Aleksandr Štaubert

Aleksandr Jegorovitš Štaubert () ; (n. 1780– 23. huhtikuuta 1843) oli venäläinen arkkitehti, joka oli erikoistunut sairaala-arkkitehtuuriin.

 Suku ja koulutus 
Hän syntyi venäläistyneeseen saksalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli armeijan upseeri. Aleksandr aloitti 8-vuotiaana vuonna 1788 opinnot Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa, opiskeli arkkitehti Andrejan Zaharovin johdolla, ja valmistui 1 hopeamitalilla palkittuna. Vuonna 1801 hänelle myönnettiin 1. tutkinnon todistus. Hän oli Pietarin taideakatemian kunniajäsen vuodesta 1827, insinööriosaston arkkitehti vuodesta 1813, ja Iisakinkirkon rakentamistoimikunnan jäsen.

 Arkkitehti 

 Pietari 
Valmistuttuaan Venäjän taideakatemiasta Aleksandr Staubert työskenteli sotaministeriön tekniikan osastolla vuodesta 1813 lähtien ja lehtorina toisessa sotakoulussa. Erinomainen ammatillinen maine vaikutti nopeaan nousuun uralla ja monien Pietarin merkittävien hallintorakennusten suunnittelu uskottiin Staubertille: Sotaorpokoti, Nikolain ratsuväkiopisto, Moskovan kaartin rykmentin kasarmi, Keisarillisen kaartin jääkärirykmentin kasarmi, Maajoukkojen rykmentin kasarmi ja ratsuväen tykistömaneesi.

Hänellä oli pitkä kokemus lsairaaloiden rakentamisesta: hänen suunnitteleminaan syntyivät Nikolain sotasairaala, Suomalaisen kaartin rykmentin sairaala ja Pietari-Paavalin linnoituksen sairaalarakennus. Vuosina 1829-1834 arkkitehti osallistui Carlo Rossin suunnitteleman Senaatin ja synodirakennuksen rakentamisen valvomiseen. Kaikki Staubertin suunnittelemat rakennukset rakennettiin hänen suoraan tai hänen hallinnassaan.

Štaubert suunnitteli runsaasti erilaisia rakennuksia erityisesti Pietarissa. Hän oli mukana Talvipalatsin vuoden 1837 tulipalon jälkeisissä uudelleenrakentamisessa yhdessä arkkitehti Vasili Stasovin ja Aleksandr Brjullovin kanssa vuosina 1836-1842. Kolmantena pääarkkitehtinä hänen roolinsa rajoittui töiden valvomiseen ja toimimiseen yhteyshenkilönä muiden arkkitehtien ja rakennuttamiskomission välillä.

 Latvia 
Staubertilla oli suuri vastuu Daugavpilsin linnoituksen suunnittelutöissä 1830-luvulla. 1820-luvulla Staubert oli mukana Dinaburgin linnoituksen rakentamisessa. Hänen vastuullaan oli asuinrakennusten suunnittelu, jotka tehtiin Venäjän keisarikunnan tyylisiksi. Myös linnoituksen uuden sairaalan suunnittelu uskottiin Staubertille. Sairaala, joka rakennettiin vuosina 1820-1824 oli linnoitusalueen suurin rakennus, olemassaolonsa aikana sen pinta-ala kasvoi 10 000 neliömetriin.

1830-luvulla nykyinen Daugavpilsin keskusta alkoi muotoutua. Arkkitehti työskenteli linnoituksen rakennuskokonaisuuden parissa ja suunnitteli myös paikallishallinnon rakennuksia. Daugavpilsin historiallinen keskusta on luotu vuosina 1828-1830 yhdistelmällä hänen hallinnollisten rakennustensa suunnitelmia. Arkkitehti käytti valmiita piirustuksia esimerkkijulkisivuista, joita sovellettiin Venäjän keisarikunnan kaupunkien rakentamisessa. Staubertin suunnittelema entinen koulurakennus osoitteessa Ģimnazijas katu 32 ​​(1835-1840) oli esimerkki tuolloin Venäjällä kehittyneestä myöhäisklassismista. Rakennus on säilynyt nykypäivään, siellä toimii Daugavpilsin valtion kymnaasi.

 Suomi 
Štaubert suunnitteli joitakin rakennuksia myös Suomeen, kuten Kenraalintalo-asuintalon Hämeenlinnassa ja Helsingissä Unioninkatu 37:ssä sijaitsevan Helsingin yliopiston entisen opetussairaalarakennuksen eli Vanhan klinikan vuosina 1833–1848.

 Muu Venäjän keisarikunta 
Arkkitehti Staubert suunnitteli lukemattomia sekä sotilaallisia että julkisia rakennuksia paitsi Pietariin myös Venäjän keisarikunnan luoteisosiin: Tsaritsinon rykmentin maneesi Jaamassa, kasarmit Brestissä ja Omskissa, kirkko Valko-Venäjällä Babruiskissa sekä linnoituksen portit ja sotasairaalat Riiassa.

 Perintö 
Valtavasta arkkitehtonisesta perinnöstään huolimatta Aleksandr Staubertin elämästä ja työstä ei ole säilynyt paljoa tietoa. Ammatillisista saavutuksista hänelle myönnettiin Pyhän Annan ritarikunnan 2., 3. ja 4. luokan kunniamerkit, Pyhän Stanislauksen ritarikunnan 1. ja 2. luokan kunniamerkit sekä Pyhän Vladimirin ritarikunnan 3. luokan kunniamerkki. Hän kohosi urallaan elämänsä loppupuolella, ja hänelle myönnettiin kansallisneuvoksen arvonimi.

Aleksandr Staubert kuoli 23. huhtikuuta 1843 (J: 5. toukokuuta) ja hänet on haudattu Smolenskin ortodoksiselle hautausmaalle Pietariin.

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Venäläiset arkkitehdit
Luokka:Vuonna 1780 syntyneet
Luokka:Vuonna 1843 kuolleet