Antimakhos Kolofonlainen

Antimakhos Kolofonlainen (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen ja elegiarunoilija, joka oli kotoisin Klaroksesta läheltä Kolofonia.

 Elämä 

Antimakhos oli Hipparkhoksen poika ja kotoisin Kolofonin alueisiin kuuluneesta Klaroksesta. Siksi häntä kutsutaan useimmiten kolofonlaiseksi.Cicero: Brutus 51; Ovidius: Tristia 1.6.1. Hän eli peloponnesolaissodan lopulla, toisin sanoen 400-luvun eaa. loppupuolella.Diodoros Sisilialainen: Historian kirjasto 13.108. Sudan mukaan Antimakhos olisi ollut Panyassiksen oppilas, jolloin hän olisi kuulunut jo varhaisempaan aikaan, mutta tätä vastaan puhuu se, että hänet mainitaan Lysandroksen ja Platonin yhteydessä.Plutarkhos: Kuuluisien miesten elämäkertoja (Rinnakkaiselämäkerrat), Lysandros 18; Proklos: Kommentaari Platonin Timaiokseen (Ad Plat. Tim.) I s. 28. Hänen opettajakseen on arveltu myös Stesimbrotosta.

Plutarkhos kertoo, että Antimakhos kilpaili erästä Nikeratos Herakleialaista vastaan Samoksen Heraionissa Lysandreia-juhlassa, joka oli nimetty Lysandroksen kunniaksi. Tämän täytyy sijoittua ennen vuotta 395 eaa. Nikeratos vei voiton ja sai palkintonsa Lysandrokselta itseltään, kun taas epäonnistumiseensa pettynyt Antimakhos tuhosi oman runonsa. Platon, joka oli tuolloin vielä nuori, sattui olemaan paikalla ja lohdutti runoilijaa. Cicero kertoo Antimakhoksen ja Platonin kohtaamisesta eri tavalla ja sijoittaa sen selvästi eri aikaan ja todennäköisesti myös eri paikkaan. Ciceron mukaan Antimakhos nimittäin luki kerran suurelle yleisölle Thebais-runoelmaansa. Yleisö kyllästyi kuulemaansa, ja poistui yksi kerrallaan Platonia lukuun ottamatta. Antimakhoksen kerrotaan sanoneen: ”Jatkan silti lukemista, sillä yksi Platon vastaa tuhansia muita kuulijoita”. Samantapaisen anekdootin kertoo myös Antagoras. Saman aiheen toistuminen voi tarkoittaa sitä, että tarinat on keksitty joko kuvaamaan runoilijan teosten epäkiinnostavuutta tai sitä, että vaikka hänen runoutensa ei ollutkaan suuren yleisön mieleen, oppineet kuitenkin arvostivat sitä.

Muutoin Antimakhoksen elämästä tiedetään antiikin lähteistä vain hänen rakkautensa Lydeä kohtaan. Tämä oli joko Antimakhoksen vaimo tai rakastajatar. Antimakhos seurasi rakastaan Lyydiaan, mutta tämä vaikuttaa kuolleen melko pian tämän jälkeen. Antimakhos palasi Kolofoniin ja haki lohdutusta kirjoittamalla elegian nimeltä Lyde, jota kiitettiin antiikin aikana suuresti.Athenaios: Deipnosofistai 13.598.

 Teokset 
 Thebais 

Antimakhoksen pääteos oli hänen eeppinen runoelmansa Thebais (). Sen aiheena oli seitsemän sotaretki Thebaa vastaan. Porfyrios sanoo Antimakhoksen kuvanneen aihettaan niin laveasti, että 24 kirjassa hänen seitsemän sankariaan eivät olleet vielä päässeet edes Thebaan asti.Porfyrios: Ad Horat. ad Pison. 146 Näin loppuosassa hänen on täynyt kuvata varsinainen taistelu, ja lisäksi hän käsitteli todennäköisesti myös epigonien myöhemmän sodan.Skolia Aristofaneen Rauhaan 1268. Näin eepoksen on täytynyt olla erittäin pitkä.

Eepos oli täynnä mytologisia kertomuksia, ja siihen oli sisällytetty kaikki mikä liittyi vähänkin sen aiheeseen. Näin laajan teoksen rakenteen hallitseminen oli vaikeaa, ja siksi Quintilianus arvosteli teoksen rakennetta huonoksi ja tunteidenilmaisua epäonnistuneeksi.Quintilianus: Puhujan kasvatus 10.1.53; vrt. Dionys. De verb. Compos. 22. Antimakhoksen tyyli poikkesi merkittävästi homeerisen runouden yksinkertaisesta ja helposta soljunnasta. Hän lainasi ilmaisuja tragediakirjailijoilta ja käytti usein doorilaisia muotoja.Skolia Nikandroksen Theriakaan 3.

Eepoksellaan Antimakhos näyttäytyy aleksandrialaisen koulukunnan runoilijoiden edelläkävijänä. Nämä kirjoittivat samaan tapaan enemmän toisille oppineille kuin suurelle yleisölle. Aleksandrialaiset grammaatikot sijoittivatkin Antimakhoksen toiselle sijalle eeppisten runoilijoiden joukossa, ja keisari Hadrianuksen kerrotaan suosineen hänen teoksiaan jopa ohi Homeroksen.Dion Kassios: Historiae Romanae 69.4; Aelius Spartianus: Historia Augusta, Hadrianus 5.

 Lyde 

Elegia Lyde () oli varsin pitkä ja kertoi kaikkien niiden myyttisten sankareiden epäonnisista kohtaloista, jotka olivat Antimakhoksen itsensä tavoin joutuneet todistamaan rakkaansa varhaista kuolemaa.Plutarkhos: Lohdutuskirjoitus Apolloniokselle (Consolatio ad Apollonium) 106b. Näin se sisälsi suuren määrän mytologista ja muinaishistoriallista aineistoa. Tästä syystä, ennemmin kuin elegian runollisen arvon vuoksi, Agatharkhides teki siitä lyhennelmän.Fotios: Bibliotheke 171.

 Muut teokset 

Antimakhoksen nimiin on laitettu myös seuraavat teokset, mutta kaikissa näissä kirjailijaa ei täsmennetä tarkemmin, ja kyseessä voisi olla myös Antimakhos Teoslainen tai Antimakhos Heliopolislainen:

 Artemis ()Stefanos Byzantionlainen: Ethnika, .
 Delta ()Athenaios: Deipnosofistai 7.300.
 Iakhine ()Etymologicum Magnum, .
 Kentauromakhia () – mahdollisesti Antimakhoksen nimiin laitettuNatal. Com. 7.4.

Sudan mukaan Antimakhos olisi ollut myös grammaatikko, ja erään perinteen mukaan hän olisi tehnyt uudistetun tekstilaitoksen homeerisista eepoksista, mutta tähän liittyy paljon epäselvyyttä. Antimakhoksen teoksista on säilynyt nykyaikaan vain katkelmia.

 Lähteet 

Luokka:Antiikin kreikkalaiset eeppiset runoilijat