Kala ruokana

pienois|Tonnikala on suomalaisten toiseksi suosituin ruokakala. Se painaa tyypillisesti 40-500 paunaa eli 18-226 kiloa.

Kala on perinteistä ruokaa vesistöjen äärellä sijaitsevilla seuduilla. Suomalainen syö päivittäin yli 30 grammaa kalaa.   
 Ruokakalat 
pienois|350px|Kalanviljely yleistyy maailmalla. Luonnonkalan osuus on merkitty sinisellä ja viljellyn kalan vihreällä.
Sekä merikaloja että makean veden kaloja käytetään ihmisravinnoksi. Luonnonkalaa saadaan kalastamalla luonnonvesistä, ja kasvatuskalaa saadaan kalankasvattamoista. Kasvatuskalan osuus on lisääntynyt voimakkaasti 1990-luvulta alkaen.

Suomalaiset syövät määrällisesti eniten luonnonvesistä pyydettyä kalaa. Lohi on silti suosituin ruokakala. Käytännössä kaikki Suomessa kulutettu lohi on peräisin kalankasvattamoista.Kalan kulutus 2022 sekä tilastotaulukko Kalankäyttö elintarvikkeeksi (kg/hlö/v). Luonnonvarakeskus 9.11.2023. https://www.luke.fi/fi/tilastot/kalan-kulutus/kalan-kulutus-2022

Keskivertosuomalainen nautti 5 kiloa lohta vuonna 2022. Ulkomaista luonnonkalaa syötiin lisäksi 4,5 kiloa ja kotimaistakin yli 2,5 kiloa. Näistä tonnikalan kulutus oli 1,6 kiloa. Haukea ja ahventa syötiin kumpaakin keskimäärin 600 grammaa, kuhaa ja silliä kului molempia noin 400 grammaa sekä muikkua, siikaa ja seitiä kutakin 300 grammaa vuodessa.Kalan kulutus 2022 sekä tilastotaulukko Kalankäyttö elintarvikkeeksi (kg/hlö/v). Luonnonvarakeskus 9.11.2023. https://www.luke.fi/fi/tilastot/kalan-kulutus/kalan-kulutus-2022 Noin puolet suomalaisten syömästä kotimaisesta luonnonkalasta on itse kalastettua.

 Kulutus 
Kalaa ja muita mereneläviä kuten rapuja, simpukoita ja mustekaloja, syötiin Maailman elintarvikejärjestö FAO:n mukaan keskimäärin 55 grammaa päivässä henkeä kohti vuonna 2020. Kulutus oli suurinta Malediiveilla (noin 240 g/vrk). Seuraavina tilastoissa olivat Islanti (230 g), Hongkong (180 g), Malesia, Macao, Etelä-Korea, Portugali, Norja (139 g) ja Japani (128 g). Kulutus oli pienintä Afganistanissa (1 g).

Suomalaiset ovat kalankulutuksessa Euroopan viidennellä sijalla. Keskivertosuomalainen söi tästä huolimatta vain 34 grammaa kalaa päivässä vuonna 2022. Kalankulutus oli laskenut  vuodesta 2014, jolloin keskikulutus ylsi 41 grammaan. Kala ei ole kovin suosittu vaihtoehto lihalle siihen liittyvän runsaamman työmäärän ja korkean hinnan vuoksi. Noin seitsemänkymmentä prosenttia Suomessa kulutetusta kalasta on ulkomaista.  

Kiina on absoluuttisissa määrissä mitaten maailman suurin kalan kuluttaja. Siellä syötiin vuonna 2018 2,04 miljoonaa tonnia kalaa vuodessa. Seuraavaksi suurimpia kalankuluttajia olivat muut Itä- ja Etelä-Aasian väkirikkaat maat, kuten Myanmar (1,50 Mt), Vietnam (1,15 Mt), Japani (0,73 Mt) ja Intia (0,49 Mt).

 Käyttö 
Kalaa voi valmistaa esimerkiksi paistamalla, keittämällä, suolaamalla eli graavaamalla tai savustamalla. Kala kypsyy lihaa nopeammin, koska sen lihaksissa on vähemmän sidekudosta.    

Kala kuuluu muun muassa Välimeren ruokavalioonDavis C. ym.. Definition of the Mediterranean Diet; a Literature Review. Nutrients (Review). Nov 2015, 7 (11): 9139–53. Pescovegetarismi tarkoittaa ruokavaliota, jossa kala ja äyriäiset ovat ainoa sallittu eläinkunnasta peräisin oleva proteiininlähde.

