Francesco Maria Grimaldi

Francesco Maria Grimaldi (2. huhtikuuta 1618 Bologna, Italia – 28. joulukuuta 1663 Bologna) oli italialainen fyysikko ja jesuiitta, joka teki uraauurtavia havaintoja optiikan alalla ja tutki kuun pinnanmuotoja.

Ura
Grimaldi liittyi jesuiittoihin 18. maaliskuuta 1632, ja tavanomaisten opintojen jälkeen hän toimi kaksikymmentäviisi vuotta professorina järjestön oppilaitoksissa. Hän avusti Giovanni Battista Ricciolia hänen putoavia kappaleita koskevissa kokeissaan (1640-1650) ja hänen vuonna 1645 tekemissään tutkimuksissa, joilla pyrittiin määrittämään meridiaanikaaren pituus. Hän tutki myös kuun pintaa ja laati siitä kartan, joka sisällytettiin Ricciolin teokseen Almagestum Novum. Hän antoi kuuluisien filosofien ja tähtitieteilijöiden nimet kuun kohoumille ja syvänteille, joille Johannes Hevelius oli ennen häntä antanut maanpäällisten merien ja vuorten nimet.

Optiikan tutkimukset
Grimaldin tärkein tieteellinen työ oli optiikan alalla. Hän teki useita perustavanlaatuisen tärkeitä löytöjä, mutta ne olivat paljon edellä silloista tieteen ymmärrystä, ja niiden merkitys tunnustettiin vasta yli sata vuotta myöhemmin. Hänen pääteoksensa Physico-mathesis de lumine, coloribus et iride (1665), sisältää selityksen valon diffraktioilmiöstä ja ensimmäisen yrityksen aaltoliiketeorian sovelluttamiseksi valoilmiöihin. Hän oli myös ensimmäinen, joka havaitsi valonsäteiden hajonnan niiden kulkiessa prisman läpi.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Italialaiset fyysikot
Luokka:Italialaiset tähtitieteilijät
Luokka:Italialaiset professorit
Luokka:Jesuiitat
Luokka:Vuonna 1618 syntyneet
Luokka:Vuonna 1663 kuolleet