Osmo Visuri

Osmo Olavi Visuri (14. joulukuuta 1927 Oulu – 21. tammikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen  kuvataiteilija ja televisioalan uranuurtaja, yksi Suomen ensimmäisistä televisiotoimittajista. (Tilaajille.)

Suomen Taideakatemian koulua 1950-luvun taitteessa käynyt Visuri työskenteli Ylessä vuodesta 1957 alkaen, ensin toimittajana, sitten dokumenttiosaston tuotantopäällikkönä ja lopulta yhteiskunnallisen toimituksen päällikkönä. Visuri tuli tunnetuksi etenkin dokumentti- ja kulttuuriohjelmien kehittäjänä. Hän erosi yhtiöstä Eino S. Revon kaudella sanojensa mukaan kyllästyttyään johtamaan poliittisin perustein valittuja, usein epäpätevinä pitämiään alaisia. Myöhemmin hän toimi Helsingin yliopiston tv-laitoksen esimiehenä sekä opetti Tampereen yliopistossa ja Taideteollisessa korkeakoulussa.

Osmo Visuri tunnettiin myös taitavana akvarellimaalarina, kristillisistä harrastuksistaan ja Israel-yhteyksistään. Hän laati useita hengellisiä kirjoja.

Visurin ensimmäinen puoliso oli kehitysyhteistyöneuvos Elina Visuri (o.s. Castrén, 1932–2024), ja toinen erikoishammaslääkäri Anne Ari.

Teoksia
Ihminen, ikuinen vaeltaja. Oulu, 1950.
Seitsemän kuvaa ilmestyskirjasta. Omakustanne, 1953.
Beetlehemistä Golgatalle, toim. yhdessä Pentti Palosen kanssa. Suomen lähetysseura, 1955.
Paavalin poluilla : näkymiä suuren apostolin vaellusteiltä. WSOY, 1963.
TV-ohjelma ja sen tekeminen. WSOY, 1966.
Kevään Kristus. WS, 1967.
Lauluja Luojalle : Psalmien Pyhä maa. WS, 1969.
Ylös Jerusalemiin. WS, 1971.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 
Hulmi, Heli: Ennen auringon nousua : Osmo Visurin tarina. Osmo Visuri, 2002. .

Osmo Visuri Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa

Luokka:Ylen henkilöstö
Luokka:Suomalaiset taidemaalarit
Luokka:Vuonna 1927 syntyneet
Luokka:Vuonna 2013 kuolleet