Veren ääriin

Veren ääriin eli Lännen punainen ilta (Blood Meridian or The Evening Redness in the West) on yhdysvaltalaisen Cormac McCarthyn viides, 1985 julkaistu western- tai antiwestern-romaani<ref>Hage 2010 p. 45</ref>. WSOY julkaisi teoksen Kaijamari Sivillin suomennoksena vuonna 2012.Komulainen 2012 

McCarthy kirjoitti tarkkaan historialliseen taustatyöhön perustuvaa postmodernia lännenromaania yhdeksän vuoden ajan. Romaani ei ollut aluksi kaupallinen tai taiteellinen menestys. Myöhemmin siitä on tullut yksi yhdysvaltalaisen nykykirjallisuuden merkkiteoksista ja sitä pidetään Cormac McCarthyn mestariteoksena. Teoksen teemoja ovat lännen valloituksen amerikkalainen mytologia, väkivalta ja pahuuden olemus. 

Suurin osa tarinasta seuraa teini-ikäistä 'Poikaa' ja hänen kokemuksiaan 'Glantonin jengin' jäsenenä. Romaanin joukkio perustui todelliseen ryhmään päänahanmetsästäjiä, joka tappoi 1849–1850 rajaseutujen intiaaneja päänahoista maksettujen palkkioiden vuoksi. Kirjan antagonisti on pahuuden ruumiillistuma tuomari Holden, joka kasvaa teoksessa myyttiseksi ja raamatulliseksi hahmoksi. 

Kirjaa on yritetty sovittaa lukuisia kertoja elokuvaksi. Yksikään yrityksistä ei ole onnistunut, ja teosta pidetään yleisesti väkivaltaisuutensa vuoksi sopimattomana valkokankaalle.
 Taustaa 
Vuonna 1976 McCarthy erosi silloisesta vaimostaan, muutti El Pasoon Texasiin ja raitistui. Seuraavan yhdeksän vuoden aikana hän opetteli espanjaa, tutki rajaseutujen historiaa ja kirjoitti Lyndhurst-, John Simon Guggenheim Memorial- ja MacArthur Fellows -säätiöiden apurahojen turvaamana. Veren ääriin julkaistiin yhdeksän vuotta myöhemmin 1985.Lincoln 2009 s. 79 Se on McCarthyn ensimmäinen romaani, joka sijoittuu Yhdysvaltojen rajaseuduille. Hänen varhaiskauden romaaniensa tapahtumapaikka oli ollut Appalakkien vuoristo. Romaani on myös ainoa McCarthyn teos, jonka tapahtumat ajoittuvat 1800-luvulle.Estes s. 107pienoiskuva|Samuel Chamberlainin kirjan My Confession: The Recollections of a Rogue otsikkosivu (Archive.org)
Noah Shannon on jäljittänyt romaanin ensimmäiset luonnokset McCarthyn arkistoissa 1970-luvun puoliväliin.Shannon 2012 McCarthy teki teosta varten erittäin tarkkaa taustatyötä. John Glanton ja hänen joukkionsa ovat historiallisia henkilöitä.Smith 2010 Jopa lyhyet ja näennäisen epäolennaiset kohtaukset perustuvat historiallisiin lähteisiin. Glantonin jengiä käsittelevät osien taustalla on Samuel Chamberlainin kirja Tunnustukseni: Roiston muistelmia (My Confession: The Recollections of a Rogue). Chamberlain oli John Joel Glantonin ryhmän jäsen vuosina 1849–1850.Chamberlain 1997 Chamberlain itse ei ole henkilö Veren ääriin -romaanissa. Romaanin antagonisti tuomari Holden esiintyy myös Chamberlainin muistelmissa, vaikka hänen todellinen henkilöllisyytensä jääkin tuntemattomaksi: 