Kala pilaantuu herkästi, koska sen sisältämät rasvahapot hapettuvat helposti. Kaikki eivät myöskään pidä rasvaisten kalojen mausta, koska kalanrasvassa on havaittavissa usein rasvahappojen hapettumisen aiheuttama härskiä sivumakuaMarjatta Jokela, Marketta Rinne: Sian ja naudan ruokinnan vaikutus lihan laatuun. Maatalouden tutkimuskeskuksen julkaisuja 7A 1996. https://core.ac.uk/download/pdf/52206014.pdf. 

 Luonnonkalojen käyttörajoitukset 
Ruokavirasto kiristi vuonna 2024 luonnonkaloja koskeva terveysperusteisia käyttörajoituksia. Lisäykset liittyivät uuteen tutkimustietoon  ja etenkin siihen, että eräiden kalojen sisältämät ympäristömyrkyt ovat haitallisia sikiöille ja pikkulapsille.

 Kaikkia koskevat käyttörajoitukset 

 Sisävesien kalaa päivittäin syövien kannattaisi välttää hauen, isojen ahventen, kuhan ja mateen syöntiä, koska niihin kertyy elohopeaa. 
 Petokalojen runsasta käyttöä on vältettävä, jos ne on pyydystetty vesistöistä, joissa on tavallista korkeampi elohopeapitoisuus.

 Hedelmällisyysikäiset naiset 
Puberteetti-iän saavuttaneiden naisten pitäisi noudattaa seuraavia suosituksia aina vaihdevuosiin asti: 

 Kuoretta eli norssia pitäisi syödä korkeintaan kerran puolessa vuodessa. 
 Itämeren lohta, taimenta, nahkiaista tai perkaamattomana yli 19 cm:n pituista silakkaa pitäisi syödä korkeintaan joka toinen kuukausi.
 Itämeren kuhaa, lahnaa, siikaa, ahventa, haukea tai muikkua pitäisi syödä korkeintaan 3–4 kertaa kuussa siten, että vältetään syömästä samaa kalalajia monta kertaa kuussa. 
 Sisävesien kuhaa, lahnaa, siikaa, ahventa, haukea tai muikkua ei pitäisi syödä, jos se on pyydetty vesistöstä, jossa on todettu tavanomaista suurempia elohopea-, PFAS- tai muita vierasainepitoisuuksia.
 Muussa tapauksessa sisävesien kuhaa, lahnaa, siikaa, ahventa, haukea tai muikkua pitäisi syödä korkeintaan 200 grammaa viikossa siten, että vältetään syömästä samaa kalalajia monta kertaa kuussa. 

 Alle kouluikäiset 

 Kuoretta eli norssia pitäisi syödä korkeintaan kerran puolessa vuodessa. 
 Sisävesien kuhaa, lahnaa, siikaa, ahventa tai haukea ei pitäisi syödä, jos se on pyydetty vesistöstä, jossa on todettu tavanomaista suurempia elohopea-, PFAS- tai muita vierasainepitoisuuksia.
 Muussa tapauksessa sisävesien kuhaa, lahnaa, siikaa, ahventa, haukea pitäisi syödä korkeintaan kerran viikossa siten, että vältetään syömästä samaa kalalajia monta kertaa kuussa.
 Sisävesien muikkua pitäisi syödä korkeintaan 2 kertaa kuussa.
 Itämeren lohta, nahkiaista tai perkaamattomana yli 19 cm:n pituista silakkaa pitäisi syödä korkeintaan joka toinen kuukausi. 
 Itämeren kuhaa, lahnaa, siikaa, ahventa, haukea tai muikkua pitäisi syödä korkeintaan 3–4 kertaa kuussa siten, että vältetään syömästä samaa kalalajia monta kertaa kuussa. 

 Ravintosisältö 
Luontaisesti jodia sisältävä kala oli suomalaisen ravinnon tärkein jodinlähde ennen kuin jodia alettiin lisätä ruokasuolaan, rehuihin ja lannoitteisiin.Saatko tarpeeksi jodia?  Avainapteekit.fi Rasvaisessa kalassa on myös paljon D-vitamiinia. 

Kalassa on suhteellisen paljon proteiinia, sadassa grammassa 10–25 grammaa. Vähärasvaisessa kalassa on eniten proteiinia painoon nähden. Kala sisältää myös runsaasti alaniinia, josta keho syntetisoi karnosiinia.Foods highest in Alanine based on calorie count

On olemassa viitteitä siitä, että kala pitäisi nälkää lihaa paremmin, sillä vuonna 1995 tehdyssä australialaistutkimuksessa havaittiin, että turskan nauttimisen jälkeinen kylläisyysvaikutus oli 29 prosenttia pidempi kuin naudanfileellä.A satiety index of common foods.

