Vihreät baretit (elokuva)

Vihreät baretit (The Green Berets) on yhdysvaltalainen sotaelokuva vuodelta 1968. Sen ohjasivat John Wayne ja Ray Kellogg. Pääosissa olivat John Wayne, David Janssen ja Jim Hutton. Elokuva pohjautuu löyhästi Robin Mooren samannimiseen romaaniin vuodelta 1965, joskin elokuvan yhteys romaaniin on vähäinen.

Vihreät baretit on voimakkaan antikommunistinen ja Etelä-Vietnamia kannattava. Se julkaistiin Yhdysvaltojen ollessa sotimassa Etelä-Vietnamin tukena Vietnamin sodassa, samana vuonna kuin tapahtui Tet-hyökkäys Etelä-Vietnamin suurimpia kaupunkeja vastaan. John Wayne oli niin huolissaan sodanvastaisista tunteista Yhdysvalloissa, että hän halusi tehdä tämän elokuvan esittelemään armeijan näkökulman. Hän sai hankittua täydellisen sotilaallisen yhteistyön ja materiaalin 36. presidentiltä Lyndon B. Johnsonilta ja Yhdysvaltain puolustusministeriöltä. John Wayne sopi Robin Moorelle 35 000 dollaria ja 5 % elokuvan tulevista voitoista.Moore, Robin Introduction to 1999 edition The Green Berets The Green Berets: The Amazing Story of the U.S. Army's Elite Special Forces Unit 2007 Skyhorse Publishing Inc.

Kriitikot tyrmäsivät elokuvan, mutta se oli taloudellinen menestys. 

Green Berets (vihreät baretit) eli United States Army Special Forces on Yhdysvaltain maavoimien erikoisjoukko.

 Näyttelijät 

 Vastaanotto 

 Lippumenestys 
Elokuva oli kaupallinen menestys. Waynen mukaan tämä johtui osittain lehdistön kielteisistä arvosteluista, joiden hän näki edustavan kritiikkiä sodasta eikä elokuvasta. Elokuva tuotti kulunsa kolminkertaisesti, yli 21 miljoonaa dollaria, ja oli Box Office -listan 13.

 Kriitikoiden vastaanotto 
Elokuvakriitikko Roger Ebert antoi elokuvalle nolla tähteä. Hänestä elokuvassa oli paljon kliseitä, se kuvasi sotaa tyyliin ”cowboyt ja Intiaanit” muodossa ja oli ”huomattavan vanhanaikainen elokuva”. Se on hänen ”vihatuimpien” luettelossaan. Hänen silloinen kilpailijansa Clifford Terry Chicago Tribunessa kuvasi elokuvaa ”sekä ennustettavaksi että ikäväksi” ja lisäsi, että sen ”kohtalokkain virhe” oli ”Yhdysvaltojen monimutkaisimman sodan esittäminen yksinkertaisimmillaan”.

Elokuvakommentaattori Emanuel Levy totesi katsauksessaan, että Wayne ei niinkään yrittänyt edistää Vietnamin sodan asiaa kuin kuvata erikoisjoukkojen ainutlaatuista roolia armeijassa: ”Wayne sanoi, että hänen tarkoituksenaan oli ylistää amerikkalaisia sotilaita hienoimpina taistelevina miehinä 'selvittämättä, miksi olemme siellä tai pitäisikö heidän olla siellä'. Hänen 'pakkomielteensä' elokuvan tekemiseen perustui ylpeyteen erityisjoukoista. Hän oli päättänyt osoittaa, 'mitä upeaa työtä tämä vielä vähän tunnettu asehaara tekee'.”

Levy toteaa myös Waynen myöntäneen, että sota ei yleensäkään ole suosittua, mutta siellä palvelevat sotilaat kohtaavat kuitenkin taistelun riskit ja vaarat. Heidän on oltava valmiit uhraamaan itsensä henkilökohtaisesta tahdostaan tai kannastaan riippumatta. Levy lainaa Wayneä: ”Mikä sota oli koskaan suosittu, Herran tähden? Nuo miehet eivät halua olla Vietnamissa sen enempää kuin kukaan muukaan. Kun menet sinne, tulet olemaan äärioloissa.”

