Aleksei Koltsov

Aleksei Vasiljevitš Koltsov (); (3. [J: 15. lokakuuta] 1809, Voronež, Venäjän keisarikunta - 29. lokakuuta [J: 10. marraskuuta] 1842, Voronež, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen runoilija.

 Suku ja koulutus 
Koltsov syntyi ja eli lähes koko ikänsä Voronežissa, jossa isä Vasili Petrovitš Koltsov (1775-1852) oli karjakauppias. Pikkuporvarillinen koti ei suosinut koulunkäyntiä, vanhemmat eivät olleet käyneet kouluja. Hänen äitinsä Praskovja Ivanovna (1784-1861) ei osannut lukea. Poika oppi lukemaan 9-vuotiaana ja hänet pantiin kaksivuotiseen maakuntakouluun suoraan ensimmäiselle luokalle 11-vuotiaana. Ensimmäinen vuosi koulussa meni mainiosti, mutta toisena vuonna poissaoloja oli niin paljon (93 tuntia neljässä kuukaudessa) että isä otti pojan koulusta pois. Hän ei koskaan oppinut kunnolla venäjän kielen kielioppia ja oikeinkirjoitusta. Toimittaessaan isälleen hevosostoksia Donin aroilla Koltsov sai tutustua Etelä-Venäjän luontoon ja kansanelämään.

 Kirjallinen ura 
Aleksei sai 15-vuotiaana ensi kerran lukea taiderunoutta ostettuaan Ivan Dmitrijevin runokokoelman. Se vaikutti niin herättävästi, että hän alkoi itse kirjoittaa runoja. Isältään saamillaan rahoilla hän osti seuraavaksi Mihail Lomonosovin, Gavrila Deržavinin ja Ippolit Bogdanovitšin runokirjoja. Kirjalliseksi opastajakseen hän sai ensin erään kirjakauppiaan ja sitten lahjakkaan runoilijanalun, pappisseminaarin oppilaan Serebrjanskin. Synkän pohjakaiun Koltsovin runouteen toi onneton rakkaus.Koltsov, Aleksej Vasiljevitš, Tietosanakirja osa 4, palsta 1220–1221, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1911

Hän ilmensi runoillaan kansanomaista tyyliä ja talonpoikaista maailmankuvaa. Joistakin hänen lauluiksi sävelletyistä runoistaan on tullut ikivihreitä sävelmiä, joita usein erehdytään pitämään alkuperäisinä kansanlauluina.

Koltsov tutustui vuonna 1830 sattumalta Nikolai Stankevitšiin, joka silloin oli vasta ylioppilas. Stankevitš opasti hänet Moskovan ja Pietarin kirjallisiin piireihin. Koltsovin kehitykseen vaikutti erityisesti Vissarion Belinski, josta hän sai uskollisen ystävän ja neuvojan. Seurustelu Venäjän silloisten merkittävimpien kirjailijoiden kanssa sai kuitenkin herkän lyyrikon ja hänen raa’an kotoisen ympäristönsä välisen vastakohdan näyttämään entistä räikeämmältä. 

Kauppias-isä laski voivansa luottaa pojan suhteisiin ja sälytti tälle perheyrityksen ongelmia. Hän vieraantui kirjallisesta elämästä, palasi kotitaloon Voronežiin, sairasteli noin vuoden ja kuoli 33-vuotiaana.

 Perintö 
Koltsov on Venäjän huomattavimpia ja omintakeisimpia lyyrikkoja, "Venäjän Robert Burns". Ensimmäinen kokoelma hänen runojaan ilmestyi vuonna 1835. Täydellisemmän kokoelman toimitti Vissarion Belinski, joka liitti siihen kirjallisen ja elämäkerrallisen tutkielman. Pietarin keisarillisen tiedeakatemian julkaiseman kokoelman toimitti Arkadi Ljašenko vuonna 1909.Скачать книги,  oprogressavto.ru 

Suomennetut runot
 Kyntäjän laulu, suom. Lauri KemiläinenVenäjän runotar, s. 57–59, suom. Larin-KyöstiLukutupa no 7, s. 51 (3)
 Metsä: mietelmä, suom. Lauri KemiläinenVenäjän runotar, s. 59–60
 Vanhuksen laulu, suom. Larin-KyöstiVenäjän runotar, s. 57
 Venäläinen laulu, suom. Larin-KyöstiVenäjän runotar, s. 61
 Hilpeä hetki, suom. Larin-KyöstiKaksi Aleksei Koljtsovin runoa, Valvoja no 4, 1911
 Sanokaatte, inehmoiset, suom. Larin-Kyösti
 Laulu, suom. Reino SilvantoKodin kuvasto, 1915 no 5 s. 51 (3)

 Lähteet 
V. Kiparsky, Lauri Viljanen, Venäjän runotar. Otava 1946

Viitteet

Aiheesta muualla

 Rysslands Burns teoksessa Alfred Jensen, Ryska skaldeporträtt. Kultur- och litteraturhistoriska bilder från Ryssland (1898) 
Koltsov, Aleksej Vasiljevitj, Nordisk familjebok 

Luokka:Venäläiset runoilijat
Luokka:Vuonna 1808 syntyneet
Luokka:Vuonna 1842 kuolleet