Institut für Sexualwissenschaft

Institut für Sexualwissenschaft oli Berliinissä vuosina 1919–1933 toiminut seksologian tutkimuslaitos. Instituutin perusti seksologi ja lääkäri Magnus Hirschfeld, joka toimi myös instituutin johtajana. Instituutti tutki etenkin seksuaalista suuntautumista ja transsukupuolisuutta ja oli alansa ensimmäinen tutkimuslaitosBauer 2017, s. 2–3. Instituutin toiminta päättyi, kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue nousi valtaan ja puoluetta tukeneet opiskelijat hyökkäsivät instituuttiin 6. toukokuuta 1933.

 Toiminta 
pienoiskuva|Kopio instituutin vuonna 1928 myöntämästä lääkärintodistuksesta, joka oikeuttaa potilaan pukeutumaan miesten vaatteisiin.
Magnus Hirschfeld ilmoitti aikomuksestaan perustaa seksologian instituutin alkuvuodesta 1918. Perustamisluvan saaminen viivästyi, mutta instituutti aloitti toimintansa heinäkuussa 1919. Hirschfeld käytti omia varojaan instituutin perustamiseen, ja sen toimintaa rahoitti Hirschfeldin nimeä kantanut säätiö. Instituutin toimipaikaksi Hirschfeld oli vuonna 1918 ostanut Hatzfeldin ruhtinassuvulle kuuluneen palatsin Berliinin Tiergarten-kaupunginosasta osoitteesta In der Zelten 10. Hirscfeld oli itse asunnut aiemmin samalla kadulla. Instituutti laajensi myöhemmin viereiseen rakennukseen.Bauer 2017, 79Dose 2014, s. 51–52

Instituutin toiminta oli monialaista. Instituutti teki tutkimusta ja opetusta lääketieteen, biologian, psykologian, psykiatrian etnologian ja antropologian aloilta. Se järjesti kursseja opiskelijoille ja lisäkoulutusta useiden alojen ammattilaisille. Lisäksi se julkaisi lehtiä ja järjesti julkisia luentoja.Dose 2014, s. 52–53 Näihin kuuluivat muun muassa kahden viikon välein pidetyt yleiset kyselyillat. Opetus- ja yhteiskuntavaikuttamiseen kuului myös elokuvatuotantoa. Instituutin tekemistä elokuvista tunnetuin on Anders als die Andern vuodelta 1919. Instituutti järjesti myös sairaanhoitoa. Aluksi sairaanhoito kattoi seksitaudit, mutta myöhemmin toiminta keskittyi muun muassa hormonaalisiin häiriöihin ja transsukupuolisten sukuelinleikkauksiin. Dose 2014, s. 55–57

Instituutti tarjosi vuokra-asuntoja rakennuksessaan. Tunnettuja instituutin tiloissa asunneisiin kuuluvat muun muassa Walter Benjamin ja Christopher Isherwood, minkä lisäksi Willi Münzenberg asui rakennuksen yhteydessä olleessa asunnossa. Instituutista tuli myös suosittu kansainvälinen turistikohde 1920-luvulla. Monet instituutin palvelushenkilökuntaan kuuluvat olivat transsukupuolisia, mikä oli instituutin tapa auttaa heitä työllistymään.Bayer 2017, s. 85–87

Instituutti sai paljon mainetta transsukupuolisten sukuelinleikkauksista, joissa se oli maailman kärkeä. Instituutin ensimmäiset sukuelinleikkaukset tehtiin köyhälle hotellityöntekijälle Dora Richterille. Hänelle tehtiin kastraatio vuonna 1922 ja peniksenpoisto ja vaginoplastia vuonna 1931. Richter kuului instituutin palvelushenkilökuntaan, ja hänen uskotaan kuolleen instituutiin kohdistuvan hyökkäyksen aikaan. Tunnetuin instituutin potilaista oli tanskalainen taiteilija Lili Elbe. Instituutin lääkärit pitivät leikkauksia parempana vaihtoehtona sille, että potilas vahingoittaisi itseään, ja pyrkivät saamaan sukuelinkirurgialle laajempaa hyväksyntää. Hallituksen mainitaan kustantaneen vuonna 1932 ainakin yhden transnaisen kirurgian, mitä Hirschfeld piti suurena voittona.Meyerowitz 2004, s. 19–21

 Tuhoaminen 
pienoiskuva|Opiskelija ja SA-sotilas tutkimassa Hirschfeldin kirjastoa 6. toukokuuta 1933.

Natsipuolueen kasvattaessa kannatustaan instituutin toiminta vaikeutui. Syksyllä 1931 Hirschfeld alkoi varautua äkkinäiseen maanpakoon, mutta instituutin toiminta jatkui. Natsipuolueen hallussa ollut Preussin hallitus yritti kesällä 1932 poistaa instituuttia ylläpitävän Hirschfeldin säätiön yleishyödyllistä asemaa. Säätiön ja instituutin talouden tila oli huono, ja se pystyi enää ylläpitämään sairaanhoitoaan. Hirschfeld muutti Asconaan. Instituutissa lääkärinä toiminut Bernhard Schapiro yritti kehitellä suunnitelmaa, jolla Hirschfeld olisi voinut jatkaa instituutin johdossa. Tämä oli vaatinut muun muassa arjalaisen lääketieteellisen johtajan nimittämistä.Dose 2014, s. 63–66

6. toukokuuta 1933 instituutin rakennukseen hyökättiin. Noin sata natsipuoluetta kannattanutta opiskelijaa tunkeutuivat instituutin rakennukseen kello 9.30 tuona aamuna. He hajottivat paikkoja ja esineitä rakennuksessa noin kolmen tunnin ajan. He myös veivät rakennuksesta kirjoja ja muuta aineistoa. Opiskelijat pitivät tunkeutumisen jälkeen puheita ja soittivat musiikkia rakennuksen edessä ennen lähtöään. Kello 15 Sturmabteilung-joukot tulivat rakennukseen ja veivät vielä noin 10 000 kirjaa. Kirjat poltettiin kirjaroviolla Opernplatz-aukiolla 10. toukokuuta. Kirjojen kanssa poltettiin opiskelijoiden instituutista viemä Hirschfeldin rintakuva, joka kannettiin paikalle seipäässä.Hill 2001, s. 15

Instituutin omaisuutta hallinnoimaan asetettu natsipuoluetta kannattanut lakimies yritti myydä maanpaossa olevalle Hirschfeldille tämän instituuttiin jättämänsä omaisuuden uhaten tuhota kaiken jäljelle jäävän. Instituutin omaisuus myytiin huutokaupassa marraskuussa. Hirschfeld onnistui pelastamaan pienen määrän instituutin kirjakokoelmasta ja yritti perustaa uuden instituutin Pariisiin siinä onnistumatta.

 Lähteet 

 Hill, Leonidas: The Nazi Attack on “Un-German” Literature, 1935–1945, teoksessa 



 Viitteet 

Luokka:Saksan tutkimuslaitokset
Luokka:Seksologia
Luokka:Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen järjestöt