Leopold III (Itävalta)

Leopold III (myös Leopold Hyvä, Leopold Hurskas, Leopold Rohkea, Itävallan Leopold ja Leopold Pyhä; 1073 Melk, Ala-Itävalta, Itävalta – 15. marraskuuta 1136 Klosterneuburg, Ala-Itävalta, Itävalta) oli Itävallan rajakreivi. 

 Elämä 
Leopold III oli Itävallan Babenberg-sukuisen rajakreivin Leopold II:n ja hänen puolisonsa Itha von Radelberg-Formbachin ainoa poika ja peri rajakreivin arvon isältään vuonna 1095. Hänen nuoruudestaan ja ensimmäisestä kymmenestä hallitusvuodestaan tiedetään hyvin vähän.

Kun Saksan keisarin Henrik IV:n poika Henrik V vuonna 1105 nousi avoimeen kapinaan isäänsä vastaan ja isän ja pojan sotajoukot valmistautuivat yhteenottoon Regenjoen luona Baijerin Oberpfalzissa, Leopold yhdessä lankonsa, Böömin herttuan Borivojn kanssa lähti isä-Henrikin leiristä ja loikkasi poika-Henrikin puolelle. Henrik IV joutui pakenemaan vain pieni joukko tukijoita mukanaan ja syöstiin myöhemmin vallasta. Kiitokseksi tästä Leopold sai puolisokseen Henrik V:n sisaren Agnes von Waiblingenin, jonka poikia edellisestä avioliitosta Svaabian Fredrik I:n kanssa olivat kuningas Konrad III sekä herttua Fredrik II Silmäpuoli, josta tuli keisari Fredrik Barbarossan isä. Tämän kautta Leopold pääsi sukulaisuussuhteeseen saalilaisten ja Hohenstaufien hallitsijasukujen kanssa. Hänestä tuli arvostettu ruhtinas, jota vuonna 1122 jopa ehdotettiin lapsettoman Henrik V:n seuraajana Saksan kuninkaaksi, mistä ehdokkuudesta hän kuitenkin luopui Lothar III:n hyväksi 1125. Järjestämällä lapsilleen, etenkin lukuisille tyttärilleen, hyviä naimakauppoja Leopold verkostoitui edelleen aikansa mahtimiesten kanssa.

Leopoldin hallitusaika oli enimmäkseen rauhallinen. Hänen aikanaan useat Tonavan varren asutuspaikat, esimerkiksi Stein, Krems, Tulln, Wien ja Hainburg, saivat kaupunginoikeudet, ja tältä ajalta ovat myös säilyneet Itävallan ensimmäiset omat aikakirjat (annaalit). Leopold itse perusti residenssikaupunkinsa Klosterneuburgin, Heiligenkreuzin ja Klein-Mariazellin luostarit. 

Leopold pysytteli enimmäkseen syrjässä Saksan valtakunnan poliittisista kamppailuista ja osallistui sotiin vain silloin, kun ne koskivat hänen omia etujaan, kuten vuonna 1108 Unkariin tehty sotaretki. Hän oli kuitenkin muiden Saksan ruhtinaiden mukana tekemässä suuria poliittisia päätöksiä, kuten osallistumassa keisarin ja paavin välisiin neuvotteluihin, jotka johtivat Wormsin konkordaattiin 1122.

 Avioliitot ja lapset 
Leopoldin ensimmäinen puoliso oli epävarmojen tietojen mukaan yläitävaltalaisen ylimyksen tytär Adelheid von Perch/Machland, toisten lähteiden mukaan ensimmäisen puolison nimestä ei ole tietoa. Mahdollisesti tästä liitosta syntyi vanhin poika Adalbert, joka jostain syystä ei perinyt rajakreivin arvoa mutta hallitsi useita luostariläänityksiä. Adalbert oli naimisissa ensiksi Adelheid-nimisen naisen kanssa, joka kuoli ennen vuotta 1132, ja tämän jälkeen Unkarin prinsessa Hedvigin kanssa, jonka isä oli prinssi Álmos, kuningas Géza I:n poika, ja äiti Predslava, Kiovan suuriruhtinaan Svjatopolk II Izjaslavitšin tytär.