pienoiskuva|Päänahanmetsästäjä James Kirker, 1847 Kuva: Thomas Martin Easterly.
Muita tärkeitä lähteitä olivat esimerkiksi John Woodhouse Audubonin Audobon’s Western Journal, 1849–1850, Mayne Reidin The Scalp-Hunters, James Hobbsin Wild Life in the Far West (1874), William T. Hamiltonin My Sixty Years on the Plains (1905) ja Waddy Thompsonin Recollections of Mexico (1846).Peebles 2017 s. 203 Kirjeessään Notes on Blood Meridian -kirjan kirjoittaneelle John Sepichille McCarthy kertoi lukeneensa taustatyötä tehdessään satoja kirjoja.Sepich 2008 esipuheessa, xx Historiallisesta tarkkuudesta kertoo esimerkiksi kirjan kohtaus, jossa Albert Speyer myy aseita Glantonille Chihuahuassa. Speyer on todellinen historiallinen henkilö, jonka asekaupoista pahamaineisen päänahanmetsästäjä James Kirkerin kanssa 1840-luvulla on säästynyt useita silminnäkijäkertomuksia.Sepich 2008 s. 3 

McCarthyn taustatyön tarkkuus ei rajoittunut pelkästään historiallisiin lähteisiin. Hän teki yksityiskohtaisia muistiinpanoja Tucsonin, San Diegon ja Fort Griffinin luonnosta ja arkkitehtuurista, ja tutki raja-alueen väestöä, yksittäisten ihmisten elämäntarinoita ja sanastoa. Texasin Nacogdochesia koskevissa muistiinpanoissa "Oikeustalo on rakennettu 1840. 1850 katto vuosi ja oikeuden istuntoja jouduttiin siirtämään tuonnemmaksi. Ei tulisijaa, joten kylmää." Veren ääriin ei ole kuitenkaan vain historiallisiin tapahtumiin ja henkilöihin perustuva, vaan sekoitus faktaa ja fiktiota. Esimerkiksi kapteeni White on täysin fiktiivinen henkilöhahmo, ja hänen joukkonsa hyökkäys Meksikoon ei perustu historiallisiin lähteisiin.Jarrett 1997 s. 71 McCarthy itse kirjoitti historiallisen tiedon käytöstä: 

 Vastaanotto ja taiteellinen merkitys 
Aikalaiskriitikkojen vastaanotto oli välttelevä. The Washington Postin arvostelu oli tyrmäävä: "Joukko miehiä ratsastelee ympäriinsä, leiriytyy, filosofoidaan, vähän tapetaan. Työtä kaikki tyynni, ja kovin verkkaista sellaista."Hage 2010 s. 49 Alkuperäinen: “A bunch of men ride around for a while, they camp for a while, they philosophize for a while, they kill for a while. It’s all in a day’s work, but it sure makes for a slow day.” Yhdysvalloissa teosta on pidetty myöhemmin McCarthyn mestariteoksena ja yhtenä tärkeimmistä amerikkalaisista nykyromaaneista. Vuonna 2006 The New York Times kokosi kirjailijoiden ja kriitikkojen näkemyksiä amerikkalaisen kaunokirjallisuuden edellisten 25 vuoden tärkeimmistä teoksista; Veren Ääriin oli listalla kolmantena.Tanenhaus 2006. New York Timesin kirjallisuustoimittaja Sam Tanenhaus kysyi usealta sadalta johtavalta yhdysvaltalaiselta kirjailijalta, kriitikolta, kustannustoimittajalta ja muulta kirjallisuuden vaikuttajalta mielipidettä edellisten 25 vuoden parhaista Yhdysvalloissa julkaistuista romaaneista. Veren Ääriin oli julkistetun ranking-listan kolmas teos Toni Morrisonin Minun kansani, minun rakkaani (Beloved, 1987) ja Don DeLillon Alamaailma (Underworld, 1997) -romaanien jälkeen. Vaikutusvaltainen kirjallisuudentutkija Harold Bloom on toistuvasti nostanut Veren ääriin -romaanin amerikkalaisen nykykirjallisuuden kärkeen.Hage 2010 s. 44 "Väitän että yksikään elävä amerikkalainen kirjailija, edes Thomas Pynchon, ei ole antanut meille yhtä voimakasta ja muistettavaa kirjaa kuin Veren ääriin." – Harald Bloom Veren ääriin -romaanista on kirjoitettu Yhdysvalloissa kymmeniä tieteellisiä artikkeleita, lopputöitä, väitöskirjoja tai tulkintoja ja julkaistu lukuisia kirjoja. Teosta on pidetty nihilistisenä, voimakkaan moraalisena, satiirina western-genrestä ja irvikuvana amerikkalaisen kutsumuskohtalon ajatuksesta. Harold Bloomin mukaan romaani oli "äärimmäinen western".Canfield, s. 37. McCarthyn kirjaa on verrattu Hieronymus Boschin, Sam Peckinpahin, Dante Alighierin ja Louis L’Amourin töihin. Yksimielistä tulkintaa ei kuitenkaan löydy.Lilley, s. 19. 

