Suomen kaasuverkko

Suomen kaasuverkko käsittää Suomessa käytettävän maakaasun jakeluverkoston. 

 Historia 
 1974–1999 
Ensimmäinen maakaasuputki Neuvostoliitosta Itä-Suomeen avattiin vuonna 1974. Vuonna 1986 kaasuverkosto laajeni Pirkanmaalle ja pääkaupunkiseudulle. Helsingissä kaupunkikaasu vaihdettiin maakaasuun 1991–1994. Yli 40 vuoden ajan Suomi sai maakaasua ainoastaan Venäjältä ja Suomen maakaasumarkkinoista vastasi yksinoikeudella Gasum. Tammikuussa 1995 Suomi liittyi Euroopan unioniin. 1990-luvun lopulla EU alkoi edistää maakaasun sisämarkkinoita. Suomelle myönnettiin silloin voimaantulleesta maakaasudirektiivin säännöksistä poikkeuksia johtuen siitä, että Suomeen tuli kaasua vain yhtä putkea pitkin, yhdeltä toimittajalta. 

 2000–2019 
Vuonna 2013 maakaasun osuus sähkönhankinnasta oli 13 %. Maakaasulla oli merkittävä osuus erityisesti kaukolämmön ja sähkön yhteistuotannossa, mutta myös kaukolämmön tuotannossa sekä lauhde- ja erillissähkön tuotannossa.

2010-luvulla EU antoi tukea Inkoosta Viron Paldiskiin kulkevan Balticconnector-kaasuputken rakentamiseen. Rakennuskustannuksista se maksoi 75 prosenttia. Gasum oli arvioinut, ettei putken rakentaminen olisi ollut sille kannattavaa. Vuonna 2015 maakaasun jakelua varten rakennettu putkiverkosto kattoi Suomen kaakkois- ja eteläosan. Tällä alueella maakaasun osuus lämmön- ja sähköntuotannon polttoaineista oli noin 30 % primäärienergian käytöstä. Alueella käytettiin koko maan primäärienergiasta noin 10 %. Uusi maakaasumarkkinalaki ja laki maakaasunsiirtoverkonhaltijan eriyttämisestä astuivat voimaan alkuvuonna 2018. Uudistuksen myötä maakaasuverkko oli erotettava kaasun tuotannosta ja myynnistä ja Gasum piti jakaa kahdeksi yhtiöksi. Gasum jatkaisi toimintaansa kaupallisena yhtiönä, kun taas siirtoverkkoyhtiö Gasgrid toimisi valtiovarainministeriön alaisuudessa. 

 2020– 
Gasgrid aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2020. Samaan aikaan Suomen kaasumarkkinat avattiin kilpailulle, kun Inkoosta Paldiskiin kulkeva 77 kilometriä pitkä Balticconnector-kaasuputki otettiin käyttöön. Putkessa kuljetetaan sekä nesteytettyä maakaasua (LNG) että biokaasua. Kolmannes Suomen maakaasusta tuli Baltian suunnasta ja markkinoilla toimi yli kymmenen kaasun myyjää.

Maaliskuussa 2022 Venäjä vaati, että maakaasutoimituksista tulisi jatkossa maksaa ruplissa. Länsimaat kieltäytyivät. Mahdollistaakseen venäläisestä kaasusta irtautumisen Gasgrid alkoi selvitellä terminaalilaivan hankintaa työ- ja elinkeinoministeriön ja valtionvarainministeriön toiveesta. Koska EU-maat halusivat jatkaa euroilla maksamista, Venäjä loi huhtikuussa uuden maksumekanismin. Ostajilla piti olla Gazprombankissa kaksi tiliä, joiden avulla pankki olisi vaihtanut eurot rupliksi. EU torjui järjestelmän, jota se piti Ukrainan sotaan liittyvien sanktioidensa rikkomisena. Myös Suomi ja kaasuyhtiö Gasum kieltäytyivät järjestelmän käyttämisestä. Gazpromilla oli Gasumille muitakin kuin valuuttaan liittyviä vaatimuksia, eivätkä yhtiöt saaneet niitä sovittua. Suomi ja Viro varautuivat vuokraamaan yhdessä kelluvan kaasuterminaalin. Huhtikuussa Gasgrid Finland ja ruotsalainen Nordion Energi kertoivat suunnittelevansa yhteistä, noin tuhat kilometriä pitkää vetyputkistoa. Perjantaina 20.5. Gazprom Export ilmoitti Gasumille keskeyttävänsä kaasutoimitukset seuraavana aamuna. Tämän seurauksena Gasgrid allekirjoitti perjantaina yhdysvaltalaisen Excelerate Energyn kanssa kymmenen vuoden vuokrasopimuksen LNG-terminaalilaiva Exemplarista. Terminaalilaiva höyrystää LNG:tä ja syöttää sen maakaasuverkostoon. Venäjän kaasuntuonnin loputtua kaasua saatiin Balticconnector-putken kautta Baltiasta. Exemplarin vuokrauksella varauduttiin talven suurempaan kysyntään. Yhtiön mukaan 10 vuoden vuokrasopimuksen arvo on noin 460 miljoonaa euroa. Fortum ja Gasgrid sopivat kesäkuun alussa, että Suomen ja Viron kaasutoimituksia turvaava lng-terminaali sijoitetaan Inkoon satamaan. Lokakuussa Suomen ensimmäinen kansalliseen kaasun siirtoverkkoon kytketty LNG-terminaali Coral Energy otettiin käyttöön Haminassa. Gasgridin terminaalialus sai toimiluvan Turvallisuus- ja kemikaalivirastolta joulukuussa, Inkooseen se saapui 28. joulukuuta. Gasgridin tytäryhtiö Floating LNG Terminal Finland vastaa terminaalilaiva Exemplarin ja terminaalitoimintojen kokonaisturvallisuudesta. 

