Lauantaiyö

Lauantaiyö on suomalaislaulaja Kirkan alkuvuodesta 1976 julkaistu studioalbumi. Se jatkoi hänen edellisen Tiukka linja -albuminsa kunnianhimoisempaa tyyliä, ja sillä on esimerkiksi soulia, jazz-sävyjä, balladeja ja kevyttä rockia. Albumin musiikki nojaa käännösmateriaaliin esimerkiksi Stevie Wonderilta, Chuck Berrylta ja Edgar Winterilta, mutta mukana on myös taustayhtye The Islandersin Kassu Halosen ja Mircea Stanin sekä tuottaja Esko Linnavallin sävellyksiä. ”Mirella”-kappaleella Kirka sijoittui kahdeksanneksi vuoden 1975 Syksyn sävel -kilpailussa. 

Albumi äänitettiin syyskuussa 1975 Marcus Music -studiossa Tukholmassa. Kirkaa säestää levyllä osittain The Islanders, mutta bassoa soittaa Pekka Pohjola ja rumpuja Vesa Aaltonen.

Lauantaiyö menestyi vaatimattomasti eikä saavuttanut listasijoituksia. Julkaisun myötä päättyi Kirkan ja levy-yhtiö EMIn kahden albumin mittainen levytyssopimus.

 Tausta 

Kirka oli vuonna 1974 vaihtanut levy-yhtiötä EMIlle. Samalla hän alkoi levyttää afroamerikkalaista musiikkia, kuten soulia. Vuoden 1975 alussa ilmestynyt ensimmäinen EMI-albumi Tiukka linja sai kriitikoilta pääasiassa myönteistä palautetta, mutta sitä myytiin vaisusti.Lahti 2022, s. 170, 176–179. Kirkan taustayhtye The Islandersin pasunisti Mircea Stan on muistellut, että kaupallisen epäonnistumisen vuoksi haluttiin tehdä nopeasti uusi albumi.

 Työstö 

Lauantaiyö äänitettiin 22.–26.9.1975 tukholmalaisessa Marcus Music -studiossa.Kirka: Lauantaiyö-vinyylin takakannen tiedot (EMI 5E 062-35106). Ruotsalaisstudio nautti Suomessa suurta arvostusta, ja esimerkiksi Hurriganes oli levyttänyt siellä viimeisimmät albuminsa. Marcus Music oli tekniikaltaan jonkin verran suomalaisia äänityspaikkoja kehittyneempi.

Kirkaa säestää osittain The Islanders keikkakokoonpanossaan. Rumpuja ja bassokitaraa soittivat kuitenkin korkealle arvostetut Vesa Aaltonen ja Pekka Pohjola, joiden tausta oli progressiivisen rockin yhtyeissä Tasavallan Presidentti ja Wigwam. Etenkin Aaltosesta oli kehittymässä Suomen käytetyimpiä studiomuusikoita. Kirkan mukaan Islandersin oma rumpali Ismo Kätkä ei päässyt lähtemään äänityksiin. Tiukan linjan tuottanut Tommi Liuhala oli siirtynyt tuottajaksi levymerkki Hi-Hatille, joten Lauantaiyön tuottajaksi EMI palkkasi kapellimestarina kunnioitetun Esko Linnavallin. Hän myös soitti levyllä pianoa, sähköpianoa ja klavinettia sekä teki suurimman osan sen sovituksista.

{{sitaatti|Tekemisessä ei sinänsä ollut mitään eroa, paitsi että vieraissa oli tietysti jännempää, vehkeet Ruotsissa olivat vähän paremmat ja äänittäjän (Leif Måses) ammattitaito loistava. – – Levyn tekemisessä oli kivaa me-henkeä ja musiikillista ambitiota – vähän pullistelufiilistä, että nyt jumankaude näytetään, kun se edellinen (albumi) ei mennyt – tämä ei sitten mennyt edes sen vertaa.|Kirka elämäkerrassa Enimmäkseen Kirkasta (1999)}}

 Musiikki 

 Tyyli 

Kirkan edelliseen Tiukka linja -albumiin verrattuna Lauantaiyö on hajanaisempi. Musiikki nojaa käännösmateriaaliin, mutta edellisestä poiketen sillä on myös itse tehtyjä kappaleita. Mukana on Kassu Halosen syvällisiä sävellyksiä sekä balladeja, kevytrockia, jazz-sävyjä ja uudelleensovitettua vanhaa rockia.Lahti 2022, s. 180–183. Albumilla on Tiukan linjan tapaan afroamerikkalaista musiikkia, mutta edeltäjänsä modernien kappaleiden sijaan se on tyyliltään 1960-lukuisempaa. Kirka ja Islanders ottivat näihin aikoihin musiikkiinsa paljon vaikutteita Otis Reddingilta ja James Brownilta.

