Brigitte Reimann

Brigitte Reimann () oli saksalainen kirjailija.

 Elämäkerta 
Brigitte Reimann syntyi 21. heinäkuuta 1933 Burgissa katolilais-porvarilliseen perheeseen. Wiesener, s. 31. Perheeseen syntyivät vielä pojat Ludwig ja Ullrich sekä tytär Dorothea.  Reimann sairastui 1947 polioon, mikä jätti hänelle kroonisen kävelyvamman. Yläkoulussa hänestä tuli sosialistisen liikkeen aktiivinen jäsen.  1951 Reimann aloitti teatteritieteen opinnot Weimarissa mutta keskeytti opintonsa pian. Wiesener, s. 34. Reimann työskenteli saksan kielen opettajana kotipaikkakunnallaan, kunnes meni 1953 naimisiin Walter Dominikin kanssa ja siirtyi päätoimiseksi kirjailijaksi. Reimannin ensimmäinen pitempi kertomus oli Die Denunziantin 1952, jota ei kuitenkaan julkaistu.Wiesener, s. 37. Reimann pääsi kuitenkin kertomuksen ansiosta Magdeburgin kirjailijoiden järjestön jäseneksi. 1954–1955 julkaistiin hänen kertomuksensa Die Kinder von Hellas ja Die Frau am Pranger. Reimannin mies oli alkoholisti.Wiesener, s. 38. Liittoa varjostivat myös Reimannin kokema keskenmeno ja sitä seurannut itsemurhayritys 1954. 

Reimann erosi miehestään 1958 ja meni seuraavana vuonna naimisiin kirjailija Siegfried Pitschmannin kanssa. Noudattaakseen kommunistisen puolueen ohjeistusta, jonka mukaan  kirjailijoiden tulisi muuttaa teollisuuslaitoksiin Reimann muutti 1960 miehensä kanssa Hoyerswerdaan, jossa työskenteli ruskohiililaitoksessa. Laitoksessa hän kirjoitti kertomukset Das Geständnis ja Ankunft im Alltag. Jälkimmäisestä hän sai 1962 Vapaan Saksan Ammattiliiton kirjallisuuspalkinnon. Reimann kirjoitti myös miehensä kanssa palkitun kuunnelman Ein Mann steht vor der Tür 1961. Reimannin muutto Hoyerswerdaan herätti sekä median että sosialistisen puolueen huomion. Wiesener, s. 41. Puolueen suhtautuminen Reimanniin oli pääosin suopeaa, mutta Reimann ei kuitenkaan suostunut liittymään sosialistisen puolueen jäseneksi ja puhui Hoyerswerdan työläisten elämänlaadun parantamisen puolesta.Wiesener, s. 42. Reimannin kertomus Die Geschwister julkaistiin etukäteen kommunistisessa nuorisolehti FORUM:ssa vuonna 1963.Wiesener, s. 44. Kirjastaan Reimann palkittiin vuonna 1965 Taideakatemian Heinrich-Mann-palkinnolla ja Carl-Blechen-palkinnolla.Wiesener, s. 47. Teollisuuslaitoksessa Reimann rakastui Jon-Hans Kerschekiin. Vuonna 1964 hän erosi Pitschmannista ja meni naimisiin Kerschekin kanssa. Samana vuonna Reimann matkusti sosialistisen puolueen nuorisojärjestön delegaation kanssa Siperiaan. Matkan tuloksena syntyi matkakertomus Das grüne Licht der Steppen.

Reimann kirjoitti romaaniaan Franziska Linkerhand vuodesta 1963 lähtien aina kuolemaansa saakka. Silti se jäi kesken. Romaania varten Reimann tutki Hoyerswerdan työläisten elinoloja  ja yritti selvittää, miksi hänen edustamansa oikeudenmukainen sosialismi ei toteutunut. Hänen suhtautumisensa sosialistiseen puolueeseen muuttui kriittisemmäksi, eikä hän allekirjoittanut 1968 kirjailijoiden hyväksyntää Tšekkoslovakian miehitykselle.Wiesener, s. 54. Vuonna 1968 Reimann sairastui syöpään ja muutti Neubrandenburgiin. Liitto Kerschekiin päättyi. Kun syöpä uusiutui, meni Reimann lääkäri Rudolf Burgatzin kanssa naimisiin 1971. Reimann kuoli berliiniläisessä sairaalassa 20. helmikuuta 1973. Franziska Linkehand ilmestyi 1974 keskeneräisenä.

Jälkimaine
Vuonna 1999 avattiin uudelleenrakennettu Reimann-koti Neubrandenburgissa Brigitte Reimann-kirjallisuustalona. Talossa Reimannista muistuttaa pysyvä näyttely ja arkisto.  

Hoyerswerdassa Beimannista muistuttaa Brigitte Reimann Begegnungsstätte, josta löytyy Reimannin Hoyerswerdan kodin jäljitelmä. Muistomerkkiä hoitava taidejärjestö järjestää myös Reimannista muistuttavia kävelyitä kaupungissa.  Kaupungin kirjasto nimettiin 2003 Reimannin 70. syntymäpäivän kunniaksi Brigitte-Reimann-kirjastoksi. Myös Burgin kirjasto on nimetty hänen mukaan.  

