Suomen geologia

Suomen geologia käsittää Suomen kallioperään, maaperään ja niihin kätkeytyviin luonnonvaroihin liittyviä seikkoja.

 Kallioperä 

Suomen kallioperä on osa Fennoskandian kilpeäLehtinen et al. 1998: 95., joka puolestaan on osa laajempaa peruskallioaluetta, josta käytetään nimitystä Fennosarmatian kratoni.Lehtinen et al. 1998: 94.

2. Lapin granuliittivyöhyke ja Inarin kompleksi.
3. Karelian orogeniassa syntyneitä kiviä.
4. Svekofennisessä orogeniassa syntyneitä kiviä.
5. Uudempia kiviä.

Suomen kallioperä on hyvin vanhaa, muodostunut noin 3 000 – 1 400 miljoonaa vuotta sitten. Se on Euroopan vakainta ja vanhinta ja Euroopan unionin alueen paksuinta.

Itä-Suomen ja Lapin arkeeiset alueet ovat 2800–2700 miljoonan vuoden ikäisiä ja koostuvat pääasiassa erilaisista granitoideista ja niin sanotuista vihreäkivivyöhykkeistä.Lehtinen et al. 1998: 98.

Svekofennisessä orogeniassa noin 1900–1800 miljoonaa vuotta sitten  muodostui suurin osa Suomen etelä- ja keskiosien kivilajeista.Lehtinen et al. 1998: 99-100.

Noin 1600 miljoonaa vuotta sitten muodostuivat rapakivigraniitit. Niitä on Kaakkois- ja Lounais-Suomessa.Lehtinen et al. 1998: 258. 

Noin 1400–1200 miljoonaa vuotta sitten kerrostuneet sedimentit ovat hiekkakiveä, jota esiintyy Suomessa tätä nykyä Satakunnassa ja Muhoksella sekä Selkämeren ja Perämeren pohjassa.Lehtinen et al. 1998: 311. Niiden jälkeen on syntynyt diabaasijuonia. Satakunnassa, Vaasan saaristossa ja Ahvenanmaalla tavattujen diabaasinuonten ikä on noin 1270–1260 miljoonaa vuotta.Lehtinen et al. 1998: 318-319. Vielä näitäkin nuorempia muodostumia ovat diabaasijuonet Sallassa ja Laanilassa, Inarin Lapissa. Näistä juonista edellinen on 1120 ja jälkimmäinen 1000 miljoonaa vuotta vanha.Lehtinen et al. 1998: 320.

 Kivilajit 
Suomen kallioperästä yli puolet on runsaspiihappoisia syväkiviä (graniitti, granodioriitti, kvartsidioriitti). Seoskiviä on noin viidennes, liuskeita ja vähähappoisia magmakiviä kumpiakin alle 10 prosenttia. Kvartsiitteja, hiekkakiviä ja kalkkikiviä on yhteensä alle viisi prosenttia, samoin kuin granuliitteja.

 Maaperä 
Suomen maaperä on syntynyt pääosin viimeisen jääkauden aikana ja sen jälkeen. Se on muodostunut kallioperästä lähtöisin olevista mineraali- ja kivilajirakeista sekä kasvien ja eliöiden jäänteistä. Alimpana kallioperän päällä on karkein aines: pohjamoreeni, sora ja hiekka. Näiden päälle on paikoin kerrostunut savea ja silttiä. Järven pohjaan on kerrostunut liejua, soille turvetta.

Suomen pinta-alasta on harjuja noin 5 %, mutta ne ovat silti maisemamme näkyvintä osaa. Harjujaksoja esiintyy kaikkialla yleensä 10–20 kilometrin välein ja suurempien harjujaksojen suuntat ovat rinnakkaiset viereisiin harjujaksoihin nähden. Lounais-Suomessa harjujaksojen suunnat ovat yleensä luode-kaakko-suuntaisia. Eteläisessä Kaakkois-Suomessa ne ovat pohjois-etelä-suuntaisia, Pohjois-Satakunnassa ja Pohjamaalla ne ovat likimain pohjois-etelä-suuntaisia, Kainuussa lähes itä-länsi-suuntaisia ja Pohjois-Lapissa koillis-luode-suuntaisia. Harjujaksojen suuntaukset seuraavat mannerjäätikön jääkauden päättymisen ajan virtaussuuntia.Johansson, Peter: Mannerjäätikön toiminta ja sen virtausuunnat, kirjasta Pohjois-Suomen maaperä, s. 95–99, 2005

Savimaata on eniten Lounais-Suomessa, ja sitä on kolmannes kaikesta viljelyalasta. Turvemaiden osuus viljelyalasta on Lapissa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa 20–40 %.

Suomen maaperä on luontaisesti hapan, ja peltomaat ovat vähäravinteisia. Niinpä viljelymaita on kalkittu ja lannoitettu pitkään.

Orgaanisen aineksen määrä suomalaisissa viljelysmaissa on laskenut viime vuosikymmeninä. Maaperän ominaisuudet ovat suuren huomion kohteena, koska niillä on keskeinen rooli  metsien kasvussa ja maapallon ilmastonmuutoksen torjunnassa.

Kaivannaiset 

 Malmit 

Suomessa on hyvin suuret rauta-, kromi- ja rikkimalmivarat. Akkujen valmistaminen nostaa tiettyjen mineraalien kysyntää 2020-luvulla. Nöistä osalta koboltti, nikkeli, litium ja grafiitti ovat tärkeimpiä raaka-aineita, ja kaikkien niiden tuotantoon on hyvät mahdollisuudet Suomessa. Suomi on myös merkittävä kuparin tuottaja, ja senkin kysyntä kasvaa energiamurroksessa.

Outokummussa aloitettiin kaivostoiminta 1910. Siitä muodostui vuosikymmenten aikana Suomen historian merkittävin kaivosteollisuuden keskittymä, johin sisältyi historiansa aikana useita kaivoksia ja tuotantolaitoksia. Kaivostoiminta päättyi vuonna 1989. 

Vuonna 2019 Suomessa toimi 11 metallimalmikaivosta. Louhintamääriltään suurimmat vuonna 2022 ovat Talvivaaran kaivos Sotkamossa ja Bolidenin Kevitsan kaivos Sodankylässä.

 Mineraalit ja kiviaines 
Suomessa louhitaan karbonaattikiviä ja muita teollisuusmineraaleja. Yaran apatiittikaivos Siilinjärvellä on alan suurin. Vuonna 2019 Suomessa toimi 35 teollisuusmineraalikaivosta.

Suomalaiset luonnonkivet ovat tunnettuja rakennusmateriaaleja. Tärkeimpiä louhittavia kivityyppejä ovat graniitit (erityisesti rapakivigraniitit) ja vuolukivi.

Pohjavesi
Suomen pohjavesivarat ovat suuret. Yli 5000 pohjavesialueella muodostuu yhteensä 5,4 miljoonaa kuutiota pohjavettä vuorokaudessa.

 Lähteet 


*