Andrei Gretško

Andrei Antonovitš Gretško (; 17. lokakuuta (J: 4. lokakuuta) 1903 Golodajevka, lähellä Rostovia, Venäjän keisarikunta – 26. huhtikuuta 1976 Moskova, Neuvostoliitto)ГРЕЧКО Андрей Антонович  Venäjän puolustusministeriö. Viitattu 3.5.2020.Andrei Antonovich Grechko  A Dictionary of Political Biography, Oxford Reference. Viitattu 3.5.2020. oli Neuvostoliiton marsalkka, joka toimi Neuvostoliiton puolustusministerinä vuosina 1967–1976.

Ura
Gretško liittyi puna-armeijan ratsuväkeen Venäjän sisällissodan aikana vuonna 1919 ja valmistui ratsuväkikoulusta vuonna 1926 sekä Frunzen sotilasakatemiasta vuonna 1936. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) jäseneksi vuonna 1928. Hänet nimitettiin vuonna 1938 ratsuväkidivisioonan esikuntapäälliköksi. Toisen maailmansodan puhjettua Gretško osallistui syyskuussa 1939 hyökkäykseen Puolaan. Hän osallistui myös talvisotaan jalkaväkirykmentin komentajana.Marsalkka Andrei Gretshko kuollut (vain tilaajille) Helsingin Sanomat 27.4.1976, s. 21, HS Aikakone. Viitattu 3.5.2020. Gretško suoritti vuonna 1941 yleisesikunta-akatemian ja palveli puna-armeijan pääesikunnassa suuren isänmaallisen sodan alkaessa. Hän toimi heinäkuusta 1941 alkaen lounaan rintamalla 34. ratsuväkidivisioonan ja tammikuusta 1942 alkaen V ratsuväkiarmeijakunnan komentajana. Hän siirtyi huhtikuussa 1942 12. armeijan, syyskuussa 47. armeijan, lokakuussa 18. armeijan ja tammikuussa 1943 56. armeijan komentajaksi. Hänen joukkonsa osallistuivat taisteluihin Pohjois-Kaukasuksen rintamalla.

Lokakuussa 1943 Gretško nimitettiin Voronežin rintaman apulaiskomentajaksi, ja hän auttoi Kiovan takaisinvaltauksessa. Joulukuusta 1943 aina sodan loppuun hän komensi 1. kaartinarmeijaa, joka eteni Ukrainasta Tšekkoslovakiaan. Sodan päätyttyä vuonna 1945 hänet nimitettiin Kiovan sotilaspiirin komentajaksi. Gretško oli vuosina 1953–1957 Itä-Saksaan sijoitettujen Neuvostoliiton miehitysjoukkojen komentaja, ja hän oli vastuussa vuoden 1953 Itä-Berliinin kansannousun tukahduttamisesta. Hän sai vuonna 1955 Neuvostoliiton marsalkan arvon. Marraskuussa 1957 hänet nimitettiin Neuvostoliiton apulaispuolustusministeriksi ja samalla maajoukkojen ylipäälliköksi. Vuodesta 1960 hän oli kaikkien Varsovan liiton joukkojen yhteinen ylipäällikkö. Hänet valittiin vuonna 1952 NKP:n keskuskomitean ehdokasjäseneksi ja vuonna 1961 täysjäseneksi.Андрей Антонович Гречко  Hrono.ru. Viitattu 3.5.2020.

Gretško nimitettiin puolustusministeriksi Rodion Malinovskin kuoltuaDimitri Ustinovista Gretshkon seuraaja; Gretshko Kremlin muuriin (vain tilaajille) Helsingin Sanomat 30.4.1976, s. 20, HS Aikakone. Viitattu 3.5.2020. huhtikuussa 1967 ja hän jatkoi tehtävässä omaan kuolemaansa saakka. Hän edusti liennytyksen vuosina Neuvostoliiton johdossa tiukkaa linjaa, sillä hänen ministerikaudellaan maan asevoimia kasvatettiin jatkuvasti ja niiden taistelukykyä pyrittiin lisäämään. Muun muassa mannertenvälisiä ohjuksia, ydinsukellusveneitä, pommikoneita ja sotalaivoja hankittiin miljardien arvosta. Gretško kannatti julkisesti ydinaseiden käyttöä mahdollisessa sodassa länsivaltoja vastaan. Hän laati myös vuoden 1968 Tšekkoslovakian miehitysoperaation suunnitelman. Vuodesta 1973 Gretško oli NKP:n politbyroon täysjäsen. Hän sai Neuvostoliiton sankarin arvonimen kahdesti (1958 ja 1973) ja Leninin kunniamerkin kuudesti. Gretško kuoli äkisti huhtikuussa 1976, erään tiedon mukaan sydänkohtaukseen. Hänen tuhkansa haudattiin Kremlin muuriin. Hänen seuraajakseen puolustusministerinä tuli Dmitri Ustinov.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Neuvostoliittolaiset ministerit
Luokka:Neuvostoliiton marsalkat
Luokka:Neuvostoliiton sankarit
Luokka:NKP:n keskuskomitean politbyroon jäsenet
Luokka:Vuonna 1903 syntyneet
Luokka:Vuonna 1976 kuolleet