 Tyyli ja vaikutteet Veren ääriin on monikerroksisin ja monitulkintaisin McCarthyn romaaneista. Stephen Fryen mukaan siinä on muistumia William Shakespearesta, William Faulknerista ja Fjodor Dostojevskistä, ja sen kielessä on vaikutteita Kuningas Jaakon Raamatusta ja Danten Jumalaisesta näytelmästä.Peebles 2017 s. 202 Harold Bloom vertaa teosta Shakespeareen, Herman Melvilleen ja William Faulkneriin.Bloom 2009 s. 2 Bloomin näkemyksen mukaan Veren ääriin on muodoltaan ja tyyliltään Moby Dickin tavoin enemmän eeppistä proosaa kuin romaani. McCarthy käyttää usein tarkoituksellisesti epätavallisia tai vanhanaikaisia sanoja ja sanontoja.Bloom 2009 s. 5–6 

McCarthyn proosalle tyypillisesti ihmisten sisäisiä liikkeitä tai psykologiaa ei kuvata. Veren ääriin -teoksen varhaisia luonnosversioita tutkineen Noah Shannonin mukaan McCarthy on pyrkinyt editoimaan kirjoitusprosessin aikana kaikki viitteet siitä, miten henkilöt tapahtumat, itsensä tai toisensa näkevät. McCarthy itse on todennut Henry Jamesin tai Marcel Proustin kaltaisista sisäisen maailman kuvaajista "minulle se ei ole kirjallisuutta." Tuomari Holdenin hahmossa on nähty viitteitä Moby Dickin kapteeni Ahabiin ja Joseph Conradin Pimeyden sydämen Eversti Kurtziin.Wood 2005 Historialliset yksityiskohdat nivoo yhteen historiallisen romanssi, jonka ironisoi James Fenimore Cooperin kaltaisten amerikkalaisen kaanonin rajaseutukuvaajien perinnettä.Jarrett 1997 s. 69

Tyylillisesti McCarthy itse on kertonut suosivansa "yksinkertaisia toteavia lauseita" ja käyttävänsä isoja kirjaimia, pisteitä, satunnaisia pilkkuja ja kaksoispisteitä listojen aloittamiseen, mutta ei koskaan puolipisteitä.Lincoln 2009 p.14 McCarthy ei käytä lainausmerkkejä merkitäkseen dialogia koska hänen mukaansa ei ole syytä "tuhria sivua oudoilla pikku merkeillä".Crystal 2015 p. 92Veren ääriin ei ole varsinaisesti western, vaan pikemminkin anti-western. Teosta voi lukea lännenkirjallisuuden postmodernina päivityksenä, jossa aiemman tradition elementtejä ja historiallisia yksityiskohtia uudelleenkierrätetään, kommentoidaan ja parodioidaan. Postmodernille kirjallisuudelle tyypillisesti kirjaa voi kuitenkin lukea myös samojen perinteiden ja myyttien jatkajana, niiden uutena tasona: 

