Kaija Suonio

Kaija (Karin Maria) Suonio, o. s. Olenius (28. kesäkuuta 1890 Helsinki – 1. elokuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.Kari Uusitalon henkilöesittely Kaija Suoniosta EloNetissä

Kaija Suonio oli kiinnitettynä Koiton Näyttämöön 1913–1924, ja sen jälkeen hän oli kiinnitettynä Kansan Näyttämöön vuoteen 1958 saakka. Hän oli myös avustajana yli 30 elokuvassa vuosien 1923 ja 1958 välillä. Ensimmäisen kerran Suonio esiintyi 1923 mykkäelokuvissa Nummisuutarit ja 1926 elokuvassa Murtovarkaus. Ensimmäinen äänielokuva, jossa Suonio esiintyi, oli 1931 valmistunut Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin jossa repliikit olivat vielä väliteksteinä. Viimeisen kerran Suonio esiintyi 1958 elokuvassa Niskavuoren naiset.

 Elokuvarooleja 
 Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (1931), konstaapeli Lehtisen vaimo
 Sininen varjo (1933), johtaja Orman palvelijatar
 Siltalan pehtoori (1934), Siltalan emännöitsijä
 Roinilan talossa (1935), Leena
 Kaikenlaisia vieraita (1936), rouva Palho
 Vaimoke (1936), ruustinna
 Olenko minä tullut haaremiin (1938), ruustinna
 Morsian yllättää (1941), insinööri Lauri Honkatien äiti
 Ballaadi (1944), valtioneuvoksetar Martin
 Synnin jäljet (1946), sairaanhoitajatarkurssin johtaja
 Intohimon vallassa (1947), Ylitalon vanhaemäntä
 Pimeänpirtin hävitys (1947), ruustinna
 Huhtikuu tulee (1953), talousneuvoksetar
 Niskavuoren naiset (1958), ruustinna 

 Lähteet 

Luokka:Suomalaiset teatterinäyttelijät
Luokka:Suomalaiset elokuvanäyttelijät
Luokka:Vuonna 1890 syntyneet
Luokka:Vuonna 1965 kuolleet