Matti Wihuri

Matti Wihuri (12. marraskuuta 1905 Tampere – 26. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, sodanaikaisen radiotiedustelun ja sotilasradioliikenteen tekniikan, myöhemmin elektroniikan sovellusten ja kaupan kehittäjä sekä radioamatööri (tunnus OH2OH).

Perhetausta ja opinnot
Wihurin vanhemmat olivat Frans Ludvig Wihuri (ent. Vikholm, 1873–1940) ja Maria Alice Vikholm (o.s. Granstedt, 1877–1959). Matti Wihuri oli naimisissa Lea Orvokki Wihurin (o.s. Hongisto) kanssa. Wihuri valmistui ylioppilaaksi 1924 ja opiskeli konetekniikkaa Polyteekissa eli Suomen Teknillisessä Korkeakoulussa.
Suojeluskuntatoiminnasta talvisotaan
Wihuri osallistui suojeluskuntajärjestön toimintaan toimien aluepäällikkönä Raahen suojeluskuntapiirissä ja myöhemmin Etelä-Pohjanmaan piirissä. Hän otti osaa puolustusvoimien syksyllä 1939 järjestämään kolmanteen tiedustelualan kertausharjoitukseen.Heiskanen 1988, 35 Harjoitus keskeytyi ylimääräisten kertausharjoitusten vuoksi, jolloin Wihuri komennettiin kouluttajaksi sissiradistien kurssille.

Vuoden 1939 loppupuolelta Wihurin suunnitteli sissien käyttöön radiolähetintä saksalaisen kenttäradion pohjalta yhdessä kahden muun radioamatöörin, K. Uusitalon ja A. Salmisen kanssa.Mäkelä 1966, 15–16Elfvengren, Kosonen & Laidinen 2010, 126 Talvisodassa reservin luutnantti Wihuri palveli päämajan tiedustelujaoston viestitiedustelutoimistossa (Tied. 2).

Välirauhan aika
Välirauhan aikana Suomen puolustusvoimille saatiin Ruotsista aiemmin tilattua radiokalustoa ja suuntimolaitteita. Tuusulassa ja Evolla aloitti toimintansa radiotiedustelua palvellut ns. Hallamaan aliupseerikoulu 60 miehen vahvuisena. RUK:ssa jatkaneita kurssilaisia oli myöhemmin radiotiedustelun organisaatioiden keskijohdossa.Jatkosodan Pikkujättiläinen 2005, 174–175 On mainittu, että Evon kurssin parhaimmistoon kuului myöhempi ministeri Ahti Karjalainen.Lehtonen, Liene & Manninen 2018, 59

Välirauhan aikana käynnistyi Päämajan radiopataljoonan perustaminen.Elfvengren, Kosonen & Laidinen 2010, 207

Jatkosota
Päämajan radiopataljoona perustettiin 18. kesäkuuta 1941 radiotiedustelua varten. Wihuri toimi sen neljännen komppanian päällikkönä. Komppania hoiti yhteydenpitoa kaukopartioihin.Jatkosodan Pikkujättiläinen 2005, 175–176 Yhteydenpidossa keskeisiä välineitä olivat Kyynel-radiot ja tukiasemaverkko. Alkuvaiheessa Kyynelessä oli vain lähetin ja varayhteytenä myöhemminkin käytettiin Yleisradion taajuudelle kiinteästi viritettyä vastaanotinta, Töpöä. Yleisötiedotusten (asevelitiedotusten) joukossa välitettävät koodia käyttävät viestit tunnettiin päämajan tiedustelun ja Yleisradion yhteydenpidossa nimellä "viesti Wihuri"; nimitys viittaa Matti Wihurin rooliin toimintamallin kehittelijänä ja yhteyshenkilönä.Yleisradiossa luettujen viestien salaamiseen tarkoitetun koodijärjestelmän ja viestien koodaamiseen käytetyt salakirjoituskiekot suunnitteli Matti Wihuri, mistä järjestelmästä käytetty nimitys Viesti Wihuri juontui.Osasto Marttinan partiolle 60/3 tarkoitettu 23. tammikuuta 1944 lähetetty viesti on tallennettu Carl-Erik Creutzin uudelleen lukemana Ylen radioarkistoon: 

