Menetelmälennonjohto

Menetelmälennonjohto tarkoittaa lennonjohtoa ilman reaaliaikaista, useimmiten tutkaan tai ADS-syötteeseen perustuvaa tilannekuvaa. Lennonjohdon tilannekuva muodostuu tällöin  lentäjien antamiin paikkailmoituksiin sekä ennalta sovittuihin mittari- ja näkölentomenetelmiin ja lähilennonjohdon (yleensä lennonjohtotorni) tapauksessa myös näköhavaintoihin nojaten.

 2000-luvulta alkaen reaaliaikaisista valvontateknologioista on käytetty yhteisnimitystä valvontajärjestelmä (surveillance system). Nimityksellä on haluttu korostaa sitä, että reaaliaikaisia tietolähteitä voi nykyään olla käytössä useita samanaikaisesti, ja muitakin kuin tutka.

 Historia ja nykytilanne 
pienoiskuva|Alun perin menetelmälennonjohtoa varten kehitettyjä ns. lentoliuskoja Jakartan aluelennonjohdossa vuonna 2004. Liuskoihin kirjataan kunkin käsiteltävän lennon lentosuunnitelmatiedot sekä annetut lennonjohtoselvitykset. Liuskoja käytetään edelleen, nykyään usein digitaalisina. Kuvan liuskat on järjestetty käytettävän lentopinnan mukaan. Suomessa lennonjohtoliuskat otettiin käyttöön kolmantena maana maailmassa Alankomaiden ja Englannin jälkeen uuden Helsingin lentoaseman tuolloin huippunykyaikaisen lennonjohdon avautuessa vuonna 1952. 
Ennen lennonjohtotutkan yleistymistä 1960-70-luvulta alkaen, menetelmälennonjohto oli yleisin tapa toteuttaa lentoliikenteen valvonta. Lennonjohtajat käyttivät erilaisia havaintovälineitä, kuten seinätauluja, lentoliuskoja (otettiin Suomessa uutena järjestelmänä käyttöön Helsingin lentoaseman avaamisen yhteydessä, kolmantena maana maailmassa) Hanski, Jari: Torni kutsuu -- Suomen lennonjohtajien yhdistys 50 vuotta, SLJY 2002, s. 15-ja ilmatilan pienoismalleja, helpottaakseen liikennetilanteen hahmottamista.  Myös Helsingin lennonjohto oli täysin menetelmäpohjainen vuoteen 1957 saakka: annettavat lennonjohtoselvitykset perustuivat mittarilennon osalta ensisijaisesti radiomajakoihin. Suomen maakuntalentoasemilla menetelmälennonjohto oli laajalti käytössä 2010-luvulle asti, poikkeuksena Pirkkalan ja Rovaniemen kaltaiset sotilaslentoasemat, joilla oli jo pitkään ollut tutka. 2010-luvulla tilanne muuttui, kun maakuntiinkin alettiin syöttää tutkakuvaa. Nykytilanteessa menetelmälennonjohdon käyttö rajoittuu lähinnä häiriötilanteisiin (esim. tutkaviat) , osa-aikaisesti eräille pienille kentille, sekä valtameri-ilmatilaan, tosin sielläkin on viime vuosina otettu käyttöön teknologioita, jotka antavat käyttöön tosiaikaista tilannetietoa, joten puhtaasta menetelmälennonjohdosta on voitu alkaa asteittain luopua. Teknologia on yleisemminkin yksinkertaistamassa toimintaa valtamerialueilla: esimerkiksi maaliskuusta 2024 ei kaikkeen valtameri-ilmatilaan vaadita enää erillistä (menetelmä)lennonjohtoselvitystä, vaan koneet voivat lentää alkuperäisen reittiselvityksensä mukaisesti, johon lennonjohto tarvittaessa puuttuu.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
Kestävät siivet -- tässä Ylen arkistodokumentissa vuodelta 1956 nähdään tuolloin viimeistä vuotta toimineen Helsingin menetelmälennonjohdon arkea. Tutka saatiin seuraavana vuonna, jolloin lennonjohdon toimintatavat muuttuivat voimakkaasti, vaikkakin tutkan täysimittainen käyttöönotto kesti useita vuosia. Dokumentissa esitelty paikkailmoitusmenettely on sama, jota edelleen käytetään esimerkiksi Atlantin ylittävillä lennoilla. Dokumentissa esiintyy mm. Convair Metropolitan OH-LRB, joka on nykyään näytteillä Suomen Ilmailumuseossa.
Luokka:Lennonjohto