Nimellistulotavoite

Nimellistulotavoite on rahapolitiikan tavoite. Tällaisia tavoitteita keskuspankit käyttävät edistääkseen kansantalouden toimintaa. Nimellistulo ei ota huomioon inflaatiota. Ohjattava nimellistulo voi olla nimellinen bruttokansantuote (NBKT) tai nimellinen bruttokansantulo. GDI:n katsotaan olevan tarkempi mitta Keskuspankit käyttävät erilaisia tekniikoita tavoitteensa saavuttamiseksi, mukaan lukien tavanomaiset työkalut, kuten koron kohdistaminen tai avomarkkinaoperaatiot, epätavalliset työkalut, kuten määrällinen keventäminen tai ylimääräiset varannot ja odotusten hallinta. NBKT:n vakauttamistavoitetta ehdottivat alun perin James Meade (1978)      ja James Tobin (1980). 

Käsite otettiin uudelleen käyttöön ja sitä levitti vuoden 2008 talouskriisin jälkeen ryhmä (koulukunta), joka tuli tunnetuksi markkinamonetaristeina. He väittivät, että kriisi olisi ollut paljon vähemmän vakava, jos keskuspankit hyväksyisivät jonkinlaisen nimellistulotavoitteen.

 Kannattajia 
Nimellistuloa rahapolitiikan tavoitteena ovat esittäneet jo Nobel-palkittu James Meade ja myöhemmin Tobin (1980) ja Brittan (1981). Nimellistulotavoitetta tukevia tutkimustuloksia ovat esittäneet mm. Bean (1983), Gordon (1985), McCallum (1997), Hall ja Mankiw (1994), Feldstein ja Stock (1994), Theran (1999). Tosin he kannattivat tavoitteeksi nimellistulon kasvuvauhtia, Kanadan ja sittemmin Englannin pankin pääjohtaja Mark Carney nimellistulon tavoiteuraa.

Suomen Pankin analyysi
Nimellistulotavoite ei vaatisi tietoa siitä, miten hinnat ovat yhteydessä kokonaistuotantoon tai millainen on tuotantokuilu. Simulointien mukaan se ei toimisi hyvin malliepävarmuuden ja mittausvirheiden oloissa, mutta tämä ongelma koskee kasvutavoitetta, ei ura- eli tasotavoitetta.

Kasvu olisi 2-3 % ja toivottu inflaatio 2 %, nimellistulon kasvutavoitteen pitäisi olla 4-5 % vuodessa. Sen vakauttaminen vakauttaisi myös valtioiden ja muiden toimijoiden lainanmaksukykyä. Velkaongelmien haitallisuus voisi lievittyä, joten velkakriisit luovat tilauksen nimellistulotavoitteelle.

Uratavoite lisää tulevaisuuden ennustettavuutta verrattuna siihen, että pyrittäisiin vakauttamaan vain kunkin vuoden kasvuvauhti korjaamatta aiempien vuosien virheitä.

Jotkut epäilevät, että kansa ei ymmärtäisi nimellisen ja reaalisen tuotannon eroa tai sitä, että kansantulotilastot saadaan vasta viiveellä.

Suomen Pankin analyysissä "nimellistulo" tarkoittaa nimellistä bruttokansantuotetta.

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 



 "Tavoitteen muuttaminen". Taloustieteilijä. 27. elokuuta 2011. Haettu 23. lokakuuta 2011.

 Romer, Christina D. (29. lokakuuta 2011). "Hyvä Ben: Volcker-hetki on aika". The New York Times. Haettu 31. lokakuuta 2011.


 Romer, Christina D. (10. kesäkuuta 2012). "TALOUDELLINEN NÄKYMÄT; se on Fedin aika edetä - taloudellinen näkymä". The New York Times.

Luokka:Keskuspankit
Luokka:Rahapolitiikka