Rab Butler

Richard Austen ”Rab” Butler, Baron of Saffron Walden (9. joulukuuta 1902 – 8. maaliskuuta 1982Olson & Shadle 1996, s. 223–224) oli brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän edusti vuosina 1929–1967 Saffron Waldenia alahuoneessa ja toimi kaikissa merkittävissä ministerin tehtävissä pääministerin virkaa lukuun ottamatta. Hän pyrki vuosina 1957 ja 1963 myös pääministeriksi, mutta epäonnistui molemmilla kerroilla.

 Elämäkerta 

Butler syntyi Intiassa 9. joulukuuta 1902. Hänen isänsä oli virkamies sir Montagu Butler, joka toimi Intiassa myös keskiprovinssien kuvernöörinä. Hänet lähetettiin opiskelemaan Englantiin, missä hän opiskeli Pembroke Collegessa Cambridgessä. Hän suoritti tutkinnon kahdessa pääaineessa, jotka olivat historia ja ranskan kieli.

 Poliittinen ura 

Butler valittiin vuonna 1929 konservatiivien edustajaksi Saffron Waldenista. Hän toimi Stanley Baldwinin pääministerikaudella ensin sir Samuel Hoaren sihteerinä ja myöhemmin alivaltiosihteerinä. Hän osallistui myös India Act of 1935 -lain laatimiseen ja sen hyväksyttämiseen alahuoneessa. Myöhemmin hän siirtyi ulkoministeriön palvelukseen, missä toimi lordi Halifaxin alivaltiosihteerinä.

Natsi-Saksan uhan voimistuessa Butler kannatti myönnytyspolitiikkaa, ja myöhemmin hän kannatti lordi Halifaxia pääministeriksi Winston Churchillin sijasta.Jefferys 1997, s. 62 Pääministerinä Churchill oli kuitenkin valmis sivuuttamaan hänen ja Butlerin väliset mielipide-erot, ja Butlerista tuli Churchillin hallituksen opetusministeri.Bale 2012, s. 42 Vuoden 1944 Education Act -laki oli pitkälti hänen aikaansaannoksensa.

Butler oli eräs harvoista konservatiivipuolueen merkittävistä jäsenistä, jotka osasivat ennakoida puolueen tappion vuoden 1945 parlamenttivaaleissa. Hänellä oli muun muassa Conservative Research Department (CRD) -osion johtajana merkittävä rooli konservatiivipuolueen arvopohjan muutosprosessissa vuosina 1945–1951.Charmley 2017, s. 124–125

1950-luvulla Butler toimi Churchillin ja Anthony Edenin hallituksissa valtiovarainministerinä ja Lord Privy Sealina sekä alahuoneen johtajana. Valtiovarainministerinä hänellä oli merkittävä rooli konservatiivipuolueen vuoden 1955 parlamenttivaaleissa saavuttamassa vaalivoitossa, mikä tosin saavutettiin osittain hätäisesti koostetulla valtiollisella budjetilla. Työväenpuolue kritisoi vuoden 1955 budjetin olevan konservatiivien "lahjus" äänestäjille.Bale 2012, s. 52

Eden erosi terveyssyistä pääministerin tehtävästä vuonna 1957, ja Butler pyrki tuolloin hänen seuraajakseen. Samaan asemaan pyrki myös Harold Macmillan, ja vaikka Butleria pidettiin ennakkosuosikkina, Macmillan nousi pääministeriksi. Syynä on pidetty Butlerin asemaa Suezin kriisin jälkeisen vetäytymisprosessin "kasvoina" Edenin ollessa poissa julkisuudesta, sekä hänen assosioimistaan vuoden 1955 budjetin tapaukseen ja myönnytyspolitiikkaan 1930-luvulla.Bale 2012, s. 52–53

Pääministeri Macmillan siirsi ensi töikseen Butlerin sisäministerin tehtävään.Bale 2012, s. 53 Butler toimi myös Macmillanin varapääministerinä ja lokakuuhun 1961 konservatiivipuolueen sihteerinä.Bale 2012, s. 63

1960-luvulle siirryttäessä Macmillanin hallitus joutui useisiin kriiseihin, joihin lukeutuivat Alec Douglas-Homen nimitys ulkoministeriksi, Ranskan estämä liittyminen Euroopan talousyhteisöön ja puolustusministeri John Profumon seksiskandaali. Macmillan suostui lopulta eroamaan pääministerin tehtävästä lokakuussa 1963.Bale 2012, s. 54–55 Butler oli jälleen eräs ehdokkaista seuraavaksi pääministeriksi, mutta hän oli puolueen oikeistolaisen siiven syvän epäluottamuksen kohteena Suezin kriisin tapahtumien ja Rhodesian ja Njassamaan liittovaltion hajoamisen vuoksiBale 2012, s. 55 – Butler oli ollut jälkimmäistä käsitelleen Victoria Fallsin konferenssin puheenjohtaja kesällä 1963. Ulkoministeri Alec Douglas-Home nousi lopulta Macmillanin seuraajaksi.

Douglas-Homen alaisuudessa Butlerista tuli ulkoministeri – kyseessä oli viimeinen merkittävä ministeriö, jonka johdossa hän ei ollut vielä ollut.Bale 2012, s. 56

 Poliittisen uran jälkeen 

Butler nimitettiin vuonna 1965 Trinity Collegen rehtoriksi, minkä lisäksi hän sai arvonimen Baron of Saffron Walden. Butler säilytti paikkansa Saffron Waldenin edustajana alahuoneessa vuoteen 1967 asti, minkä jälkeen hän vetäytyi eläkkeelle. Hän toimi vielä neuvonantajana Walesin prinssi Charlesille tämän opiskellessa Cambridgen yliopistossa vuosina 1967–1970.

Butler kuoli 8. maaliskuuta 1982.

 Perhe 

Butler sai ensimmäisen vaimonsa Sydneyn kanssa kolme poikaa ja yhden tyttären. Sydney kuoli vuonna 1954, ja Butler meni uusiin naimisiin Mollie Courtauldin kanssa vuonna 1959.

 Henkilökuva 

Butleria on usein luonnehdittu "parhaaksi pääministeriksi, jota Britannialla ei koskaan ollut".

Konservatiivipuolueen pääministeri Edward Heathin mukaan Butler oli hänen sukupolvelleen modernin konservatiivipuolueen luoja. Alec Douglas-Home puolestaan piti häntä konservatiivipuolueen "filosofina".

 Lähteet 






 Viitteet 

 Aiheesta muualla 



Luokka:Alivaltiosihteerit
Luokka:Brittiläiset rehtorit
Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet
Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen poliitikot
Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministerit
Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministerit
Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan opetusministerit
Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenet
Luokka:Vuonna 1902 syntyneet
Luokka:Vuonna 1982 kuolleet