 Teemoja 
 Rajaseutujen väkivalta 
pienoiskuva|Twilight in the Wilderness, Frederic Church, 1860. Kirjan nimi Blood Meridian or The Evening Redness in the West on Robert Jarretin tulkinnan mukaan myö muistuma Frederic Churchin romanttisista erämaita kuvaavista maisemamaalauksista.
McCarthyn tuotannossa Veren ääriin kuvaa lännen valloittamista ja rajaseutujen brutaalin luonnon kohtaamista, kun sitä seuraava Rajatrilogia sijoittuu samojen seutujen kesyttämisen ja urbanisoitumisen aikaan.Jarrett 1997 s. 63 Sara Spurgeonille amerikkalaisuuden ytimeen kuuluvien lännen myyttien käsitteleminen on teoksen keskiössä.Jarrett 1997 s. 64–66 Yksi romaanin pääteemoista on ihmisten sisäsyntyinen väkivaltainen luonne.Pierce 2009 "The first time I read Blood Meridian, I was so appalled that while I was held, I gave up after about 60 pages." Veren Ääriin on McCarthyn romaaneista väkivaltaisin, pinnallisella luennalla vain sarja toinen toistaan raaempien väkivallantekojen kuvauksia. McCarthy oli käsitellyt väkivaltaa jo aiemmissa, Appalakeille sijoittuvissa suomentamattomissa kirjoissaan The Orchard Keeper (1965), Outer Dark (1968) ja Child of God (1973). Veren ääriin -teos nostaa väkivallan kuitenkin uudelle tasolle.Jarrett 1997 p. 66

Robert Jarrett kiinnittää huomiota siihen, että romaani sijoittuu ajankohtaan, joka oli hyvin todennäköisesti rajaseutujen ja lännen väkivaltaisuuden äärimmäinen lakipiste, ja kirjassa kuvatut päänahanmetsästäjät aikansa väkivaltaisin ilmiö. Hän tulkitsee kirjan alkuperäisen nimen Blood Meridian or the Evening Redness in the West viittaavan paitsi tähän, myös verenpunaiseen auringonlaskuun, joka romaanissa yhdistetään toistuvana kuvana äärimmäisen väkivaltaisiin tapahtumiin. Rajaseutujen väkivalta oli pahimmillaan juuri ennen iltaa, lännen valloittamisen ajanjakson loppua.Jarrett 1997 p. 67–68

Kutsumuskohtalo
pienoiskuva|Meksikon ja Yhdysvaltojen rajaseutu lännen mytologian keskeisen maalarin Frederic Remingtonin kuvaamana: Epäonnistuneen Mierin sotaretken lopputulos 1842. (The Drawing of the Black Bean, Frederic Remington)
Yhdysvaltojen laajenemiselle länteen oli ominaista kutsumuskohtalon (Manifest Destiny) käsite. Veren ääriin -kirjassa kutsumuskohtalon ideaa edustaa selkeimmin kapteeni White, jonka järjestämään epäonnistuneeseen valloitusretkeen 'Poika' osallistuu. Fiktiivisen Whiten retoriikka on lainattu oman aikansa ekspansionisteilta Stephen Douglassilta, John O’Sullivanilta ja William Swainilta. Kutsumuskohtalon idea oli leimallisesti rasistinen, Yhdysvallat laajeni anglosaksisten valkoisten amerikkalaisten asuinalueena ja ”alemmat rodut” oli hävitettävä edistyksen tieltä. McCarthy näyttää Whiten järjettömänä kiihkoilijana, joka perustelee hyökkäystään Meksikoon paikallisten heikkoudella ja kyvyttömyydellä puolustautua intiaaneja vastaan, mutta menettää ensimmäisessä kohtaamisessaan apassien kanssa miehensä ja heti perään päänsä kohdatessaan yksinäisen meksikolaisen sotilaan.Jarrett 1997 s. 69–71

 Teodikean eli pahan ongelma ja gnostilaisuus 
Useat kirjallisuudentutkijat ja kriitkot ovat esittäneet, että pahan tai teodikean ongelma on kirjan keskeinen teema.Canfield 2001Woodward 1992 Jos Jumala on kaikkivoipa, miksi on olemassa niin paljon pahuutta? Miten hyvyys voi olla olemassa absoluuttisen pahan ympäröimänä? Tuomari Holdenin sanoin: ”Jos Jumalan on tarkoitus puuttua ihmiskunnan taantumukseen, eikö hän olisi jo tehnyt niin?”Wood 2005 alkuperäinen: If God meant to interfere in the degeneracy of mankind would he not have done so by now? Teoksessa on nähty myös yhteyksiä gnostilaiseen filosofiaan. Kirjan alun toinen lainaus on gnostilaiselta mystikolta Jakob Böhmelta.Daugherty 1992 p. 129.