 Kappalemateriaali 

Albumin avauskappale ”Lauantaiyö” yhdistelee soulia ja bluesia. Kappale kuvaa yksinäistä lauantaiyötä kaupunkiympäristössä. Aihe on bluesille tyypillinen, mutta perinteisen bluesin sijaan kappale on sovituksellisesti lähempänä bluesfuusiota. Kappale on käännös Edgar Winter Groupin kappaleesta ”Easy Street”. Kirkan versiota on tiivistetty alkuperäisestä.Seppänen, Arttu: Pop-Liisa 12 – Kirka & Islanders 1975 -albumin liitteen esittelyteksti, Svart Records SRE 017, 2017. 

Kirka toivoi Kassu Halosen säveltämästä Steve Winwood -tyylisestä ”Nousin ristien taa” -kappaleesta itselleen hittiä. Se ja albumin toinen Halosen sävellys ”Jos sulta sielu karkaa” ovat tiettävästi ensimmäiset levytetyt Halosen sävellykset. Tuottaja Linnavalli sävelsi kappaleen ”Maailman laidasta laitaan”.

”Mirella” on soul-kappale, jolla Kirka oli osallistunut edellisvuoden Syksyn säveleen. Kappale ylsi vielä Ilta-Sanomien ennakkokyselyssä kolmanneksi, mutta itse kilpailussa se ei pärjännyt kevyempiteemaisille ja humoristisille esityksille, ja sijoittui kymmenen laulun kilpailussa kahdeksanneksi. ”Mirellan” toivottiin kuitenkin vauhdittavan albumin myyntiä nimikappaleen ohella. Kappaleen sävelsi Mircea Stan hiljattain syntyneen Mirella-tyttärensä innoittamana ja sanoituksen kirjoitti Chrisse Johansson. Stanin toinen sävellys albumilla on englanninkielinen ”No More Rock and Roll”, jonka hän myös sanoitti. Muiden Islandersin ulkopuolisia sanoittajia albumilla ovat Johanssonin lisäksi Pertti Reponen, Jussi Raittinen ja Jussi Tuominen.

Albumilla on myös kaksi käännöstä Stevie Wonderilta: ”Hymyn vain mä haluan” (”Smile Please”) ja ”Kaikki sallitaan” (”All in Love Is Fair”). Muut käännöskappaleet ovat ”Hän kuudentoista on” (Chuck Berryn ”Sweet Little Sixteen”). ”Vesuvius” (”Original Midnight Mama”), ”Taidan kaataa aidan” (Loggins and Messina -duon ”Growin’”) ja ”Kun mies löytää naisen” (Percy Sledgen ”When a Man Loves a Woman”).

 Kansitaide 

Albumin kannet kuvasi Erik Uddström. Etupuolella Kirka on kuvattuna yöaikaan Helsingin Puu-Vallilassa. Kuvaan tavoiteltiin levyn nimikappaleen välittämää tyhjää tunnelmaa. 

Takakanteen haettiin punaisten lyhtyjen tunnelmaa lähempää Helsingin keskustaa. Uddström on muistellut sen kuvatun Vilhonkadulla matkustajakoti Pilvilinnassa, josta vuokrattiin kuvauksia varten huone levy-yhtiön laskuun. Läheisestä Vuorikadulla sijainneesta parturista löydettiin kuvaa varten kaksi nuorta naista. Heistä toisesta näkyvät kuvassa kuitenkin pelkät varpaat paidattoman Kirkan vasemman hartian kohdalla. 