Kalan rasvahappokoostumuksessa on yleensä eniten kertatyydyttymättömiä rasvahappoja ja seuraavaksi eniten monityydyttymättömiä rasvahappoja. Suurin osa kalan monityydyttymättömistä rasvahapoista kuuluu pitkäketjuisiin omega-3-rasvahappoihin (DPA, EPA ja DHA). Tyydyttyneitä rasvahappoja on vähemmän kuin maaeläinten lihassa."DPA Nutrient List." National Nutrient Database for Standard Reference Release 27. 

 Terveysvaikutukset 

Kalan syönti on yhdistetty sekä positiivisiin että negatiivisiin terveysvaikutuksiin. 

Suomalaisissa ravitsemussuosituksissa kehotetaan nauttimaan runsaasti etenkin rasvaista luonnonkalaa. Terveysviranomaiset ovat kuitenkin kehottaneet väestöä rajoittamaan silakan, tonnikalan ja eräiden muiden runsaasti ympäristömyrkkyjä sisältävien luonnonvaraisten kalojen syöntiä niiden sisältämien ympäristömyrkkyjen vuoksi.Is it safe to eat tuna during pregnancy? https://www.babycentre.co.uk/x557950/is-it-safe-to-eat-tuna-during-pregnancy 

Kalalla oli ennen tärkeä rooli jodin puutteen ehkäisyssä.Saatko tarpeeksi jodia?  Avainapteekit.fi 

Rasvaiset silli, silakka, muikku sekä myös vähärasvaiset ahven ja siika ovat olleet Suomessa tärkeitä D-vitamiinin puutosta ehkäisevän vaikutuksensa vuoksi. Rasvaisen kalan käyttösuositus on perustunut korkean D-vitamiinipitoisuuden ohella myös ajatukseen kalarasvan sisältämien monityydyttymättömien omega 3 -rasvahappojen sydän- ja verisuonisairauksia ehkäisevästä vaikutuksesta. Tutkimusten kokonaisnäyttö ei kuitenkaan tue kyseistä teoriaa.

 Kalaa koskevat ruokatabut 
Joidenkin kansojen keskuudessa kalan syöntiä pidetään ruokatabuna. Pohjois-Afrikan berberit, etenkään tuaregit eivät syö kalaa. Koillis-Afrikassa on laaja alue, jonka asukkaat eivät syö kalaa. Alue ulottuu Egyptin Punaisenmeren rannikolta Eritreaan, Etiopiaan ja Somaliaan. Kuitenkaan alueen amharat tai muut seemiläiset kansat eivät välttele kalaa, vaan kalan syömättömyys näyttää liittyvän kuušilaisten kielten puhujiin. Kuušilaiset pitävä kaloja likaisina vedessä elävinä käärmeinä ja niiden syömistä häpeällisenä. Näiden kansojen keskuudessa on eräitä paarian asemassa olevia ryhmiä, jotka kalastavat. Kalan syömättömyys ulottuu etelässä Tansaniaan, jonka kuušilaiset kansat eivät kuitenkaan syö lainkaan kalaa. Itä-Afrikassa on myös useita niloottisten ja bantukielten puhujia, jotka eivät hyväksy kalan syöntiä. Näitä ovat maasait, turkanat ja sukit, bantuista himat ja tussit. Nandit kutsuvat kaloja liskoiksi; jos kikuju syö kalaa, hänestä tulee rituaalisesti epäpuhdas. Nyoroista karjan paimentajat eivät syö kalaa.

Toinen alue, jonka asukkaat eivät syö kalaa, on Etelä-Afrikassa. Siellä tapa esiintyy bantujen keskuudessa, joista kalaa välttävät kokonaan tai osittain ainakin zulut, xhosat, swasit, tswanat, ndebelet. Tasmanian aboriginaalit eivät syöneet kalaa ennen eurooppalaisten tuloa, vaikka söivätkin rapuja, simpukoita ja merinisäkkäitä.

Eräät Amerikan intiaanit, kuten zunit ja hopit, eivät syöneet kalaa, koska pitivät vettä pyhänä. Myös navajot ja apassit välttivät kalaa, ilmeisesti edellisten vaikutuksesta.Simoons, Frederick J.: Eat Not this Flesh: Food Avoidances from Prehistory to the Present Univ of Wisconsin Press, 1994. Google Books s. 253–264.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

Kala-aiheisia julkaisuja  Luonnonvarakeskus

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit