Aelita (syntetisaattori)

Aelita (myös Murom Aelita, venäjäksi Аэлита) on monofoninen analogisyntetisaattori, jota valmistettiin Neuvostoliitossa 1980-luvulla. Aelita muistuttaa toiminnoiltaan ja arkkitehtuuriltaan amerikkalaista Minimoog-syntetisaattoria, mutta eroaa ulkomuodoltaan ja käyttöliittymältään esikuvastaan huomattavasti. Kääntyvien, pyöreiden säätimien sijaan Aelitan äänimaailmaa hallitaan värikkäillä radiopainikkeilla ja liukusäätimillä. Myös äänimaailmaltaan soitin eroaa aikakauden tyypillisistä syntetisaattoreista huomattavasti, ja sen äänimaailmaa kuvaillaan usein paksuksi ja painostavaksi.

Neuvostoliitossa pyrittiin 1970-luvulta lähtien lisäämään kulutustarvikkeiden tuotantoa. Neuvostomuusikoiden keskuudessa oli kysyntää myös syntetisaattoreille, mutta länsielektroniikan maahantuonti oli hyvin vähäistä. Markkinoille ilmaantuikin 1980-luvulla useita kotimaista tuotantoa olevia, Minimoogia jäljitteleviä soittimia. Neuvostotalouden suljetusta luonteesta johtuen valmistajat kilpailivat kuitenkin lähinnä toistensa kanssa, eivät niinkään länsimaisten tuotteiden kanssa. Aelitaa valmisti muromilainen radiotehdas. Tarkat tiedot valmistuksen alkamis- ja loppumisvuodesta vaihtelevat; tiettävästi Aelitaa valmistettiin vuosikymmenen alusta ainakin vuoteen 1988 saakka.

Aelitan äänentuotanto perustuu vähentävään synteesiin. Soittimessa on kolme oskillaattoria, jotka kykenevät tuottamaan saha-, kantti- ja pulssiaaltoa. Vaikka soitin on monofoninen, oskillaattorit voi virittää toisistaan riippumatta, mikä mahdollistaa yksinkertaisten sointujen soittamisen yhtä kosketinta painamalla. Tietyillä asetuksilla Aelita kykenee soittamaan jopa 5 tai 6 ääntä kerrallaan. Modulaation avulla signaaliin voi tuottaa vibraton tai tremolon tai molemmat samanaikaisesti. Kolmannella oskillaattorilla voi vielä erikseen moduloida ensimmäistä. Unisono-tila muokkaa sointiväriä monimutkaisemmaksi. Aelitan kaikki oskillaattorit soivat silloin samanaikaisesti neljällä eri oktaavilla, mikä tuottaa voimakkaan ja raa’an saundin. Myös suodatin eli suodin soveltuu erityisesti terävien ja hyökkäävien äänten tuottamiseen. Aelitan äänimaailma onkin säröisyydessään ja aggressiivisuudessaan hyvin epätavallinen. Sitä on luonnehdittu esimerkiksi ”tuhdiksi” (fat), ”barbaariseksi” ja ”ahdistavaksi” (disturbing). Laite soveltuu parhaiten bassokuvioiden ja soolomelodioiden soittamiseen. Lisäksi oskillaattorien vapaa virittäminen mahdollistaa monipuolisten sointujen ja äänimaisemien tuottamisen. Koskettimisto on kuitenkin heikkolaatuinen. 

Aelita on syntetisaattoriksi poikkeuksellisen painava, 18 kilogrammaa. Laitteen runko on keinonahalla päällystettyä alumiinia ja hyvin suurikokoinen. Paneelin voi tarvittaessa kääntää alas samaan tapaan kuin pianon koskettimiston kannen, mikä tekee soittimen liikuttelusta helpompaa. Aelitan ulkonäköä on kuvailtu ”teolliseksi” ja ”sotilaalliseksi”. Soittimen nimi on viittaus vuonna 1924 ilmestyneeseen, samannimiseen tieteiselokuvaan.

 Ääninäytteitä 

 Aelita (synth.) sound example
 Aelita (synth.) sound examples
 Aelita (synth.) sound examples
 Aelita (synth.) sound examples
 Aelita (synth.) sound examples

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Aelita. Museum of Soviet Synthesizers. (Sisältää ääninäytteitä, ohjekirjan ja kaavakuvia valmiiksi suunnitelluista soundeista.)
 Altavox: 22​:​22. (Yksinomaan Aelitalla äänitetty EP.)

Luokka:Analogiset syntetisaattorit
Luokka:Neuvostoliittolaiset syntetisaattorit