Kerria

Kerria (Kerria japonica, ) on ruusukasvien heimoon kuuluvan kerrioiden suvun ainoa laji, joka kasvaa luonnonvaraisena Itä-Aasiassa. Kerria ja sen lajikkeet ovat talvenkestäviä suuressa osassa Keski-Eurooppaa, ja niitä käytetään siellä puistojen ja puutarhojen koristekasveina.

 Ulkonäkö ja koko 
pienoiskuva|vasen|Lehden alapinta
pienoiskuva|Piirros kerrotusta ja yksinkertaisesta kerriasta

 Kasvutapa ja lehdet 
Kerria on kesävihanta pensas, joka saavuttaa tavallisesti 1-2, harvemmin jopa kolmen metrin korkeuden. Pystykasvuisen lajin vihreät oksat ovat alkuvaiheessa kulmikkaita, mutta muuttuvat myöhemmin pyöreiksi. Kasvi leviää pääasiassa pitkillä rönsyillään. Oksien kuori on hienosti raidallista ja kaljua, nuorena vihreää.

Kerrian vuorottaiset lehdet jakautuvat lehtivarteen ja -lapaan. Lehtivarsi on 5-15 millimetriä pitkä ja kalju. Yksinkertainen, vaaleanvihreä lehtilapa on kulmikas-soikea tai soikea, pitkästi teräväkärkinen, 3-10 senttimetriä pitkä ja 2-4 leveä. Lehtilaita on terävästi sahalaitainen. Kukinnan jälkeen putoavilla nahkamaisilla korvakkeilla on ripsimäinen reuna.

 Kukat ja hedelmät 
Kasvin pääasiallinen kukinta-aika ulottuu huhtikuusta kesäkuuhun. Kerrannaiskukkainen viljelymuoto Kerria japonica 'Pleniflora' (pallerokerria) kukkii usein syksyllä toisen kerran. Kukat sijaitsevat yksittäin lyhyiden sivuoksien päissä. Kaljun kukkavarren pituus on 8-15 millimetriä. Suurehkot, 2,5-6 senttimetrin läpimittaiset kaksineuvoiset kukat ovat säteittäisiä ja viisiteräisiä; niillä on kaksinkertainen kehä. Kukkapohjus on tasainen, lyhyen levymäinen. Vielä kypsässä hedelmässä ovat nähtävissä viisi soikeaa-elliptistä verholehteä, joilla on sileä tai sahattu reuna. Viisi 1,5-2 × 1-1,8 senttimetrin levyistä soikeaa, lyhyesti terävää terälehteä ovat 1-4 kertaa niin pitkiä kuin verholehdet ja villimuodolla keltaiset. Villimuodolla on lukuisia heteitä ja viisi vapaata emiä, joissa kussakin on korkeintaan kaksi siemenaihetta. Eräillä viljelymuodoilla kukat ovat kerrannaisia; heteet ovat muuttuneet terälehtien kaltaisiksi. Emin ohut vartalo on pysty.

Kesä-elokuussa kypsyvä hedelmä on kalju, ryppyinen, rusehtavanmusta, soikea pähkylä, jonka koko on 4-4,5 × 3,5-4 millimetriä. Siemenet sisältävät pieniä määriä amygdaliinia, sinihappoglykosidia, jota on myös muiden ruusukasvien siemenissä.

 Kromosomiluku 
Kerrian kromosomiluku on 2n = 18.

 Levinneisyys ja käyttö 
Kerrian villimuoto on alun perin kotoisin Kiinasta, kun taas viljelymuotoja tunnetaan pääasiassa Japanista. Kerria menestyy lähes kaikissa ei-happamissa maalajeissa. Kasvia pidetään "teollisuudenkestävänä", sillä se sietää hyvin pakokaasuja, minkä vuoksi sitä istutetaan usein etupihoille ja tienvarsille. Euroopassa laji on kotiutunut luontoon Sveitsissä ja Valko-Venäjällä, muissa maissa sitä tavataan vain satunnaisesti villiytyneenä.

 Lajikkeita 
pienoiskuva|upright|Lähikuva pallerokerrian (Kerria japonica 'Pleniflora') kerrannaisesta kukasta
Viljellyt muodot ovat tavallisesti kaikin puolin suurempia kuin luonnonvaraiset; niillä on myös suuremmat rönsyt.
 'Picta': Tällä harvinaisemmalla lajikkeella on vihreät ja valkoiset kirjavat lehdet.
 'Pleniflora' – pallerokerria: Tällä suositulla lajikkeella on kirkkaankeltaiset kukat, joiden läpimitta voi olla jopa viisi senttimetriä. Toisin kuin luonnonvaraisella muodolla, lajikkeella on kerrannaiset kukat.
 'Simplex': Lajikkeen kukat ovat yksinkertaisia, samanlaisia kuin villimuodolla.

 Lähteet 

Luokka:Ruusukasvit