Reimannin 80. syntymäpäivän kunniaksi Burg julisti vuoden 2013 Brigitte Reimann-vuodeksi. Burg jakaa tästä vuodesta lähtien myös Brigitte Reimann-kultturipalkintoa.  Kultturipalkinto jaetaan joka toinen vuosi merkittäville kultturivaikuttajille. Kultturivuoden kunniaksi Reimannin mukaan nimettiin Burgissa myös katu ja hänen synnyintaloonsa kiinnitettiin muistilaatta.  Samaan aikaan Hoyersverdassa julkaistiin  hänestä muistuttava veistos  nimeltään Die große Liegende.

Reimannin lapsuudenkoti Burgissa purettiin vuonna 2017 huonon kunnon vuoksi.  Nyt Reimannista muistuttaa 2018 valmistunut näköismuriaali. 

Vuonna 2004 Reimannista tehtiin TV-elokuva. Hunger auf Leben.

 Kirjallisuus
Kirjallisuuden tehtävä DDR:ssä oli kuvata maan sosialistista muotoutumista. Sen tuli noudattaa Neuvostoliitosta polveutuvaa sosialistisen realismin kerrontanormeja. Bonnier, s. 105. Reimannin tekstien kertojia kuvastaa kuitenkin toisenlaisuus ja vieraus, joka ilmenee myös heidän vierasperäisessä ulkonäössään Bonnier, s. 149. Vieraalle on vaikeaa sopeutua uuteen järjestykseen, eikä uusi järjestys hyväksy häntä yhtävertaiseksi jäsenekseen.Bonnier, s. 151. Reimannin tekstien päähenkilöt ovat aina naisia. Kuitenkin teksteissä esiintyy suhteessa päähenkilöön oleva mies.Müller, s. 9.

Kolmoisdraamat ovat tyypillisiä Reimannin teksteille. Bonnier, s. 135. Kolmoisdraaman miespuoliset osapuolet voidaan jakaa ottoisiin ja heidän poikiinsa sekä veljen kaksoisolentoihin. Ottoisät edustavat uutta järjestelmää. He edustavat julkista tilaa ja toimivat kertojan esikuvana. Suhteessa näihin miehiin kertoja  sivuuttaa omat tarpeensa ja alistuu miesten tahtoon. Samalla tämä rakkaus ei kuitenkaan ole seksuaalista.Bonnier, s. 201. 
Etsiessään uutta yhteiskuntaa Reimannin naispuoliset kertojat jättävät perheensä ja siirtyvät uusien perheidensä ottoisien ja -poikien huomaan. Kertojan insestimäinen suhde veljeensä tai tämän kaksoisolentoon osoittaa kuitenkin kertojan varautuneisuuden uutta järjestystä kohtaan. Vaikka sankaritar valitseekin yhteiskunnallisesti oikean vaihtoehdon, kuuluu hänen sydämensä epäluotettavalle osapuolelle.Bonnier, s. 137. Kolmoisdraama kuvastaa kertojan ulkopuolisuutta. Hän ei kuuluu mihinkään paikkaan tai suhteeseen.Bonnier, s. 154.

 Teokset 
 1953: Katja. Eine Liebesgeschichte aus unseren Tagen
 1955: Der Tod der schönen Helena, Der Legionär, Zwei schreiben eine Geschichte
 1956: Die Frau am Pranger, Kinder von Hellas 
 1960: Das Geständnis; Ein Mann steht vor der Türensiesitys: 3.8.1960, Radio DDR I; ilmestynyt: Die Reihe, Nr. 50; Aufbau-Verlag Berlin 1960 ja Sieben Scheffel Salzensiesitys: 17.11.1960, Berliner Rundfunk; Ilmestynyt: Hörspieljahrbuch 1, Henschel-Verlag Berlin 1960, s. 65–93 (kaksi kuunnelmaa Siegfried Pitschmannin kanssa, ohjaus: Theodor Popp)
 1961: Ankunft im Alltag 
 1963: Die Geschwister, Im Kombinat 
 1965: Das grüne Licht der Steppen (matkakertomus)
 1970: Sonntag, den... – Briefe aus einer Stadt – Neubrandenburgista kertova dokumenttiprojekti Manfred Krugin kanssa (laulu), ohjaus: Bernd Schariothensiesitys: 20.3.1970, 1984 tuhottiin alkuperäinen tallenne ja kaikki kopiot.
 1974 Franziska Linkerhand (keskeneräinen romaani)
 2003 Das Mädchen auf der Lotusblume (kaksi keskeneräistä romaania)

 Lähteet 




 Viitteet 

Luokka:Saksalaiset kirjailijat
Luokka:Vuonna 1933 syntyneet
Luokka:Vuonna 1973 kuolleet