Elisabet (Ranskan prinsessa)

Elisabet (usein madame Elisabet, ; 3. toukokuuta 1764 Versailles – 10. toukokuuta 1794 Pariisi)Elizabeth Of France  Encyclopædia Britannica Online Academic Edition. Viitattu 20.12.2018. oli ranskalainen prinsessa, kuningas Ludvig XVI:n nuorempi sisar. Hänet teloitettiin Ranskan vallankumouksen terrorin aikana. Nykyään roomalaiskatolinen kirkko pitää häntä marttyyrinä.

Elämä
Elisabetin vanhemmat olivat Ranskan kruununprinssi Ludvig ja Saksin prinsessa Maria Josefa Karolina. Elisabet menetti isänsä yksivuotiaana ja äitinsä kolmivuotiaana, minkä jälkeen hänen kasvattajinaan toimivat Marie Louise de Marsan, Marie de Mackau ja isä Montégut. Elisabet asui nuoruutensa Montreuil’n kartanossa Versailles’n palatsin lähellä ja pysyi naimattomana. Hän osoitti kiinnostusta hyväntekeväisyyteen ja tieteelliseen tutkimukseen.Élisabeth, Madame (1764–1794)  Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 20.12.2018.Nordisk familjebok (1907), s. 407–408  Runeberg.org. Viitattu 20.12.2018.

Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 Ludvig XVI:n kaksi veljeä lähtivät maanpakoon, mutta prinsessa Elisabet jäi omasta tahdostaan Ranskaan. Hän osallistui kuningasparin kanssa epäonnistuneeseen Varennesin pakoretkeen kesäkuussa 1791. Monarkian kumonneen elokuun 1792 kansannousun jälkeen hänet vangittiin Templen vankilaan Pariisissa. Ludvig XVI:n ja Maria Antoinetten teloitusten jälkeen hän hoiti näiden lapsia vankilassa. Toukokuussa 1794 Elisabet tuotiin viimein vallankumoustuomioistuimen eteen syytettynä muun muassa emigranttirojalistien rahoittamisesta. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin giljotiinilla.

Elisabetin kaksi muuta veljeä toimivat myöhemmin vuorollaan Ranskan kuninkaina nimillä Ludvig XVIII ja Kaarle X. Elisabetin vanhempi sisar Maria Clotilde oli Sardinian kuninkaan Kaarle Emanuel IV:n puoliso.Marie Josephe Of Saxony (1731–1767)  Women in World History: A Biographical Encyclopedia (2002), Encyclopedia.com. Viitattu 5.7.2024.

Jälkimaine
Prinsessa Elisabetin rohkeus ja järkkymättömyys vallankumouksen keskellä tekivät hänestä Ranskan rojalistien sankarina kunnioittaman marttyyrin. Alkuperältään epäluotettavat Elisabetin muistelmat julkaistiin Ranskassa vuonna 1858 ja kirjeenvaihto vuonna 1868. Hänen mainettaan pidettiin yllä myös katolisen kirkon piirissä. Vuonna 1953 paavi Pius XII tunnusti asetuksella Elisabetin sankaruuden tämän marttyyrikuoleman takia ja hänet julistettiin Jumalan palvelijaksi. Pariisin arkkipiispa, kardinaali Maurice Feltin esitti 23. joulukuuta 1953 Elisabetin autuaaksijulistamista, ja myöhempi Pariisin arkkipiispa, kardinaali André Vingt-Trois esitti sitä uudelleen vuonna 2016, mutta prosessi on edelleen kesken.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Ranskan kuninkaalliset
Luokka:Prinsessat
Luokka:Ranskalaiset teloitetut
Luokka:Kristityt marttyyrit
Luokka:Vuonna 1764 syntyneet
Luokka:Vuonna 1794 kuolleet