Tagajõgi

Tagajõgi on Virossa Länsi-Virumaalla Vinnissä ja Itä-Virumaalla Alutagusessa virtaava 44 kilometriä pitkä Rannapungerja jõen pisin sivujoki . Se virtaa koko matkallansa Alutagasen alangolla .

 Nimitys 
Joen yläjuoksulla sitä kutsutaan Liivojaksi, keskijuoksulla Mustasooksi ja alajuoksulla Tudulinna jõeksi.

 Joen kulku 
Joen yläjuoksu on harvaan asuttua metsäaluetta ja sen alajuoksu on tiheästi asuttua viljelyaluetta. Joki saa alkunsa ojasta, joka on kaivettu alkamaan Tudu järvestä. Järvi kuuluu Järvsoohon, joka on osa Tudusoon soidensuojelualuetta. Liivaojan osuus on monin paikoin suoraksi kaivettua ojaa, vaikka se lopuksi saa virrata luontaisessa uomassaan Oonurme ojan yhtymäkohtaan saakka. Alempana siihen yhtyy Muraka raban (suo) lähellä Kaukvere jõgi. Tagajõen laakso on vanha ja leveä. Sen pohjalla olevassa hiekassa ja lietteessä joki tekee meanderimaisia mutkia. Tämä ilmiö jatkuu täältä joensuuhun asti.

Tudulinnasta Pungerjajõgeen asti on joen uoma kaivautunut syvälle hiekkamaahan. Samalla on jokilaakso levittäytynyt puoli kilometriä leveäksi. Tulvatasanko on paikoin kymmenen metriä syvä. Tagajõgi yhtyy pääuomaansa Rannapungerja jõegeen 12,7 kilometriä ennen sen laskua Peipsijärveen.

 Luontoarvoja 
Alueen lähteiden vähyydestä ja metsämaiden ojittamisesta on ollut kesäisin seurauksena ylä- ja keskijuoksun vedenvähyys. Näin kävi vuoden 1997 kuumana kesänä, jolloin keskijuoksun joenpohja kuivui ja yläjuoksulla joki kutistui joenpohjalle erillisiksi lammikoiksi. Näillä osuuksilla on joki menettänyt luontaisen kalastonsa ja esimerkiksi harjus ei viihdy enää joessa. Kesäisin voi virtaama olla 0,02–0,03 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Huhtikuusta kesäkuun puoliväliin, jolloin lumet sulavat ja niiden vesi virtaa metsäojia pitkin nopeasti jokeen, voi veden virtaama olla 45–50 m³/s.

Vesi sisältää runsaasti humusta, joka värjää sen tummanruskeaksi. Sivujoen pääsaastuttajat ovat olleet Tudulinnan kauppala ja joen molemmilla puolilla toimineet metsäyritykset sekä myös eläintuotantoyritykset. Viimeksi mainitut yritykset ovat pienentäneet päästöjään ja joen nykytilaa kuvataan hyväksi. Eliökartoituksissa on havaittu lajitasolla seuraavaa: putkilokasveja esiintyy 17 lajia, joen pohjaeliöistä on yläjuoksulla 20 taksonia ja keskijuoksulla 38 taksonia. Vesikasveja tavataan eniten ylä- ja keskijuoksulla, ja alajuoksulla niitä on vähän. Niitä ovat esimerkiksi sarjarimpi, viiltosara, järvikorte, järvikaisla, isovesitähti, sorsimo (Glyceria plicata), sorsanputki ja sarjarimpi. Joessa viihtyy hyvin yleisenä ulpukka. Pieneliöistä yleisin on purokatka, jota syö erityisesti purotaimen mielellään. Joessa elää myös vuollejokisimpukka, joka myös lisääntyy joessa. Jokirapua ei enää esiinny. Sen vahva, 1800-luvun lopussa elänyt, kanta on menehtynyt muutaman kerran. Viimeksi se katosi rapuruton takia 1960-luvulla, eikä sitä ole enää löytynyt Tagajõesta. Kalalajien kartoitukset tuottivat vuonna 1988 ja 1997 seuraavia kalalajeja: hauki, särki, turpa, säyne, mutu, kivennuoliainen, rantanuoliainen, made, ahven, turpa, kiiski, kivisimppu, seipi, kymmenpiikki ja pikkunahkiainen. Ympäristön metsissä elää metso, teeri, kurki, sääksi, pikkukiljukotka ja mustahaikara, sekä saukko, majava, piisami, lento-orava, susi ja karhu.

Alajuoksun jokilaakso Tudulinnasta alaspäin muodostaa mielenkiintoisen alueen. Joki on uurtanut itsensä yli kymmenen metrin syvyyteen ja hiekan joukossa on paljon orgaanista ainesta kuten ruohoa, puiden lehtiä ja oksia. Hiekasta pilkistää näkyviin puun runkoja ja kaivuutöiden lomassa on tehty havaintoja puunrungoista jopa hiekka- ja savimaakerrosten rajalla. Siellä on puurunkojen joukossa on paljon tammipuun runkoja.

 Historiaa 
Tagajõella on toiminut keskiajalla ja uudella ajalla useita vesimyllyjä. Esikerkiksi L. A. Mellinin kartalla vuodelta 1796 toimi Tudulinnassa vesimylly. Vielä viime vuosisadan keskivaiheella joki oli hyvä tukkipuiden uittamiseen Peipsijärven rantaan. Maailmansotien välisinä vuosina sijaitsi Rannapungerja jõen suulla satama, josta liikennöitiin Peipsijärven muihin satamiin.

 Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä 
 Valuma-alue 
Tagajõen valuma-alueen pinta-ala on 256,6 neliökilometriä, joka muodostaa 43 % Rannapungerja jõen valuma-alueesta. Tagajõen sivujoista Kruusojan valuma-alueen osaksi tulee 32 % ja Kaukavere jõen 22 %. Tagajõgi on eteläisin Rannapungerjan sivuhaaroista ja sen eteläpuolella sijaitsee Avijõen sekä joidenkin pienien ojien valuma-alueet. Lännessä virtaavat Kunda jõgi ja sen sivuhaarat, joiden yhteinen vedenjakaja vastaa Tagajõen valuma-alueeseen. Vastaavasti pohjoisessa sijaitsee Purtse jõen valuma-alue. Vedenjakaja-alueelle voidaan myös sijoittaa suuri Muraka raba, jonka itäpuolelle virtaa jo Rannapungerjaan yhtyvä Härjaoja.

 Sivu-uomia 
Tagajõen suurimpia sivu-uomia on lueteltu seuraavassa taulukossa.
 yhtyyTagajõgeen(km suusta) Nimi  Pituus(km)  Valuma-alue(km²)  Lähde	 7 Kruusoja  26  81    23 Kaukvere jõgi  21  57    28 Oonurme oja  7  10    29 Mustasoo oja  6  8   

 Järviä 
Lähdejärven Tudu järven lisäksi valima-alueella sijaitsee lukuisasti suolampareita ja muutama nimetön tekolampi tai -järvi.

 Huomautuksia 

 Lähteet 


 Viitteet 

Luokka:Rannapungerja jõen valuma-alue
Luokka:Viron joet