Yhdessä sotilasmestari Alvar Ahosen kanssa Matti Wihuri kehitti sähkötysviestien salaamista varten ns. Allu-salauskiekon. Se pohjautui Albertin salakirjoituskiekkoon, joka on saanut nimensä kehittäjästään, 1400-luvulla eläneestä Leon Battista Albertista. Albertin kiekko on kryptografian historian ensimmäinen moniaakkostokoodi.ALLU-salauskiekon käyttöohje ver 1.1Kahn 1996, 125–130 Allu-kiekkoja käytettiin pareittain, vain kahdessa kiekossa oli sama koodaus, eikä järjestelmää tiettävästi pystytty jatkosodan aikana murtamaan.Elfvengren, Kosonen & Laidinen 2010, 209

Vuodesta 1942 lähtien Suomi koulutti sotavangeista asiamiehiä eli Neuvostoliittoon lähetettäviä vakoilijoita ns. Äänislinnan Tiedustelijainkoulussa. Kapteeniksi ylennyt Wihuri kuului radistien kouluttajiin.Heiskanen 1988, 181–182 Radistien tuli esimerkiksi kyetä paikallistamaan ja korjaamaan heille annetun kaluston vikoja. Kun kaukopartio-osastot koottiin yhteen Erillinen pataljoona 4:ksi kesällä 1943, Wihurista tuli sen viestipäällikkö.Turunen 2006, 51

Asekätkentä ja Stella Polaris
Jatkosodan lopulla Suomi varautui ns. asekätkennällä ja eräillä muilla toimilla, kuten tiedustelukaluston, -aineiston ja henkilöstön siirrolla Ruotsiin (Operaatio Stella Polaris) mahdolliseen sissisotaan, jos Neuvostoliitto miehittäisi Suomen. Hankkeiden paljastuttua valtiollinen poliisi, kommunistinen "Punainen Valpo", kuulusteli myös Wihuria näistä valmisteluista.Heiskanen 1988, 282

Edellä mainituista operaatioista erillään joillekin kaukopartiomiehille oli annettu tehtäväksi piilottaa aseita, patruunoita ja Kyynel-radioita. Wihuri antoi tämän tehtävän eräille vastuuhenkilöille toimiessaan partiotoimintaa hoitaneen Erillinen pataljoona 4:n viestipäällikkönä.

Siviiliura
Sodan päätyttyä Wihuri oli keväällä 1945 Phillipsin palveluksessa, ennen kuin siirtyi Ruotsiin Stella Polaris -operaatiossa.Manninen & Lehtonen 2019, 151 Wihuri työskenteli mm. sähkötekniikan tukkukaupan parissa vuodet 1946–1950 Oy Phillips Ab:ssä osastopäällikkönä ja vuodet 1950–1970 Sähköliikkeiden Oy:ssä.Himma 1993

Toiminta Radioinsinööriseurassa (myöhempi Elektroniikkainsinööriseura) 
Wihuri toimi Radioinsinööriseuran ja Elektroniikkainsinöörien seuran puheenjohtajana 1955–1957. Television mahdollisuuksista kiinnostuneena hän edusti Radioninsinööriseuraa Tekniikan edistämissäätiön vuonna 1956 perustamassa televisiotoiminnan kehittämiseen tarkoitetun rahaston hallituksessa.Velander & Pollari 1980, 142, 78

Veteraanitoimintaa
Wihuri oli vuonna 1980 toimintansa aloittaneen Erillinen pataljoona 4:n historiikkitoimikunnan asiantuntijajäsen.Saressalo 1987/2011, Aluksi

Lähteet













Viitteet 

Luokka:Radioamatöörit
Luokka:Suomalaiset insinöörit
Luokka:Vuonna 1905 syntyneet
Luokka:Vuonna 1992 kuolleet