Heinrich Seidel

Heinrich Seidel (25. kesäkuuta 1842 Perlin, Mecklenburg – 7. marraskuuta 1906 Gross-Lichterfelde, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän opiskeli insinööritieteitä ja oli teknisillä aloilla kyvykäs mutta omistautui vuoden 1880 jälkeen yksinomaan kirjallisuudelle. Seidel oli Jean Paulin seuraajia. Hän pyrki arjen pienten sattumusten ja tilanteiden kautta huumorin ja ilon sävyttämin kuvauksin kirkastamaan luonnon ja ihmisten maailman pikkuseikkoja. Hänen novelleistaan on tunnetuin "Leberecht Hühnchen" (kokoelmassa vuodelta 1882), jota aikoinaan käytettiin saksan kielen kouluopetuksessa.Seidel, Heinrich, Nordisk familjebok 24. 1916 

Seidelin veli oli taidehistorioitsija Paul Seidel (s. 1858).

Teokset
 Leberecht Hühnchen, 1882
 Aus der Heimat, 1874
 Von Perlin nach Berlin, 1894, runoja
 Glockenspiel, 1889, toinen kokoelma 1893, runoja
 Reinhard Flemmings Abenteuer zu Wasser und zu Lande, 1901–1006
 Gesammelte Schriften, 1894–1906
 Erzählende Schriften, 1899–1900, kootut teokset
 Phantasiestücke, 1903, sisältää kaikki Seidelin sadut
 Gedichte, 1903, kootut runot

Suomennettu teos
 Sasu Kananen (Leberecht Hühnchen); suom. Thilda Granit. Pori: Andersin 1899. (Seurasi liitteenä aikakauskirjaa Iltapuhde 1899)

 Lähteet 

Aiheesta muualla

Luokka:Saksalaiset kirjailijat
Luokka:Vuonna 1842 syntyneet
Luokka:Vuonna 1906 kuolleet