Ferenc Kállay

Ferenc Kállay (1790–1861) oli unkarilainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hän palveli 1814–1828 sotatuomarina ja oleskeltuaan muutamia vuosia Erdélyissä muutti 1832 Budapestiin, jossa antautui kokonaan kirjallisuustieteellisiin töihin. Huomattavia julkaisuja ovat Históriai értekezés a ’nemes székely nemzet’ eredetéről ('Jalosukuisen székely-kansan alkuperästä', 1829), A magyar nemzetségröl ('Unkarin kansakunnasta', 1836), Kölcsey Ferenc gyermek- és ifjukori ('Ferenc Kölcseyn lapsuuden- ja nuoruudenaika', 1839), Finn-magyar nyelv ('Suomalais-unkarilainen kieli', 1844), jossa Kállay tekee selkoa suomalais-ugrilaista kieli- ja kansatiedettä koskevasta kirjallisuudesta, tutkimuksen siihenastisista tuloksista sekä antaa historiallis-kansatieteellisiä tietoja suomalais-ugrilaisista kansoista, joihin hän katsoo kuuluviksi myös samojedit sekä alkujaan myös baškiirit, meštšeralaiset ja tšuvassit, ja A pogány magyarok vallása ('Pakanallisten unkarilaisten muinaisuskonto', 1861).Kállay, Ferenc, Tietosanakirja osa 4, palsta 135, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1912

 Lähteet 

Aiheesta muualla

Luokka:Unkarilaiset kirjailijat
Luokka:Kirjallisuudentutkijat
Luokka:Vuonna 1790 syntyneet
Luokka:Vuonna 1861 kuolleet