Nataly von Eschstruth

Nataly von Eschstruth (oik. Natalie (Nataly) Auguste Karoline Amalie Hermine, naim. von Knobelsdorff-Brenkenhoff; 17. toukokuuta 1860 Hofgeismar, Kasselin piirikunta, Hessenin vaaliruhtinaskunta, Saksan liitto – 1. joulukuuta 1939 Schwerin, Mecklenburg, natsi-Saksa) oli saksalainen aatelinen, romaanikirjailija. Hänen kirjansa ovat kevyitä ajanvietekertomuksia.Eschstruth, Nataly von. Tietosanakirja osa 11. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1922Eschstruth, Nataly von, Nordisk familjebok 33. 1922 Christoph Petzsch, Eschstruth, Natalie, Deutsche Biographie, viitattu 1.12.2020 

 Suku ja koulutus 
Hän oli hesseniläisen aatelissuvun jäsen, preussilaisen upseeri Hermann von Eschstruthin (1829–1900) ja vapaaherratar Amalie Schenck zu Schweinsbergin (1836–1914) tytär. Hän varttui ensin Hofgeismarissa, sitten Merseburgissa ja Berliinissä, missä hänen ensimmäiset runonsa julkaistiin.

Hän sai alkeiskoulutuksensa Berliinissä. Vuonna 1875 hän suoritti opintonsa tyttöjen sisäoppilaitoksessa Neuchâtelissa Sveitsissä, ja matkusti myöhemmin Euroopan tärkeimpiin pääkaupunkeihin. Äitinsä sairauden vuoksi hän ja hänen sisarensa hoitivat vanhempiensa taloutta vuodesta 1885 eteenpäin.

 Kirjallinen ura 
Nataly von Eschstruth aloitti kirjoittajana jo 14-15 -vuotiaana ja kokeili myös näytelmiä, jälkimmäisistä "Karl Augusts Brautfahrt" ja "Die Sturmnixe" esitettiin näyttämöllä. Hän julkaisi ensimmäiset novellinsa "Schweizer Novellen“ 15-vuotiaana. 

Mecklenburg-Strelitzin herttuatar Caroline Marianne (1821–1876, tällä oli lyhytkestoinen onneton avioliito Tanskan kruununprinssi Frederik VII:n kanssa), Joseph Victor von Scheffel ja Georg Ebers inspiroivat häntä kirjoittamaan historiallisia draamoja. Matkustaen usein ja vaihtaen asuinpaikkaansa (hänen miehensä oli upseeri ja komennuspaikka vaihtui) hän asui Berliinissä vuosina 1871–1873, 1882–1890, 1905–1907 ja Schwerinissä vuosina 1892–1903, 1922–1939. Schwerinissä hän oli mukana ystävänsä, herttua ja herttuatar Johann Albrechtin seurapiirissä. Kustantaja K. Toeche-Mitlerin ystäväpiirissä hän tapasi muun muassa August Strindbergin, Henrik Ibsenin ja aikansa kuuluisimman näyttelijä Joseph Kainzin. Kirjeenvaihto, seurustelu ja ystävyys yhdistivät hänet moniin muihin taiteilijoihin, tutkijoihin ja korkea-arvoisiin aatelisiin; hänen lukuisat novellinsa ja romaaninsa heijastavat kuitenkin vain tämän ympäristön ulkoisia puolia.

Naiivilla, kansallismielisellä sävyllä ja paljastavilla nimillä, kuten "In Ungnade" (Häpeässä, 1891, 1898), "Polnisch Blut" (Puolalainen veri, 1913), "Der Stern des Glucks (Onnen tähti 1896, uusi painos 1929) tai "Hofluft" (Hovi-ilma, 1899), historialliset draamat jäivät vaille kirjallista merkitystä, edes käsitellessään emansipaatiota Jedem das Seine (Jokaiselle omansa, 1903) tai pelastusta merihädästä (Die Bären von Hohen-Esp, 1902, 1913), kirjoitettu keisari Vilhelm II:n pyynnöstä, jotta meripelastus saisi huomiota kansan keskuudesssa.
pienoiskuva|Nataly von Eschstruth, Gunnar Vidar Forssellin ksylografia 1892 
pienoiskuva|Nataly von Eschstruthin kuvitettujen romaanien ja novellien mainos Apoldaer Tageblattissa 28. marraskuuta 1908
Henkilökuvaus ei koskaan mene idealisointia ja tyypittelyä pidemmälle; merkitys yleensä loppuu kauniin naisen ja hyveellisen miehen viivästyneeseen, onnelliseen liittoon. Ympäristön, elämäntyylin ja sosiaalisen sävyn tuntemus yhdistettynä kekseliäisyyteen ja sujuvaan esitystapaan voitti kuitenkin puolelleen lukemattomia, pääasiassa keskiluokkaan kuuluvia kaikenikäisiä lukijoita vuosina 1880–1930. Hän sai Badenin, Baijerin ja Mecklenburg-Schwerinin taiteen ja tieteen suuren kultamitalin.