 Henkilöt    
 Päähenkilöt   

Poika: Romaanin teini-ikäinen päähenkilö ja antisankari. 'Pojan' äiti on kuollut synnytyksessä, ja hän pakenee väkivaltaista juoppoa isäänsä Texasiin. Väkivaltainen 'Poika' rekrytoidaan ensin kapteeni Whiten ja myöhemmin Glantonin jengiin. Osallistuu Glantonin jengin päänahanmetsästysretkiin. 'Poika' joutuu lopulta konfliktiin tuomarin kanssa. Kutsutaan romaanissa myöhemmin 'Mieheksi', kun hän kohtaa tuomarin uudestaan kolme vuosikymmentä myöhemmin.

Tuomari Holden, tuomari: Lähes yliluonnollinen, erittäin väkivaltainen hahmo. Tietää ja osaa lähes kaiken. Liittyy Glantonin jengiin pelastettuaan sen jengin apassien hyökkäykseltä, kun jengi on löytänyt Tuomarin istumasta kalliolla keskellä autiomaata. Tuomarista tulee 'Pojan' päävastustaja Glantonin jengin hajottua. Tuomari on sivistynyt ja hienostunut. Hänen näkemyksensä mukaan maailma on väkivaltainen, fatalistinen ja loputon veristen taistelujen kierre. Ihmisen luonteen ja autonomian määrittelee viime kädessä väkivalta. Tuomarin mukaan ”sota on jumala”.

Louis Toadvine: Lainsuojaton, jonka 'Poika' kohtaa väkivaltaisessa yhteenotossa. Toadvinen korvat on leikattu pois ja hänen otsaansa on polttomerkitty hevosvarkaan merkki. 'Poika' kohtaa Toadvinen myöhemmin uudelleen vankilassa Chihuahuassa. Toadvine ja 'Poika' ystävystyvät. Toadvine onnistuu neuvottelemaan kaksikon vapaaksi. Toadvine ei ole yhtä paatunut kuin muut jengiläiset. Hirtetään Los Angelesissa yhdessä David Brownin kanssa.

 Muita henkilöitä   

Kapteeni White, kapteeni: Entinen ammattisotilas ja amerikkalainen kansalliskiihkoilija. Whiten näkemyksen mukaan Meksiko on laiton kansakunta, jonka kohtalo ja tarkoitus on tulla osaksi Yhdysvaltoja. White johtaa sekalaisen ryhmän sissejä Meksikoon. 'Poika' liittyy joukkioon, mutta hänet otetaan kiinni ja vangitaan. Myöhemmin hänelle näytetään Whiten irtileikattu pää.
John Joel Glanton, Glanton : Amerikkalainen päänahanmetsästäjien ryhmän johtaja, kutsutaan kirjassa myös kapteeniksi. Pieni, tummahiuksinen mies. Glantonilla on Texasissa perhe, jonka luokse hän ei voi palata rikostensa vuoksi. Glantonin viimeiseksi teoksi jää Colorado-joen ylittävän lauttareitin kaappaus jengin haltuun. Saa surmansa Yuma-intiaanien väijytyksessä.
Tobin, entinen pappi: Tobin on valinnut pappeuden sijasta rikollisen elämän vaikka on syvästi uskonnollinen. Tobin vihaa tuomaria. Selviää Yuman verilöylystä, mutta Tuomari ampuu häntä autiomaassa pakomatkalla. Tobin hakeutuu lääkärinhoitoon San Diegoon. Hänen lopullinen kohtalonsa on tuntematon.
David Brown: Käyttää ihmisen korvista tehtyä kaulakorua. Kun Brown pidätetään San Diegossa, Glanton on erityisen huolissaan Brownin kohtalosta ja yrittää etsiä ja vapauttaa hänet. Brown onnistuu kuitenkin pakenemaan itse. Selviää Yuman verilöylystä. Vangitaan Toadvinen kanssa Los Angelesissa ja hirtetään.
John Jackson: Glantonin joukossa on kaksi John Jacksonia, musta ja valkoinen. Kun valkoinen Jackson ajaa mustan Jacksonin nuotiolta rasistisella herjalla, musta tappaa valkoisen ja leikkaa tämän pään irti. Musta Jackson tapetaan ensimmäisenä Yuman verilöylyssä.

