Paavo Karikko

Pauli (Paavo) Allan Antero Karikko (15. helmikuuta 1903 Keuruu – 15. elokuuta 1978 Turku) oli suomalainen urheiluvalmentaja, joka toimi muun muassa Turun kunnallisena urheiluohjaajana vuosina 1938–1969.

 Elämä 
Karikon isä oli kirjailija Kaarle Karikko. Hän osallistui sisällissotaan valkoisten puolella vasta 15-vuotiaana ja kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1923. Opiskellessaan lakitiedettä Helsingin yliopistossa Karikko kuului Akateemiseen Karjala-Seuraan ja oli Suomen Akateemisen Urheiluliiton sihteeri.
pienois|left|Karhumäen yleisurheilukilpailujen johtajaa, kersantti Paavo Karikkoa haastatellaan kesällä 1942 kaupungin kisojen aikana.
1930-luvun alussa Karikko toimi muun muassa ohjaajana Suomen urheiluopistossa ja Suomen Urheiluliiton yleisurheilun päävalmentajana. Hän kuului myös SUL:n johtokuntaan. Vuosina 1933–1936 Karikko työskenteli Italian yleisurheiluliiton päävalmentajana. Vuonna 1938 hän aloitti Suomen ensimmäisenä kunnallisena urheilunohjaajana Turussa. Jatkosodan aikana Karikko oli vastuussa vuosittaisten Karhumäen kisojen järjestelyistä. Vuosina 1947–1948 hän toimi Sveitsin yleisurheiluliiton valmentajana Magglingenin urheiluopistossa.

Karikko kirjoitti Mauno Kosken kanssa vuonna 1975 julkaistun Paavo Nurmen elämäkerran, vaikkei tiettävästi ollut hänen kanssaan edes puheväleissä arvosteltuaan Nurmen harjoitusmenetelmiä. Vuonna 2006 elämäkerta julkaistiin myös englanninkielisenä käännöksenä. Karikon lähipiiriin kuului muun muassa presidentti Urho Kekkonen, johon hän tutustui opiskeluaikoinaan 1920-luvulla.

Turun urheilupuistoa kiertävä 1,4 kilometrin pituinen kuntorata on nimetty hänen mukaansa Karikonlenkiksi.

 Teokset 

 Lähteet 

Luokka:Suomalaiset yleisurheiluvalmentajat
Luokka:Suomalaiset urheilukirjailijat
Luokka:Suomen sisällissodan valkoiset
Luokka:Vuonna 1903 syntyneet
Luokka:Vuonna 1978 kuolleet