Markijan Šaškevytš

Markijan Semenovytš Šaškevytš (; 6. marraskuuta 1811 Pidlyssja, Zolotšivin piiri, Galitsia, Itävallan keisarikunta – 7. kesäkuuta 1843 Novosilky Lisni, Galitsia, Itävallan keisarikunta) oli ukrainalainen runoilija. Hän on Galitsian ukrainan kansankielisen kaunokirjallisuuden perustaja.

Šaškevytš valmistui Lvivin pappisseminaarista 1838 ja toimi sitten pappina Lvivin lähistöllä. Hän perusti opiskeluaikaisten tuttavuuksiensa Jakiv Holovatskyin ja Ivan Vahylevytšin kanssa kirjailijaryhmän Ruteenikolmikko (Ruska trijtsja).  Hän pyrki eri tavoin edistämään Länsi-Ukrainassa ukrainan kielen kirjallista käyttöä ja sen käyttöä saarnoissa. Ryhmä julkaisi kaksi kansanrunokokoelmaa Syn Rusy (”Rusin poika”, 1833) ja Zorja (”Tähti”, 1834) sekä kirjallisen kalenterin Rusalka Dnistrovaia (”Dnestrin vedenneito”, 1836)

Šaškevytšin kirjallinen tuotanto jäi suppeaksi, ja se koostuu lähinnä isänmaallisista runoista. Hän vastusti ukrainan aakkosten latinalaistamista julkaisemallaan kirjoituksella ”Azbuka i Abecadlo” (1836). Hän julkaisi kansankielisen Uuden testamentin (1842). Hänen lastenkirjansa ”Lukemisia pikkulapsille” ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen 1850. Hänen maineensa kansallistunteen elvyttäjänä ja nykyaikaisen ukrainalaisen kirjallisuuden perustajana syntyi vasta hänen kuolemansa jälkeen. Pidlyssjaan on perustettu hänen muistokseen museo. Hän oli esikuvana, kun Ukrainan venäläistämistä vastustettiin 1970–1980-luvulla.

Šaškevytsin poika oli kirjailija Volodymyr Šaškevytš.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Osyp Petrash, The Mermaid of The Dniester Unesco Courier 

Luokka:Ukrainalaiset kirjailijat
Luokka:Raamatun kääntäjät
Luokka:Vuonna 1811 syntyneet
Luokka:Vuonna 1843 kuolleet