9. toukokuuta 1466), kuoli vuoden ikäisenä
 Sigismund I Vanha (1467–1548) Puolan kuningas. Avioitui 1) vuonna 1512 unkarilaisen aatelisen Barbara Zápolyan (1495–1515) kanssa, heille syntyi kaksi tytärtä. Avioitui 2) vuonna 1517 italialaisen ruhtinattaren Bona Sforzan kanssa, heille syntyi kuusi lasta, joista yksi oli Suomen herttuatar ja sittemmin Ruotsin kuningatar Katariina Jagellonica.
 Fredrik (1468–1503) Krakovan piispa, Gnieznon arkkipiispa ja Puolan priimas, kardinaali Roomassa.
 Elisabet (13. toukokuuta 1472 – 19. toukokuuta 1480 - 20. toukokuuta 1481), kuoli noin 8-9-vuotiaana
 Anna (1476–1503) Pommerin herttuatar, avioitui vuonna 1491 Pommerin herttua Bogislaw X Suuren (1454–1523) kanssa, heillä oli kahdeksan lasta, joista Sofia Pommerilaisesta (1498–1568) tuli Tanskan kuningas Fredrik I:n toinen puoliso. Heillä oli kuusi lasta.
 Barbara (1478–1534) Saksin herttuatar, avioitui vuonna 1496 Saksin herttua Georg Parrakkaan (Georg der Bärtige; 1471–1539) kanssa, heillä oli 10 lasta, joista kahdella tyttärellä Kristine Saksilaisella, Hessenin rajakreivittärellä (1505–1549) ja Magdalena Saksilaisella, Brandenburgin vaaliruhtinattarella (1507–1534) oli jälkeläisiä.
 Elisabet (1482–1517) Legnican herttuatar, avioitui vuonna 1515 Legnican herttua Fredrik II:n kanssa, heille syntyi tytär Hedwig 2. helmikuuta 1517, joka kuoli samana päivänä. Elisabet kuoli 16. helmikuuta 1517 kaksi viikkoa synnytyksen jälkeen sitä seuranneisiin komplikaatiohin, mitä todennäköisimmin infektioon.

 Perintö 
Leskikuningatar Elisabet Itävaltalainen kuoli 68-69-vuotiaana Krakovassa 30. elokuuta 1505 sairasteltuaan sitä ennen. Hänen on haudattu Wawelin katedraaliin Krakovaan. 

Vuonna 1973 tehty tutkimus Elisabet Itävaltalaisen jäännöksistä paljasti, että hän oli todennäköisesti nuorena sairastanut selkäydintuberkuloosin. Tämän seurauksena hänen luustonsa oli näkyvästi epämuodostunut, s-muotoinen selkäranka, vääntynyt leuka, epämuodostunut rintakehä ja pää oli kallistunut oikealle. Pään asento oli johtanut kasvojen oikean puolen kehityksen estymiseen. Hänen kasvonsa olivat kapeat ja leukansa iso. Kuten hänen pitkä elämänsä ja toistuvat raskautensa sekä terveet jälkeläiset osoittavat, hänen terveydentilansa oli kuitenkin yleisesti ottaen hyvä.Duczmal, Małgorzata: Jogailaičiai (liettuaksi). Translated by Birutė Mikalonienė and Vyturys Jarutis. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras, 2012. .

 Lähteet 

Luokka:Puolalaiset henkilöt
Luokka:Kuninkaalliset
Luokka:1430-luvulla syntyneet
Luokka:Vuonna 1505 kuolleet