Rafael Roos

Gustav Rafael Roos (9. huhtikuuta 1895 Kotka – 26. syyskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen teollisuusvalokuvaaja, joka tuli tunnetuksi tehdastiloista otetuista valokuvistaan.Maria Faarinen : Uljaat, kauniit koneystävät, Suomen Valokuvataiteen museoEloNet : Rafael Roos Hänen puolisonsa on Ingrid Granit.

Roos opiskeli insinööriksi Teknillisessä korkeakoulussa, mutta opinnot katkesivat valokuvausharrastuyksen astuessa etualalle. Roos perusti 1928 teollisuus- ja arkkitehtuurikuvauksiin erikoistuneen Foto Roos-ateljeen Helsinkiin, ateljee toimi aluksi Bulevardin varrella ja sitten Rautatientorin varrella Mikonkatu 15 B:ssä lähes 50 vuoden ajan. Ateljeen asiakkaina oli suomalaisia paperi-, metalli-, voimala-, elintarvike- ja kaivosteollisuuden yrityksiä ja Roos teki myös lyhytelokuvia asiakkailleen. Roos palkittiin Grand Prix -palkinnolla Brysselin valokuvanäyttelyssä 1935 ja kultamitalilla Pariisin valokuvanäyttelyssä 1937.Foto Roos Helsingin kaupungin sähkölaitoksen dokumentoijana 

Roos oli vuonna 1924 valmistuneen Polyteekkarifilmi-dokumenttielokuvan käsikirjoittajana, kuvaajana ja leikkaajana. Hän ohjasi, tuotti ja kuvasi 1950-luvulla kymmenen lyhytelokuvaa, muun muassa 1953 valmistuneen lyhytelokuvan Kemijokea tutkitaan ja 1956 valmistuneen lyhytelokuvan Vanhaa ja uutta Kuusamoa. Roos oli kuvaajana elokuvissa Helsingin kuuluisin liikemies (1934) ja Dollari-miljoona (1942) sekä valokuvaajana elokuvissa Kyllä kaikki selviää (1926), Kun isä tahtoo... (1935) ja Sininen varjo (1933).

Rafael Roosin poika oli dokumenttivalokuvaaja ja journalisti K. G. Roos. 

Lähteet

 Aiheesta muualla 
 R. Roos : Muuan pääsiäismatka saaristoon, Suomen Kuvalehti, 14.04.1928, nro 16, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

Luokka:Suomalaiset valokuvaajat
Luokka:Suomalaiset elokuvaajat
Luokka:Vuonna 1895 syntyneet
Luokka:Vuonna 1972 kuolleet