Islamovasemmistolaisuus

Islamovasemmistolaisuus () yleistyi politiikan käsitteenä Ranskassa sen jälkeen, kun sosiologi Pierre-André Taguieff oli esittänyt sen kirjassaan La Nouvelle judéophobie (2002). Taguieff oli tarkoittanut sillä äärivasemmiston ja muslimifundamentalistien liittoa, jonka ytimessä oli antisemitismi. Poliittinen oikeisto otti termin käyttöönsä syyttäessään vasemmistoa asenteesta, jossa oltiin huolissaan vain muslimien syrjinnästä mutta ei näiden harjoittamasta terrorismista.

Käsitettä "islamovasemmistolaisuus" on käyttänyt erityisesti ranskalainen oikeisto. Ministeri Frédérique Vidal  vaati  vuonna 2021 tutkimaan "islamovasemmistolaisuuden syövän" leviämistä yliopistomaailmassa. Marine Le Pen piti Ranskan suurimpana vaarana islamovasemmistolaisuutta eli ranskalaisen vasemmiston liittoa islamilaisten fanaatikkojen kanssa. 

Islamin ja marxilaisuuden yhteyksistä kirjoitettiin jo ennen 2000-lukua. Antropologi Ernest Gellner näki vuonna 1981 marxilaisuudessa ja islamissa yhtymäkohtia, jotka selittivät, miksi marxilaiset tunsivat sukulaisuutta islamia kohtaan. Yhtäläisyyksiä olivat omaisuuteen kohdistuva moralismi ja vaatimus oikeudenmukaisuudesta, mikä molemmissa yhdistyi totalitaariseen valtioihanteeseen.Gellner, 1981, s. 47-48  Vuonna 1982 tunnettu ranskalainen kommunismin teoreetikko Roger Garaudy kääntyi islamiin.

 Islamovasemmistolaisuudesta sanottua 
Professori Alvin Hirsch Rosenfeldin mukaan islamovasemmistolaiset näkevät islamin uutena keinona pyhässä sodassa globaalia kapitalismia vastaan. Toiveita on herättänyt se, että Ranskan vaaleissa toukokuussa 2012 muslimeista 93 prosenttia antoi äänensä sosialistien ehdokkaalle.     

Ranskalainen filosofi Pascal Bruckner lainasi marxilaisena terroristina tunnetun Carlosin sanoja vallankumouksellisesta islamista totuuden, oikeuden ja veljeyden puolustajana ja katsoi islamovasemmistolaisuuden  edustavan ateistisen vasemmiston ja uskonnollisen radikalismin hämmästyttävää fuusiota.  Brucknerin mukaan Britanniassa sosialistisen työväenpuolueen trotskilaiset ovat taktisesti lähestyneet muslimipuolueita kapitalismin kaatamiseksi. Vastaavasti islamistit  ovat teeskennelleet liittyvänsä vasemmistoon vastustamaan rasismia, neokolonialismia ja globalisaatiota.

Valtiotieteilijä Maurice Fraser on pitänyt islamin myötäilyä perinteisen vasemmiston luopumisena valistuksen projektista edistää ihmisoikeuksia, vapautta, sekularismia, tiedettä ja edistystä.
 Käsitteen kritiikkiä 
Yhdysvaltalainen yliopistonlehtori Russell P. Johnson katsoo, että puhe islamovasemmistosta on oikeistolaista pelottelua, jossa vasemmistoa pyritään liittämään islamilaisiin terroritekoihin. Todellisuudessa yhteydet ovat kuviteltuja, sillä islam ei ole poliittinen ideologia. Käsite edustaa islamofobiaa ja on vaaraksi uskonnonvapaudelle.
 Kaunokirjallisuudessa 
Michel Houellebecq julkaisi vuonna 2015 romaanin Alistuminen, jossa päähenkilö Robert Rediger kääntyy islamiin ja siirtyy yliopiston professorista poliitikoksi. Romaanin mukaan islamovasemmistolaisuus edustaa "aivokuolleiden marxilaisten epätoivoista yritystä nostaa itsensä historian roskakorista takertumalla islamin takinliepeisiin."

 Katso myös 
 Arabisosialismi
 Puna-viher-ruskea liitto
 RESIST (vaaliliitto)
 Judith Butler

 Lähteet 



 Viitteet 

Luokka:Vasemmisto
Luokka:Islamismi
Luokka:Politiikkaan ja yhteiskuntaan liittyvät salaliittoteoriat