Martimoaapa

Martimoaavan–Lumiaavan–Penikoiden soidensuojelualue on Simon ja Keminmaan kuntien alueella sijaitseva soidensuojelualue. 134 neliökilometrin laajuinen suojelualue on perustettu vuonna 1981 ja se on yksi Pohjois-Suomen tärkeimpiä suoluonnon suojelukohteita. Alueella on retkeilyreittejä ja alueella liikkuu paljon päiväkävijöitä patikoimalla tai hiihtämällä. Alue soveltuu parhaiten retkeilyyn ja pienimuotoiseen ympärivuotiseen vaellukseen. 

 Luonto 
 Suot, metsät ja kasvillisuus 
pienoiskuva|Martimoaavan alueen soista suurinosa on aapasoita
Martimoaavan suotyypit vaihtelevat keidassoista rimpilettoihin sekä erilaisiin lettorämeisiin ja -korpiin. Martimoaavan alueen soista on yli puolet aapasoita. Lettoja on lähes 10 % alueen pinta-alasta. Puustoisten soiden osuus on vieläkin suurempi. Keidassoita alueella on noin 9 prosenttia pinta-alasta. Letot ja puustoiset suot ovat pääosin Kivaloiden vaarajakson rinteiden piensoita. Martimoaapa alueen soille ei ole tehty ojituksia tai muita metsätaloustoimia, joten suot ovat pysyneet erinomaisina tai hyvinä.

Martimoaavan alueesta noin 17 % pinta-alasta on boreaalisia luonnonmetsiä. Eniten niitä on Penikoiden kivikkoisilla rinteillä ja Kontiokummuilla. Martimoaavalla on pienialaisia lehtoja ja ne keskittyvät Kivalojen vaarajakson seudulle. Vanhoissa metsissä valtalajina on kuusi, mutta metsistä löytyy myös koivua, aihkimäntyjä ja jättihaapoja. Nuoret metsät ovat monin paikoin yksipuolisia männiköitä.

Rimpinevoilla ja Martimojärven eteläpuolisella keidassuoalueella kasvilajisto on niukkaa, mutta Penikoiden rinteillä ja rinteiden alla kasvillisuus on rehevämpää. Nevalakeuksilla kasvillisuutta hallitsee sarat ja rahkasammalet.

Keski-Penikalla kasvaa tämänhetkisten tietojen mukaan yksi alueellisesti uhanalainen sienilaji, neulasmaatähti (Geastrum quadrifidum). Alueelta on havaittu myös kaksi hyvin uhanalaista jäkälälajia, lännenhyytelöjäkälä (Collema nigrescens) ja kaitalaakajäkälä (Physcia phaea). Kummatkin lajit on havainnoitu Keski-Penikalta.

 Eläimistö 
Martimoaavan alueella pesii lähes sata lintulajia. Alueella havaittuja lintulajeja ovat muun muassa kuikka, kaakkuri, laulujoutsen ja kurki.

Alueella esiintyviin petolintuihin kuuluu haukoista hiiri-, kana-, mehiläis-, sinisuo-, nuoli-, ampu- ja tuulihaukka. Alueen pöllöjä ovat hiiri-, suo-, lapin- ja helmipöllö sekä huuhkaja. Muusta linnustosta runsaimpia lajeja ovat pajulintu, niittykirvinen, keltavästäräkki ja metsäkirvinen. Tavi, sinisorsa ja jouhisorsa ovat yleisimpiä sorsia.

Suurpedoista tavataan säännöllisesti karhua ja ilvestä sekä satunnaisesti ahmaa ja sutta.

 Hoito ja suojelu 
Luontoa ennallistetaan polttamalla, pienaukottamalla ja lahopuuta lisäämällä. Näin parannetaan alueen luonnontilaa. Metsän pystyyn poltolla pyritään turvaamaan paloalueista ja palaneesta lahopuusta riippuvaisen lajiston elinmahdollisuudet sekä muuttamaan metsää luonnontilaisemmaksi.

Uhanalaisia lajeja seurataan Martimoaavalla. Seurannoilla pyritään varmistamaan luonnonsuojelutavoitteiden toteutuminen sekä luonnonsuojelun ja käytön tavoitteiden yhteensopivuus. Liikkumista ja leiriytymistä ohjataan järjestyssäännöillä.

 Maantiede 
Alueen länsiosaan sijoittuva Penikat ovat toinen pää Kivalon yli sadan kilometrin vaarajaksosta. Vaarajakso päättyy Kemijärven eteläpuolelle. Vaara on luonnontieteellinen raja Pohjois-Pohjanmaalle ja Peräpohjolalle. Kivaloiden kivilajit, gabrot, ovat kulutusta hyvin kestäviä, ja siksi ne ovat jääneet aikojen saatossa koholle muusta ympäristöstä.

Martimoaavan alueella sijaitsee Martimojärvi. Martimojärven pinta-ala on 255ha. Martimojärven lounaispuolella on kymmeniä pieniä, alle 11ha kokoisia lampia, joista koostuu Martimoaavan allikkoalue. Martimojärvestä laskee Martimo-oja Simojokeen.

Martimoaavan alueella esiintyy luonnontilaisia lähteitä. Lähteitä ja lähdesoita on alueella yhteensä 0,3 hehtaaria.