Hänen nopeasti luonnostelemansa romaanit ja novellit saavuttivat pian suosiota, ja jotkut niistä pääsivät useisiin painoksiin. Hänen maineensa alkoi kasvaa 1880-luvun puolivälissä, ja viihdekirjallisuuden lajiin kuuluvat romaanit ja novellit tulivat suosituiksi. 

Hän kirjoitti teokset "Wolfsburg" (1884); "Gänsebiesel" (1886); "Katz und Maus" (1886); "Pot-pourri" (1886); "Humoresken" (1887); "Polnisch Blut" (1887. 4. painos 1894); "Die Erlkönigin" (1887); "Hazard" (1888); "Hofluft" (1889; 9. painos, 1899); "Sternschuppen" (1890); "Im Schellenhemd" (1894). Muita kaksiosaisia ​​teoksia olivat "Von Gottes Gnaden" (1894); "Der Stern des Glucks" (1897); "Der Majoratskerr" (1898); Jung gefreit (1897);  Aus vollem Leben (1900); Sonnenfunken (1901), "Der verlorene Sohn" (1902); "Die Bären von Hohen-Esp" (1902; 8. painos, 1904). Hän julkaisi runokokoelman nimeltä Wegekraut (1887), ja hänen koottuja teoksiaan on julkaistu 25 osaisena kuvitettuna sarjajulkaisuna vuodesta 1899 lähtien Leipzigissä. Joistakin pienistä näytelmistä esitettiin Karl Augusts Brautfahrt ja Die Sturmnixe (3. painos 1888).

Eschstruthin kirjoja on käännetty paljon. Eschstruthin kootut teokset ilmestyivät vuodesta 1899 alkaen kahtena kuvitettuna sarjana Gesammelte Werke ja Illustrierte Romane und Novellen. Hänen teoksiaan on suomennettu runsaasti.

 Avioliitto ja lapset 
Hän solmi vuonna 1890 avioliiton preussilaisen kapteeni Franz von Knobelsdorff-Brenkenhoffin (1857–1903) kanssa, mutta käytti kirjailijanimenä omaa tyttönimeään ja asettui matkojensa jälkeen Schweriniin. Heille syntyi kolme lasta ja he asuivat useissa varuskuntakaupungeissa, viimeksi Schwerinissä. Miehensä kuoltua vuonna 1903 hän muutti Teplitziin ja myöhemmin Berliiniin (1905–1907). Vuodesta 1922 aina kuolemaansa asti hän asui jälleen Schwerinissä.

 Teokset 

 Der kleine Rittmeister, Berlin 1883 
 Pirmasenz oder Karl Augusts Brautfahrt, Berlin 1883
 Die Ordre des Grafen von Guise, Berlin 1884
 Wolfsburg, Stuttgart 1885
 Der Irrgeist des Schlosses, Berlin 1886 (Uusi painos 2017, {{ISBN| 978-3-7437-2100-5}})
 Gänseliesel, Jena 1886|
 Humoresken, Berlin 1886 
 Katz' und Maus, Berlin 1886
 Polnisch Blut, Jena 1887
 Potpourri, Dresden 1887
 Wegekraut, (runoja), Dresden 1887
 Die Erlkönigin. Zauberwasser, Jena 1888 (Uusi painos 1975, taskukirjana 1977 ja 2020 {{ISBN| 978-3-7437-3511-8}})
 Hazard, Jena 1888
 Wandelbilder, Jena 1888 
 Hofluft, Berlin 1889
 Verbotene Früchte und andere Erzählungen, Jena 1889 
 Im Schellenhemd, Jena 1890 
 Sternschnuppen, Berlin 1890
 Der Mühlenprinz, Jena 1891
 Comödie!, Jena 1892
 Scherben, Leipzig 1893 
 Die Haidehexe und andere Novellen, Jena 1894
 In Ungnade, Leipzig 1894
 Ungleich!, Jena 1894
 Von Gottes Gnaden, Jena 1894 
 Johannisfeuer, Leipzig 1895
 Sturmnixe und andere Dramen, Leipzig 1895
 Der Stern des Glücks, Leipzig 1896
 Jung gefreit, Leipzig 1897
 Spuk, Leipzig 1897
 Der Majoratsherr, Leipzig 1898
 Mondscheinprinzeßchen, Leipzig 1898 
 Der verkannte Puttfarken, Berlin 1899
 Die Regimentstante, Leipzig 1899
 Frühlingsstürme, Leipzig 1899
 Aus vollem Leben, Leipzig 1900
 Nachtschatten, Leipzig 1900
 Spukgeschichten und andere Erzählungen, Leipzig 1900 (Uusi painos 2022, {{ISBN| 978-3-7437-4329-8}})
 Am Ziel, Leipzig 1901
 Osterglocken, Berlin 1901
 Regenwetter, Berlin 1901
 Sonnenfunken, Leipzig 1901
 Der verlorene Sohn, Leipzig 1902
 Die Bären von Hohen-Esp, Leipzig 1902 (Uusi painos 2019, {{ISBN| 978-3-7437-3208-7}})
 Unerklärliches, Berlin 1902
 Am See, Leipzig 1903
 Die Laune der Gräfin, Wolfenbüttel, 1904
 Jedem das Seine, Leipzig 1904
 Am Ende der Welt, Leipzig 1905
 Frieden, Leipzig 1905
 Die Ordre des Grafen von Guise. Symone, Leipzig 1910
 Die Roggenmuhme, Leipzig 1910
 Die Gauklerin, Berlin 1911
 Vae victis, Schwerin 1911
 Das Rodeltantchen, Schwerin 1912
 Eine unheimliche Torte und andere Erzählungen, Leipzig 1913
 Heckenrosen und andere Erzählungen, Leipzig 1913
 Junge Liebe und andere Erzählungen, Leipzig 1913
 Pagenstreiche und andere Erzählungen, Leipzig 1913
 Plappermäulchen und andere Erzählungen, Leipzig 1913
 Zauberwasser und andere Erzählungen, Leipzig 1913
 Sehnsucht, Leipzig 1917
 Bräutigam und Braut, Leipzig 1920
 Ewige Jugend, Leipzig 1920
 Ein Stein auf der Straße, Leipzig 1921
 Ende gut – alles gut, Leipzig 1921
 Im Spukschloß Monbijou, Leipzig 1921
 Lebende Blumen, Leipzig 1921
 Halali!, Leipzig 1922
 Lichtfalter, Leipzig 1922
 Der fliegende Holländer, Leipzig 1925
 Erlöst, Leipzig 1926

