Luc Clapiers de Vauvenargues

Luc Clapiers de Vauvenargues, Vauvenarguesin markiisi (6. elokuuta 1715 Aix-en-Provence – 28. toukokuuta 1747 Pariisi, Ranskan kuningaskunta) oli ranskalainen aatelinen, sotilas, kirjailija ja moralisti. 

Vauvenargues etsi ensin omaa täyttymystään sotilaallisessa kunniassa liittymällä armeijaan ja palvelemalla Puolan perimyssodassa (1733–1739) ja Itävallan perimyssodassa (1740–1748). Vuonna 1745 pettyneenä armeijaan ja terveytensä menettäneenä, Vauvenargues kääntyi vastahakoisesti kirjallisuuden puoleen keinona saavuttaa kuuluisuutta. Loppuelämänsä muutamat vuodet hän vietti Pariisissa köyhyydessä. Hänen harvojen ystäviensä joukossa olivat Ranskan akatemian sihteeri Jean-François Marmonteliin ja Voltaireen, joka auttoi ja tuki häntä. 

Vauvenargues'n teos Maximes, ensimmäisen kirjoituksen mukaan myös Introduction à la connaissance de l’esprit humain, ilmestyi vuonna 1746. Sen kauniista ja vakavahenkisistä mietteistä kuvastuu perimmäinen optimistinen maailmankatsomus, ja ne ovat François de La Rochefoucauldin kuuluisiin maksiimeihin verrattuna hyvin erilaisia. Kirjoituksissaan hän käsitteli ihmisen moraalisisia velvollisuuksia ja edellytti kaikkien uskonnollisten vakaumusten kunnioittamista. Hän uskoi ihmisen pohjimmaiseen hyvyyteen. Vauvenarguesin teoksia, Oeuvres, on julkaistu postuumisti useita kertoja, ja mukaan on liitetty hänen kirjoitelmiaan ja kirjeenvaihtoa muun muassa Voltairen ja Mirabeaun kanssa.Vauvenargues, Luc Clapiers. Tietosanakirja osa 10. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1917

Hän erottui aikalaistensa joukosta toiminnan ylistämisellä, jonka kautta hän uskoi saavutettavan täyttymyksen ja arvokkuuden. Tässä hän ennakoi kirjailija Stendhalia. Hän uskoi, että sankari on henkilö, jota voimakkaat intohimot ajavat saavuttamaan mainetta suorittamalla suuria tekoja – mieluiten (mutta ei välttämättä) sellaisia, jotka edistävät ihmiskunnan hyvinvointia.

Jo sotilaspalvelusaikanaan Vauvenargues oli alkanut kirjoittaa muistiin kokemuksiensa herättämiä ajatuksia, joita hän viimeisinä vuosinaan järjesti ja kokosi suunnittelematta kuitenkaan niistä tieteellistä filosofista teosta. Hän oli merkittävä itseoppinut filosofi ja aforistikko ja Jean-Jacques Rousseaun edeltäjänä pidetty.

Maximes sisältää laajahkon kirjoitelman "Introduction à la connaissance de l'esprit humain" sekä muutamia lyhyempiä, kuten "Réflexions sur divers sujets", "Conseils à un jeune homme", "Méditation sur la foi" ja "Paradoxes mêlés de réflexions et de maximes".Vauvenargues, Luc de Clapiers de, Nordisk familjebok 31. 1921  Kirja menestyi kohtalaisesti aikanaan ja sen arvostus kasvoi ajan myötä.

Hän näyttää olleen deisti voltairelaiseen tapaan, vaikka hän vastusti Voltairea tämän arvostaessa epärationaalista ja emotionaalista kokemusta. Eriävistä näkemyksistään huolimatta Voltaire julisti Maximes'it mahdollisesti yhdeksi parhaista ranskankielisistä kirjoista.

 Lähteet 

Aiheesta muualla

Luokka:Ranskalaiset kirjailijat
Luokka:Vuonna 1715 syntyneet
Luokka:Vuonna 1747 kuolleet