 Historia 
 Muinaisjäännökset 
Martimoaavalla on liikuttu jo esihistoriallisella ajalla. Alueelta on löydetty muinaisjäännöksiä, tavallisimmat löydökset ovat olleet rakkakuoppia, joita on käytetty lihansäilytykseen. Martimoaavalta on löydetty myös kymmenmetrinen kivikehä, jonka käyttötarkoitus on epäselvä sekä pieniä kvartsilouhoksia, joista on käyty irrottamassa raaka-ainetta työkaluihin. Sijaintikorkeuden perusteella moni kohteista voi olla peräisin jo varhaisimmalta kivikaudelta.

Penikoiden ja lähialueiden laajoista kivirakoista on löydetty kaksi latomusta, kaksi pientä kvartsilouhosta ja kolme kivistä tehtyä mahdollista asumusvallia. Suojelualueen itäreunalta on löydetty myös yksi kvartsiittikaavin ja yksi kvartsiittiiskos. Löytö paikalla on todennäköisesti ollut kivikautinen asuinpaikka, mutta se on tuhoutunut soran otossa. Alueen läheisyydestä, Yli-Penikkavaaran pohjoispuolelta, on löytynyt rippeitä kivikautisesta asuinpaikasta. 

 Puusavotat 
Saunasaaren kämpän vanha sauna on ollut savottasauna. Saunaan liittyi alun perin hirsinen savottapirtti, joka oli mitoitettu noin 24 miehelle. Kesällä lähimetsissä savotoissa tehtiin pinotavaraa ja talvella tukkeja. Savottamiehet käyttivät savottakämppää lepäämiseen, ruuanlaittoon ja vaatteiden kuivaamiseen.

 Pirtureitti 
Kieltolain aikaan (1919–1932) soidensuojelualueen maastoissa kulki vanha pirtureitti jonka kautta salakuljetettiin Pirtua Ruotsin kautta Suomeen. Salakuljetetus tehtiin kantamalla reppuselässä salaista Maksniemi - Sompujärvi - Tervola - Arppee - Kauhanen - Rovaniemi -reittiä pitkin. Reitti kulki Simon ja Tervolan pitäjien rajaa ja näkyy maastossa vieläkin.

 Retkeily 
pienoiskuva|Kivalon jääkärikämppä elokuussa 2019.
Martimoaavalla on useita autiotupia, laavuja ja tulentekopaikkoja, joita käyttäen voi tehdä useammankin päivän patikointireissuja. Varsinkin talvella, kun suot kantavat, voi tehdä pitempiäkin hiihtoretkiä.

Hangassalmenahosta lähtee kolme eri pituista retkeilyreittiä: Luontopolku 3 km, Järviaavan rengasreitti 9 km ja Martimoaavan vaelluspolku 12,8 km. Vuoden 2022 syksyllä Hangassalmenahon lähtöpaikasta Järviaavan laitaan on rakennettu esteetön, noin 1 km suuntaansa, oleva reitti. Keski-penikan näkötornille lähtee 3 km pituinen retkeilyreitti Kivalon parkkipaikalta.

Alueella kulkee myös Kemistä lähtevä Ranua-Rovaniemi-reittiin yhtyvä moottorikelkkaura.

 Retkeilypalvelut 
Martimoaavan alueella sijaitsee 6 autiotupaa, 6 laavua ja 3 tulentekopaikaa. Martimoaavan vaellusreitin varrella on Koivuselän ja Saunasaaren autiotupa. Kivalon Jääkärikämppä sekä Kivalon autiotupa sijaitsevat Keski-Penikan näkötornin reitin varrella. Martimo-ojan varressa on sulanmaan aikaan vaikeasti saavutettava Martimo-ojan niittytupa. Kaltiolammen vanha autiotupa on purettu (2017) ja paikalle on siirretty uusi tupa Pisavaaran luonnonpuistosta kesällä 2019.

Keski-Penikan eteläpuolella sijaitsee kaksi tulentekopaikkaa sekä Kurkiojan laavu. Martimojärven suunnalla on kaksi laavua. Kivalon p-paikalla sekä Kivalon Jääkärikämpän läheisyydessä on myös laavu. Valkaman laavu Martimojärven rannalla paloi vuonna 2018.

Reittien lähtöpisteillä Kivalon p-paikalla ja Hangassalmen ahossa on opastustaulut.

 Kävijämäärät 

Kävijämäärät vaihtelevat vuosittain. Viimeisten vuosien aikana kävijämäärät ovat olleet nousussa.

+ Martimoaavan kävijämäärät 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 20222023 15 000  14 000  14 000  13 000  9 900  9 600  11 000  10 800  11 700  13 000  13 000  15 000  16 500  17 10016 500

 Lähteet 
 Martimoaapa, Metsähallitus. 
 Martimoaapa.com
 Käyntimäärät. Metsähallitus. 
 Martimoaapa-Lumiaapa-Penikat . Natura 2000 -alueen hoito- ja käyttösuunnitelma. Koko suunnitelma PDF:nä.
 Martimoaapa - Lumiaapa - Penikat. 
 Simo Martimojärvi havaitut linnut. Lintuatlas. 
 Kulttuuriperintökohteiden inventointi 2007 - Martimoaapa‐Lumiaapa‐Penikat Natura 2000‐alue Keminmaa ja Simo. 

 Aiheesta muualla 

Luokka:Lapin maakunnan luonnonsuojelualueet
Luokka:Simon luonto
Luokka:Keminmaan luonto