Mewa Ramgobin

Mewa Ramgobin (10. marraskuuta 1932 – 17. lokakuuta 2016) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana maansa parlamentissa vuosina 1994–2009. Hänestä tuli apartheidia vastustava kansalaisaktivisti opiskeluaikoinaan Natalin yliopistossa. Hän oli Natalin intialaisen kongressin johtaja. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Mahatma Gandhin pojantytär Ela Gandhi. Hän perusti Mahatma Gandhille omistetun museon ja kirjaston, järjesti vuosittaisia Gandhi-luentoja ja opetti gandhilaista filosofiaa. Hän kirjoitti myös kaksi kirjaa Waiting To Live ja Prisms Of Light.

Toimiessaan Natalin intialaisen kongressin johtajana Ramgobin oli yksi kuudesta United Democratic Front -järjestön jäsenestä, jotka hakivat suojaa brittiläisestä suurlähetystöstä. Britannia ei luovuttanut heitä apartheid-kauden turvallisuuspoliisille, mutta teki heidän oleskelustaan epämukavaa sallimalla heille yhden pienen huoneen. Huoneessa oli kemiallinen käymälä ja heidän tuli nukkua paljaalla lattialla. Ramgobin vietti lähetystössä kuukauden, jonka jälkeen hän poistui sieltä joutuen eteläafrikkalaiseen maanpetosoikeudenkäyntiin. Heidät vapautettiin syytteistä vuonna 1986. Apartheid-hallinto jatkoi heidän vainoamistaan asettamalla Ramgobinin ja hänen vaimonsa useita kertoja kotiarestiin. He vastustivat Afrikan kansalliskongressin turvautumista aseisiin ja luopumista gandhilaisesta väkivallattomasta vastarinnasta.

Ramgobin oli naimisissa Ela Gandhin kanssa vuoteen 1991, jolloin he erosivat. Hän meni uudestaan naimisiin Miriamin kanssa. Hänellä oli viisi lasta, joista yksi murhattiin vuonna 1993. Kansanedustajana vuonna 2003 hän vastusti Intian Etelä-Afrikan intialaistaustaiselle väestölle tarjoamia kaksoiskansalaisuuksia, koska ne voisivat hänen mukaansa haitata Etelä-Afrikan rauhaa luomalla jännitteitä intialaisten ja mustien välille.

 Lähteet 

Luokka:Eteläafrikkalaiset poliitikot
Luokka:Apartheidinvastaiset aktivistit
Luokka:Vuonna 1932 syntyneet
Luokka:Vuonna 2016 kuolleet