Ilja Galkin

Ilja Galkin (18. heinäkuuta 1846 Kyyrölä, Muolaa – 29. elokuuta 1923 Raivola) oli suomenvenäläinen Karjalan kannaksella vaikuttanut kauppaneuvos, kauppias ja teollisuuden harjoittaja.Biografiasampo : Ilja GalkinKauppaneuvos Ilja Galkinin kuolinilmoitus, Karjala, 31.08.1923, nro 199, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Galkin syntyi kauppiassukuun Muolaan Kyyrölän kylässä. Kylän asukkaat olivat 1700-luvulla Moskovan läheltä paikalle tuotujen venäläisten maaorjien jälkeläisiä. Galkin aloitti oman uransa vuonna 1871 maakauppiaana ja kestikievarin pitäjänä. Hän hankki omistukseensa myös useita rälssitiloja alueelta.

Vuonna 1885 Galkin osti enemmistön viinatehtaasta ja vuonna 1887 hän osti veljensä kanssa Viipurin viinanjalostustehtaan. Vuoden 1890 tienoilla hän perusti myös sahalaitoksen ja sähkölaitoksen Kyyrölän kylään. Vuonna 1895 Galkin muutti 1895 Kivennavalle Raivolan kylään josta hän osti metsäalueita ja Raivolan kylässä toimineen vanhan sahan ja toimintansa lopettaneen rautaruukin kiinteistöjä. Galkin aloitti Raivolassa sahaustoiminnan ja perusti myllyn ja sähkölaitoksen. Laitoksen tuottamalla sähköllä sähköistettiin ensin Raivolan kylä vuosina 1898–1899 ja myöhemmin sähköistys laajeni Terijoelle. Vuonna 1912 Galkin perusti poikiensa kanssa Raivolaan Ilja Galkin Oy-nimisen osakeyhtiön, joka harjoitti Itä-Suomessa saha- ja puuteollisuutta sekä jauhomylly- ja sähköliikettä. Ilja Galkin sai kauppaneuvoksen arvon 1913.Yhtiöjärjestykset, Wiipuri, 12.01.1912, nro 8, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistotSKS Biografiakeskus : Suomen talouselämän vaikuttajat : Suomalaiset talouden alan arvonimellä palkitut

Galkin vuokrasi omistamiaan kiinteistöjä suomalaisten kansakoulujen käyttöön, lahjoitti kouluille rahaa ja oli mukana kansakoulun johtokunnassa. Hän toimi valtiopäivämiesten valitsijamiehenä ja hän piti muun muassa tervehdyspuheen vuonna 1900 Kyyrölän kylässä vierailleelle Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikoville. Vuonna 1899 Galkin oli vastustanut kyyröläläisten Suurelle adressille kokoamaa vasta-adressia. Suomen itsenäistyttyä Galkin liittyi 1918 paikalliseen suojeluskuntaan ja saattoi näin turvata oman liiketoimintansa jatkumisen muuttuneissa olosuhteissa. 

Ilja Galkinin kuoltua 1923 hänen yhtiönsä Ilja Galkin Oy:n johtoon tuli hänen poikansa, Varsovassa aikaisemmin rautatieinsinöörinä toiminut Michael (Mihail) Galkin (s. 1870). Ilja Galkin Oy toimi Raivolassa vielä vuonna 1938. Viipurin puhelinluettelo 1938 

 Lähteet 

Luokka:Suomen venäläiset
Luokka:Suomalaiset kauppiaat
Luokka:Kauppaneuvokset
Luokka:Vuonna 1846 syntyneet
Luokka:Vuonna 1923 kuolleet