Medinan perustuslaki

Medinan perustuslaki tai oikeammin sopimus on Ibn Ishaqin Muhammed-elämäkertaan sisältyvä dokumentti.  Muodoltaan se on pian hidžran jälkeen vuonna 622 tehty sopimus Medinan klaanien ja Muhammedin välillä.Ibn Ishaq, 1955, s. 231–233 Ibn Hisham mainitsee lyhyesti sopimuksen 800-luvulla, mutta ei selosta sitä tarkemmin.Ibn Hisham, 1999, s. 171 

Muslimit ovat luonnehtineet sopimusta (kitāb eli "kirja") "maailman ensimmäiseksi perustuslaiksi", koska se edelsi Magna Cartaa sadoilla vuosilla.Rubin, 2004, s. 1 Ensimmäisen perustuslain asema kuuluu silti luultavasti Ateenalle, jolle Solon oli kirjoittanut sellaisen tuhat vuotta aikaisemmin.Laertios, 2003, s. 26 Medinan perustuslakia on myös ylistetty suvaitsevaisuuden ja uskonnollisen moniarvoisuuden merkkipylvääksi.Lecker, 2013 Opetushallituksen mukaan "Medinan perustuslaissa muiden uskontojen harjoittajia koskivat samat poliittiset ja kulttuuriset oikeudet kuin muslimeja". Todellisuudessa sopimus ei kohdellut kaikkia uskontoja samanarvoisina, vaan jakoi ihmiset niihin, jotka kuuluivat ummaan ja niihin, jotka eivät kuuluneet. Näihin ryhmiin sovellettiin erilaisia juridisia määräyksiä.Lecker 2013, s. 33

Medinan sopimuksen teksti sopii huonosti yhteen islamin muun perimätiedon kanssa muun muassa siksi, että siinä myös juutalaisia pidettiin ummaan kuuluvina. Dokumentti onkin herättänyt kysymyksiä sen alkuperästä.

 Teksti 
Ibn Ishaqin 760-luvun version lisäksi Medinan perustuslaista on säilynyt 800-luvulla tehty teksti Abu Ubaydin kirjassa Kitab al-amwal.Crone, 1980. s. 7; Lecker, 2004, s. 191 Se on lyhyempi, mutta sisältää kertojaketjut (isnad), jotka Ibn Ishaqilta puuttuvat. Katkelmia perustuslaista on lisäksi 800-luvulla kirjatuissa lyhyissä haditheissa, mutta niissä asiayhteydet ovat kadonneet.Crone, 1980, s. 7 Tilalle tulee esimerkiksi sellainen šiialainen tieto, että Muhammed oli luovuttanut dokumentin Alille, joka säilytti sitä miekkansa tupessa.Lecker, 2004, s. 194

Orientalisti Hans Jansenin mukaan sopimus herättää aitouden vaikutelman. Hän katsoo, että jos kyseessä on väärennös, se on taitavasti tehty, mutta ei sulje sitäkään pois. Jansen pitää tekstiä hyvin vanhana. Sopimus ei sisällä mitään viittauksia historiallisiin tapahtumiin lukuun ottamatta Muhammedin hidžraa Medinaan 622. Jansen pitää dokumenttia mahdollisesti vanhimpana islamilaisena tekstinä Koraanin ohella.  

Teksti on kirjoitettu arkaaisella arabialla, jota on mahdoton täsmällisesti kääntää. Se sisältää myös paljon toistoa, mistä syntyy vaikutelma, että dokumentti on yhdistetty useista itsenäisistä osista.Jansen, 2008, s. 225–229 

 Sopimuksen sisältö 
Sopimuksessa muhajirun eli Muhammedia Mekasta Medinaan seuranneet muslimit hyväksytään Medinan kahdeksan klaanin kanssa tasa-arvoisiksi muslimiyhteisön (umma) jäseniksi. Muista klaaneista käytetään nimeä ansarit eli auttajat. Medinan juutalaisklaanit tunnetaan myöhemmissä historioissa nimillä Nadri, Qainuqa ja Quraiza. Näitä klaaneja ei kuitenkaan sopimuksessa mainita, mikä voisi viitata siihen, että sopimus on peräisin muualta kuin Medinasta ja mahdollisesti myös ajalta ennen Koraania. 

 Juutalaiset 
Sopimus sisältää sääntöjä Medinan juutalaisten asemasta. Juutalaiset asetetaan sopimuksessa huonompaan asemaan kuin muslimit, ja heihin kohdistuu epäluottamusta.Rubin 1985, s. 12  Hämmennystä on herättänyt se, että sopimusteksti lukee juutalaiset silti muslimien kanssa samaan uskonyhteisöön, ummaan, erotuksena kaikista muista. Koraanissa umma tarkoittaa aina vain uskovien yhteisöä.Rubin 1985, s. 13.  "§ 2: They form one people to the exclusion of others" Ibn Ishaqin mukaan Muhammed myöhemmin karkotti tai tappoi kaikki Medinan juutalaisheimot. 

Yhteistä ummaa koskeva maininta katosi monista myöhemmistä sopimuksen kuvauksista, kuten tapahtui muun muassa al-Waqidilla, al-Baladhurilla ja al-Tabarilla.Rubin 1985, s. 19 Uri Rubin arvelee, että syynä oli islamin myöhempi vihamielisyys juutalaisia kohtaan.

 Yhteensopivuus perimätiedon kanssa 
Sopimuksen tieto juutalaisista umman jäseninä ei ole ainoa epäselvyys suhteessa muuhun perimätietoon. Jansen toteaa, että sopimus ei lakiteknisesti nojaudu šariaan, vaan edustaa tapaoikeutta, jossa sovitaan heimojen ja klaanien välisistä suhteista. Jos teksti olisi väärennös, väärentäjän on pitänyt ajatella, että šaria ei ollut  Medinassa voimassa. Toinenkin seikka puhuu sen puolesta, ettei kyseessä ole väärennös: Muhammedin katsotaan olleen lukutaidoton, mutta sopimus luo vaikutelman, että sopimuskumppanit olivat luku- ja kirjoitustaitoisia. Lisäksi sopimus käsittelee muun muassa sotavangeista saatavia lunnaita ja puhutaan Medinaan kohdistuneesta hyökkäyksestä. Ibn Ishaqin elämäkerrassa ensimmäinen tällainen hyökkäys olisi Uhudin taistelu, mutta siinä vaiheessa muslimien suhteet juutalaisiin olivat jo muuttuneet vihamielisiksi, toisin kuin sopimuksessa kuvataan.

 Katso myös 

 Muhammedin historiallisuus

 Lähteet 










 Viitteet 

Luokka:Islamin historia
Luokka:Jumalan lähettilään elämäkerta