Jalustinkannu

Jalustinkannu (lineaari-B ka-ra-re-we = (?), (?), tai (?)) on Egeanmeren pronssikautisissa kulttuureissa käytetty keraaminen kannu. Se tunnetaan vaasien muotona muun muassa minolaisesta ja mykeneläisestä keramiikasta.

 Historia ja käyttö 

Jalustinkannua käytettiin astiana oliiviöljylle ja viinille. Pienikokoisia muotoja voitiin käyttää hajusteastioina ja suurikokoisia kannuja kuljetusastioina. Muodon alkuperä vaikuttaa olevan keskisen minolaisen kauden Kreetalla. Manner-Kreikan mykeneläiseen kulttuuriin se tuli 1400-luvun eaa. alkupuolella. Tyyppi on mykeneläisissä arkeologisissa löydöksissä yleinen. Sitä vietiin myös laajalti muualle eri puolille itäisen Välimeren aluetta.

Vaasityypin nykyinen nimitys on peräisin Heinrich Schliemannin käyttämästä saksankielisestä nimityksestä Bügelkanne, joka oli peräisin siitä, että hänen mielestään ensimmäisinä löytyneiden tyypin vaasien kädensijat näyttivät jalustimilta. Vaasimuodon mykeneläisaikainen nimi tunnetaan lineaari-B-kirjoituksista.

 Muoto 

Jalustinkannu on pyöreähkö ja siinä on suhteellisen kapea kaula ja pieni suu. Osassa kannuista on valenokka. Kaulan kummallakin puolella on kaareva kädensija, joka saa alkunsa vaasin hartiasta ja päättyy sen huuleen tai ainakin kaulan yläosaan. Pienen suunsa ansiosta jalustinkannu oli helposti suljettavissa kuljetusta varten.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Antiikin Kreikan vaasien muodot
Luokka:Minolainen kulttuuri
Luokka:Mykeneläinen kulttuuri