Pļaviņas

Pļaviņas () on kaupunki itäisessä Latviassa Väinäjoen oikealla rannalla. Vuonna 2016 siellä oli 3 402 asukasta. Kaupungin pinta-ala on seitsemän neliökilometriä.

 Historia 
Kahden linnavuoren arkeologisten kaivausten perusteella Väinäjoen ranta ja entisen Stockmannin kartanon alue ovat olleet asuttuja 3. vuosisadalta eKr. lähtien. Linnavuorista vanhempi, Loxtenin linnavuori, oli käytössä 400−600-luvuilla, kun taas nuorempi Oliņkalnsin linnavuori on varhaiskeskiajalta. Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä Puolan sodan aikana, jolloin alueella sijaitsi ruotsalaisten sotaleiri. Vuonna 1629 kaupunki joutui kokonaan Ruotsin vallan alle. Ruotsin aikakausi päättyi vuonna 1721, jolloin venäläiset valloittivat Vidzemen.

1800-luvun alussa läheinen Gostiņin kaupunki alkoi muodostua. Tuolloin Pļaviņas oli vain pieni kylä Stockmannshofin seurakunnassa. Vuonna 1861 Riika-Daugavpils-Orla-rautatieyhteys avattiin silloisen Stockmannshofin kohdalle ja kaupunki alkoi kehittyä. Vuonna 1878 kaupunkiin avattiin apteekki ja vuonna 1894 lasitehdas, joka tuhoutui ensimmäisessä maailmansodassa. 

Vuonna 1922 Pļaviņasille myönnettiin kaupungin oikeudet. 26. huhtikuuta 1927 kaupunkia laajennettiin yhdistämällä se Gostiņin kanssa. 1930-luvun alussa Gostiņi erotettiin jälleen Pļaviņasista, mutta ne yhdistettiin uudelleen vuonna 1956.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Pļaviņasin kotisivut  

Luokka:Latvian kaupungit