Terminaalialus Exemplar yhdistettiin Gasgridin kaasunsiirtoverkkoon tammikuun puolivälissä 2023. Lokakuussa Gasgrid ja virolainen kaasuverkonhaltija Elering huomasivat Balticconnector-meriputkessa tavallisuudesta poikkeavaa paineen laskua ja alkoivat epäillä putken vuotamista. Vuoto pysäytettiin sulkemalla putken venttiilit kummassakin maassa. Vaikka vuoto keskeytti kaasuntulon Baltiasta, terminaalialuksen avulla Suomen kaasujärjestelmä pysyi vakaana. Putken rikkoi todennäköisesti kiinalainen alus, joka oli raahannut perässään ankkuria.

Balticconnector-putki otettiin käyttöön huhtikuussa 2024. Eleringin mukaan korjaustyöt valmistuivat poikkeuksellisen nopeasti.

 Suomen kaasuverkon toimijat 
Valtionyhtiö Gasgrid Finland Oy hallinnoi konsernin omistamia kaasuputkia ja hinnoittelee kaasun siirron. Kaasun myynnistä vastaavat Gasum ja sen kanssa kilpailevat kaasuyhtiöt, kuten esimerkiksi Suomen Kaasuenergia ja virolainen Elenger. Vuonna 2020 Suomen markkinoilla toimi yli kymmenen kaasun myyjää. Gasgridin siirtohinnoittelun kohtuullisuutta valvoo Energiavirasto. 

Gasgrid Finland Oy:n tytäryhtiö Floating LNG Terminal Finland Oy hallinnoi konsernin vuokraamaa terminaalilaiva Exemplaria. Se sijaitsee Inkoossa Fortumin omistamassa satamassa. Aluksen omistaa yhdysvaltalainen Excelerate Energy -yhtiö. Vaikka Exemplaria kutsutaan laivaksi, se on pikemminkin liikuteltavissa oleva osa kaasuinfrastuktuuria. Kuljetusta varten maakaasu muutetaan yleensä LNG:ksi eli nesteytetyksi maakaasuksi. Sitä tuodaan Inkooseen muutamia kertoja kuukaudessa tankkerilaivoilla. Alukseen mahtuu kerrallaan 68 000 tonnia LNG:tä. Exemplar toimii kaasumuuntimena, joka muuttaa nesteen takaisin kaasuksi ja syöttää sen Suomen kaasuverkkoon ja Balticconnector-putken kautta Viroon. Terminaalilla voidaan tuottaa kaasua vuosittain yli 40 terawattitunnin verran.

 Kaasun lähteet 
Kaasua saadaan Suomeen kahdesta Suomen valtionrajat ylittävästä pisteestä, joista käytössä on tällä hetkellä vain toinen, Balticconnector-yhdyspiste. Balticconnector on kaasuputki Suomen ja Viron välillä. Se yhdistää Suomen ja Viron kaasuverkon toisiinsa Suomenlahden läpi Inkoon ja Viron Paldiskin välillä. Vuonna 2020 Suomen kaasusta kolmasosa tuli Balticconnectorin kautta.

Imatran rajapiste on suljettu sotatoimien, EU-pakotteiden ja Venäjän maakaasun Suomen-tuontiin liittyvien sopimuserimielisyyksien vuoksi. Maakaasun tuonti Imatran-rajapisteen kautta päättyi 21.5.2022. Maakaasua tuotiin Venäjän Länsi-Siperiasta kahdella rinnakkaisella putkella. 

Kaasua voidaan syöttää verkostoon myös Inkoosssa sijaitsevasta Exemplar-laivasta, Haminassa sijaitsevasta LNG-terminaalista sekä viiden suomalaisen biokaasulaitoksen kautta.

 Verkon rakenne 
Suomen kaasuverkkoon kuuluu
1150 kilometriä korkeapaineista siirtoputkistoa
60 kilometriä matalapaineista putkea
77 kilometriä meriputkea Viron Paldiskin ja Suomen Inkoon välillä. 

Suurin osa teräsputkista on pinnoitettu polyeteenimuovilla ja suojattu katodisella suojausjärjestelmällä. 

Kaasun painetta nostetaan kompressoriyksikköiden avulla. Kompressoriyksiköitä on yhteensä yhdeksän. Siirtoputkistoon kuuluu myös 166 venttiiliasemaa, joilla voidaan tarvittaessa katkaista kaasun siirto ja tyhjentää putki kaasusta. Lähdellä asiakkaita sijaitsevia paineenvähennysasemia tarvitaan säätämään kaasu painetasoltaan asiakkaille sopivaksi.

Suomessa maakaasua varastoidaan ainoastaan putkiverkkoon vuorokausivaihteluiden tasaamiseksi.

 Kaasu 
Suomessa käytettävä kaasu on hajustettua.

Lähteet

Luokka:Energia Suomessa
Luokka:Maakaasu