Suomennetut teokset
 Harmaasisar. Koitar 9., 11., 16. ja 18. maaliskuuta 1905 sekä antologiassa Kummituksen käsi ja muita vanhoja kauhukertomuksia, Nysalor-kustannus 2016, jossa kieliasua huollettu
 Onnen asuinsijoilta; suomentanut Iiti Päivärinta. Helsinki: Kyläkirjaston Kuvalehti 1913. Sarja: Kyläkirjaston kuvalehden B-sarjan kirjoja, n:o 3
 Vanhan Dammelmeyerin haamu, Uusi Suometar 11.1.1914 (Suomennos mahdollisesti Ellen Rydingin ruotsinnoksesta) sekä antologiassa Pirunpullo ja muita vanhoja kauhukertomuksia, Nysalor-kustannus 2018, jossa kieliasua huollettu
 Onnen sopukka: vuoristoidylli, Tampere: Isak Julin 1914. Sarja: 40 pennin kirjasto, n:o 21
 Sotalähetin kohtalo (Gabriele); suomentanut Eero Alpi. Hämeenlinna: Karisto 1915. Sarja: Kariston 50 p:n romaaneja, 100
 Karhulinnan tarina; suomentanut Felix Borg. Pori: Otto Andersin 1917. Sarja: Otto Andersinin 75 p. Kirjoja, 5-8
 Mustalais-rakkautta; suomentanut Niilo J. Lehto. Pori: Otto Andersin 1918. Sarja: Otto Andersinin 75 p. Kirjoja, [n:o 11]
 Elämänsä antanut (Wolfsburg); suomentanut Aarne Hyyppärä. Hämeenlinna: Karisto 1918. Sarja: Naisten romaaneja, 11
 Kihlauskylpylä (Das Verlobungsbad); suomentanut Siiri Teirilä. Hämeenlinna: Karisto 1919. Sarja: Kariston 1 markan romaaneja, 32
 Suupaltti (Plappermäulchen); suom. Rob. A. Seppänen. Hämeenlinna: Karisto 1919. Sarja: Kariston 1 markan romaaneja, 35
 Sirpaleita (Scherben); suomentanut P. H. Pori: Otto Andersin 1919
 Kielletty hedelmä (Verbotene Früchte). Pori: Otto Andersin 1922
 Kihlaussaari. Helsinki: Kirja 1923. Sarja: Helmi-sikermä, n:o 10
 Ja rakkaus on suurin kaikista. Helsinki: Minerva 1923
 Virvatuli (Der Irrgeist des Schlosses); suom. Siiri Siegberg. Hämeenlinna: Karisto 1924. Sarja: Naisten romaaneja, 32. Nataly von Eschstruthin romaanit, 1
 Hanhiliisa. Pori: Otto Andersin 1924
 Onnen hinta; suom. Aito Kare. Helsinki: Minerva 1924

 Lähteet 

Aiheesta muualla

Luokka:Saksalaiset kirjailijat
Luokka:Vuonna 1860 syntyneet
Luokka:Vuonna 1939 kuolleet
Luokka:Saksalaiset aateliset
Luokka:Viihdekirjallisuus