San Francisco Examinerin kriitikko, Stanley Eichelbaum, taas teki elokuvaa tarkastellessaan seuraavanlaisia huomioita: ”Nyt on John Wayne – siunatkoon – saanut minut vakuuttuneeksi. Hänhän on jopa isänmaallisempi kuin luuleekaan. Tähdittämänsä ja eilen ensi-iltansa saanut Vihreät baretit naittaa noin vain kyyhkyt ja haukat yhteen. On turhaa ryhtyä väittelemään, etteikö tässä ole kiistatta ensimmäinen Vietnam-elokuva, josta ei voi syntyä polemiikkia. Yksikään, joka tämän katsoo, ei löydä ainuttakaan syytä olla eriävää mieltä siitä, etteikö tässä ole valheellisin ja naurettavin sota(-elo)kuva vuosiin.”

 Elokuvan suhde Vietnamin sotaan 
Kimmo Ahosen mukaan elokuvien ja dokumenttien kuva, että ”kaikki vastustivat Vietnamin sotaa”, oli väärä. Elokuva puhutteli yhdysvaltalaisten ”hiljaista enemmistöä”, jonka tuella Richard Nixon otti murskavoiton vuoden 1972 vaaleissa. Elokuvan toisena päähenkilönä on kriittisesti sotaan suhtautuva toimittaja Beckworth. Lehdistötilaisuudessa kersantti Muldoon rinnastaa Yhdysvaltojen tukeman Etelä-Vietnamin taistelua demokratiansa säilyttämiseksi Yhdysvaltain vapaussotaan. Kersantti McGee perustelee sotaa kuvaamalla Pohjois-Vietnamin kommunistihyökkääjien toimintaa (Etelä-Vietnamissa):

Jos sama tapahtuisi täällä Yhdysvalloissa, jokaisen kaupungin pormestari murhattaisiin, jokaista opettajaa kidutettaisiin ennen tappamista, jokainen professori, josta olette koskaan kuulletkaan, jokainen senaattori, jokainen kongressiedustaja kidutettaisiin kuoliaaksi perheineen ja sama määrä siepattaisiin.

Ahosen mukaan elokuva vaikeni siitä, että Etelä-Vietnamin hallinto oli korruptoitunut ja kommunistienkin kesken oli ristiriitoja.

 Tunnustukset 
American Film Institute on antanut elokuvalle seuraavan tunnustuksen:

 2005: AFI's 100 Years ... 100 Movie Quotes : Lainaukset :
 Eversti Mike Kirby: ”Täällä asianmukainen prosessi on luoti.” - Ehdolla.

 Elokuvan yhteys Suomeen – Lauri Törni 
John Waynen esittämä Mike Kirby perustuu löyhästi Mooren Vihreät baretit -romaanin päähenkilöön, Sven Kornieen, jonka esikuvana oli ollut suomalaissyntyinen sotilas Lauri Törni. Hänet tunnettiin tuolloin Yhdysvaltain armeijan 5th Special Forces Groupin kapteeni Larry A. Thornena. Thorne on monien arvostama sotasankari, joka katosi Vietnamin sodassa salaisessa tiedusteluoperaatiossa. 

Vietnamin sodassa vuonna 1964 Vietkongin joukot valtasivat amerikkalaisten tuliasemat ja ryhtyivät tulittamaan näitä näiden omilla konekivääreillä. Törni oli tiennyt tämän väistämättömäksi ja salaa miinoittanut asemat. Laukaisemalla miinat hän tuhosi viholliset muttei aseita, ja pian niillä taas tulitettiin vihollisia ja taistelu voitettiin. Samantapainen juoni löytyy myös elokuvasta.

 Katso myös 
 John Waynen elokuvat

Lähteet

 Aiheesta muualla 



Luokka:John Waynen ohjaamat elokuvat
Luokka:Elokuvat Vietnamin sodasta
Luokka:Mervyn LeRoyn ohjaamat elokuvat
Luokka:Vuoden 1968 yhdysvaltalaiset elokuvat