Paolo Ferrari

Paolo Ferrari (1822–1889) oli italialainen huvinäytelmäkirjailija.

Ferrarilta onnistuivat etenkin historialliset huvinäytelmät ja kansanomaiset näytelmät, mutta aivan yhtä hyvin eivät niin sanotut teesinäytelmät, joissa on huomattavissa ranskalaisten Alexandre Dumas’n, Émile Augierin ja Victorien Sardoun vaikutus. Hänen historiallisista huvinäytelmistään ovat merkittävimmät Goldoni e le sue sedici commedie nove (1852), La satira e il Parini (1857), ja La poltrona storica (1862). Parhaat hänen kansanelämää kuvaavista huvinäytelmistään ovat La medicina d’una ragazza ammalata (1862), Codicillo dello zio Venanzio ja Nessuno va al campo (1871), joilla on pysyvä arvonsa. Huomattavimmat Ferrarin teesinäytelmistä ovat Il duello, Cause ed effetti (1872), Il ridicolo, Il suicidio (1875), Due dame ja Alberto Pregalli. Ferrarin näytelmät ilmestyivät koottuina nimellä Opere drammatiche Milanossa 1877–1880.Ferrari, Paolo, Tietosanakirja osa 2, palsta 1037–1038, Tietosanakirja Osakeyhtiö 1909

 Lähteet 

Aiheesta muualla

Luokka:italialaiset näytelmäkirjailijat
Luokka:Vuonna 1822 syntyneet
Luokka:Vuonna 1889 kuolleet