 Julkaisu ja vastaanotto 

 Myynti ja painokset Lauantaiyö ilmestyi alkuvuodesta 1976.Lahti 2022, s. 300.  Albumin ilmestyessä Kirkasta ei julkaistu nuortenlehdissä lainkaan haastatteluja levyyn tai häneen itseensä liittyen. Albumi ei menestynyt toivotusti eikä noussut listalle. Lauantaiyö oli Kirkan vuoden 1976 ainoa julkaisu, eikä häneltä ilmestynyt esimerkiksi yhtäkään singleä. Heikentynyt suosio näkyi myös nuortenlehdissä. Suosikin vuotuisessa äänestyksessä maan parhaasta mieslaulajasta hänet oli totuttu näkemään aina kärkisijoilla, mutta 1976 hän oli vasta 13:s. Myös Kirkan kahden albumin mittainen levytyssopimus EMIn kanssa päättyi.Lahti 2022, s. 185.

Albumi julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja C-kasettina. Niistä ei ole otettu uusintapainoksia. Toistaiseksi ainoa CD-versio ilmestyi 1998.

 Arvioita Helsingin Sanomien 21. helmikuuta 1976 ilmestyneessä arvostelussa albumia kuvattiin tavanomaiseksi Kirka & Islanders -paketiksi, jolla on ”pintamusaa maailmalta ja ikäviä ja hahmottomia kotimaisia”. Paras kappale on kriitikon mielestä ”Kun mies löytää naisen”, jonka hän kehuu Kirkan laulavan paremmin kuin juuri kukaan Suomessa. Hän sanoo Kirkan muutenkin laulavan Tiukka linja -albumin tavoin ”niin kepeän vapautuneesti, että sitä sietää moneen otteeseen kuunnella”. Hän myös sanoo, etteivät Kirkan levyt ole koskaan olleet niin hyviä kuin mihin olisi ollut potentiaalia, eikä Lauantaiyö ole sekään täydellinen.

Esko Lehtonen kirjoittaa Suomalaisen rockin tietosanakirjassa (1983), että Lauantaiyö jatkoi vielä Kirkan kunnianhimoisempaa tuotantoa. Mainitsemisen arvoisiksi kappaleiksi hän nostaa Kassu Halosen sävellyksen ”Nousin ristien taa” sekä ”Kun mies löytää naisen” -käännöksen.

Petri Lahti arvioi Lauantaiyötä vuonna 2022 ilmestyneessä teoksessaan Kirka – Hetki lyö. Lahden mielestä Lauantaiyö ei ole huono albumi, mutta sekava. Onnistumisista hän nostaa esiin kappaleet ”Nousin ristien taa”, ”Kun mies löytää naisen” ja ”Kaikki sallitaan”. Lahden mukaan punainen lanka on kuitenkin albumilla jollain tavalla kateissa. Esimerkkejä tästä ovat ”Hän kuudentoista on” sekä ”No More Rock and Roll”, jonka Lahti sanoo onnistuneen paljon paremmin samoihin aikoihin äänitetyssä studioliveversiossa, joka julkaistiin myöhemmin albumilla Pop-Liisa 12: Kirka & Islanders 1975''.

 Kappaleet 

A-puoli

B-puoli

 Single 

 Painokset 

FormaattiLevy-yhtiö ja tunnusJulkaistuLPEMI Finland, 5E 062-35106​  1976MCEMI Finland, 5E 246-351061976CDEMI Finland,7243 4 94405 2 41998

 Kokoonpano 

 Muusikot 

 The Islanders 
 Vesa Aaltonen – rummut, lyömäsoittimet
 Pekka Pohjola – bassokitara
 Esko Linnavalli – piano, sähköpiano, klavinetti
 Kalervo Halonen  – urut, piano, moog, laulu
 Esko Vesterinen – sähkökitara
 Mircea Stan – pasuuna
 Pentti Lahti – sopraano-, tenori- ja baritonisaksofoni, huilu
 Kirka Babitzin – laulu

 Muut 
 Bertil Lövgren – trumpetti
 Lars Carlsson – alttosaksofoni
 Christer Persson – tenorisaksofoni
 Marcos Migoya – congat

 Tuotanto 
 Leif Måses – äänitys
 Erik Uddström – kansi
 Esko Linnavalli – tuottaja

 Lähteet 


 Viitteet 

Luokka:Kirkan albumit
Luokka:Vuoden 1976 albumit
Luokka:78.84 Pop, rock