Toisen avioliittonsa Agnes von Waiblingenin, keisari Henrik IV:n ja Savoijin prinsessa Berthan tyttären, Svaabian Hohenstaufen-sukuisen Fredrik I:n lesken kanssa Leopold solmi vuonna 1106. Tästä avioliitosta syntyi seitsemäntoista lasta, joista monet tosin kuolivat pieninä. Eloon jääneitä jälkeläisiä olivat mm.

 Henrik II Jasomirgott, Itävallan rajakreivi ja sittemmin herttua (1107–1177);
 Leopold IV, Itävallan rajakreivi ja Baijerin herttua (1108–1141);
 Otto, sittemmin Freisingin piispa ja merkittävä historiankirjoittaja (1109–1158);
 Konrad, Salzburgin arkkipiispa (1120–1168);
 Bertha, avioitui kreivi Heinrich von Regensburgin kanssa;
 Agnes (1111–1157), avioitui 1125 Puolan prinssin ja Sleesian herttuan Władysław II:n kanssa;
 Gertrud, avioitui Böömin kuninkaan Vladislav II Přemyslin kanssa;
 Elisabeth, avioitui kreivi Hermann II von Winzenburgin kanssa;
 Judith, avioitui rajakreivi Wilhelm von Montferratin kanssa;
 Jutta, avioitui kreivi Liutold von Plainin kanssa.

 Kuolema ja jälkimaine 
Leopold III sai surmansa 15. marraskuuta 1136 metsästysonnettomuudessa, jonka tarkempia yksityiskohtia ei tiedetä. Hänet haudattiin perustamaansa Klosterneuburgin luostariin. 

Kuolemansa jälkeen Leopoldia alettiin mainita hurskaana, ja hänen haudastaan tuli pyhiinvaelluspaikka, jolla kerrottiin tapahtuneen ihmeitä. Leopoldista itsestään valmistui ensimmäinen elämäkerta (Chronicon pii marchionis ’Hurskaan rajakreivin kronikka’) 1180-luvulla. Jo 1300-luvulla hänen muistonsa ympärillä kukoisti kultti: Leopold kuvattiin ihanteellisena, hurskaana hallitsijana, jota Babenbergit pitivät eräänlaisena kantaisänään ja jonka muistoa vaalivat myöhemmin myös Habsburg-hallitsijat. Leopoldia yritettiin pitkään saada kanonisoiduksi, ja lopulta paavi Innocentius VIII julisti hänet pyhimykseksi 6. tammikuuta 1485. Hänen muistopäiväänsä vietetään hänen kuolinpäivänään, 15. marraskuuta. Leopold on Itävallan sekä erityisesti Ala-Itävallan (sekä Wienin kaupungin) ja Ylä-Itävallan, Italian Abetonen, kuolevien lasten, suurten perheiden sekä isä- ja äitipuolten suojeluspyhimys.

Leopoldin muistopäivää marraskuussa vietetään Klosterneuburgissa perinteisenä kansanjuhlana, johon sisältyy mm. Fasslrutschen eli ”mäenlasku” pitkin valtavan suuren viinitynnyrin kylkeä. Vuodesta 2000 lähtien paikallislehti Niederösterreichische Nachrichten on vuosittain palkinnut erityisesti Ala-Itävallan hyväksi toimineen henkilön Leopoldin patsaalla (NÖN-Leopold).

 Lähteet 

Aiheesta muualla
 Leopold III. Austria-forum.org 

Luokka:Itävallan hallitsijat
Luokka:Saksalaiset pyhimykset
Luokka:Vuonna 1073 syntyneet
Luokka:Vuonna 1136 kuolleet