 Yrityksiä elokuvasovituksiksi 
pienoiskuva|James Franco on yhdistetty kahteen yritykseen sovittaa Veren ääriin elokuvaksi. Vuonna 2013 ilmestyi hänen ohjaamansa ja sovittamansa Cormac McCarthyn romaaniin perustuva elokuva Child of God.Brevet 2013

Romaania on yritetty sovittaa useita kertoja elokuvaksi. Kaikki yritykset ovat kaatuneet kehitys- tai esituotantovaiheen aikana. Yleisen käsityksen mukaan tarina on väkivaltaisuutensa ja pessimistisyytensä vuoksi liian vaikea elokuvaksi.Peebles 2017 s. 211–212 Tuottaja Scott Rudin osti kirjan sovitusoikeudet 1992, ja Steve Tesich sovitti romaanin käsikirjoitukseksi vuonna 1996. Tesichin sovituksen tapahtumat poikkeavat merkittävästi kirjan vastaavista.Peebles 2017 s. 206 1990-luvun lopulla Tommy Lee Jones kirjoitti uuden version Tesichin käsikirjoituksesta. Elokuvastudiot välttelivät käsikirjoituksen väkivaltaa ja tuotanto ei edennyt. James Francon mukaan Jonesin versio on kaikista hänen lukemistaan käsikirjoitusversioista uskollisin alkuperäisteokselle. Jones oli tarjonnut tuomari Holdenin roolia Jack Nicholsonille.Peebles 2017 s. 211

Saatuaan valmiiksi elokuvan Kingdom of Heaven vuonna 2004 käsikirjoittaja William Monahan ja ohjaaja Ridley Scott keskustelivat Rudinin kanssa elokuvaversiosta Paramount Pictures -tuotantona. Scott vahvisti, että käsikirjoitus oli kirjoitettu, mutta väkivalta oli osoittautunut haasteeksi. Scott ja Monahan jättivät projektin.Peebles 2017 s. 209–210 Ridley Scott muisteli myöhemmin:

The Departed -elokuvasta Oscarin voittaneen Monahanin mielestä käsikirjoitus oli hänen uransa parhaita. Mohananin mukaan ”oikeastaan kukaan ei ymmärrä, että Glanton on tarinan sankari ja 'Poika' tapahtumien todistaja.”Peebles 2017 s. 210 Vuonna 2011 James Franco suunnitteli Veren ääriin-elokuvasovitusta.Friedman 2011 Franco kuvasi 25 minuuttia testimateriaalia, jossa näyttelivät Scott Glenn, Mark Pellegrino, Luke Perry ja Dave Franco. Rudin kielsi elokuvan jatkotuotannon. Franco latasi myöhemmin testimateriaalin verkkoon vapaasti katsottavaksi.Franco 2014 5. toukokuuta 2016 Variety paljasti, että Franco neuvotteli Rudinin kanssa sovituksesta, joka toteutettaisiin Russell Crowen, Tye Sheridanin ja Vincent D’Onofrion kanssa. Projekti kuitenkin peruuntui oikeuksiin liittyvien epäselvyyksien vuoksi.

 Lähteet Alkuperäisteos Kirja- ja artikkelilähteet 










 Verkkolähteet''













 Viitteet 

 Aiheesta muualla





 New York Timesissa julkaistu kritiikki Archive.is-palvelussa (Alkuperäinen linkki)

Luokka:Vuoden 1985 kirjat
Luokka:Yhdysvaltalaiset romaanit