Ynglingatal

Ynglingatal  (suom. 'Luettelo Ynglingeistä') on runo, jonka alkuperäisenä laatijana pidetään eteläisessä Norjassa 800-luvun lopulla ja 900-luvun alussa vaikuttanutta skaldirunoilijaa Þjóðólfr  Kviiniläistä [thjoudoulfr] (isl. Þjóðólfr hvinverski tai ór Hvíni). Ynglingatalissa luetellaan 27 Ynglingien kuningassuvun jäsentä ja kerrotaan edesmenneiden kuninkaiden osalta, miten he kuolivat ja minne heidät on haudattu. Luettelo ulottuu myyttisistä jumalista ja tarunhohtoisista Ynglingien suvun kuninkaista norjalaisena Vestfoldin kuninkaana mainittuun Rögnvaldr Vuorenkorkuiseen (isl. heiðum-hæri) saakka, jonka kunniaksi runon kerrotaan laaditun. Ynglingatal on alkujaan ajoitettu vuoden 870 paikkeille. Nykytutkijat katsovat kuitenkin, että sen laatimisen todennäköisempi ajankohta on vasta 900-luvulla. Joka tapauksessa on katsottu, että toisen norjalaisen skaldin, Eyvindr Skaldienturmelijan (isl. Eyvindr Finsson skáldaspillir) laatiessa 900-luvun lopulla Hlaðirin Nykyisen Hålogalandin alueella. jaarleista samoin näiden sukupuun Óðinn-jumalaan saakka ulottavan runon Háleygjatal, on Ynglingatal jo tuolloin tunnettu. Vastakkaisiakin näkemyksiä on esitetty; Ynglingatal on esimerkiksi nähty 1100-luvulla laadituksi pastissiksi. Runon myöhäistä alkuperää ei kuitenkaan ole pystytty kiistatta osoittamaan. Nykytietämyksen valossa runon uskotaan välittyneen suullisesti usean vuosisadan ajan, kunnes se kirjattiin ylös 1100-luvulla tai 1200-luvun alussa. Se on säilynyt Snorri Sturlusonin Heimskringlaan kuuluvassa Ynglinga sagassa (n. 1230). Ynglingatalin runomitta, kviðuháttr, on edda-runoudelle tavanomaisen fornyrðislag-runomitan muunnelma, mutta runossa on käytetty paljon myös kenninkejä. Clunies Ross 1993; Simek & Hermann Pálsson 2007, 150, 378, 433; Marold et al. 2009. Kviðuháttr-runomitasta ks. Gade 2009. 
pienoiskuva|Gerhard Munthen vinjetti, "Kuningas Yngvin kuolema" Ynglingatalin vuoden 1899 painokseen
 Ynglingien suku Ynglingatalin mukaan 
 Fjölnir
 Sveigðir
 Vanlandi
 Visburr
 Dómaldr
 Dómarr
 Dyggvi
 Dagr Spaka
 Agni
 Eiríkr ja Alrekr
 Yngvi ja Alfr
 Jörundr
 Aun
 Egil
 Óttarr
 Aðils
 Eysteinn
 Yngvarr
 Braut-Önundr
 Ingjaldr hinn illráði
 Óláfr trételgja
 Hálfdan hvítbeinn
 Eysteinn Hálfdansson
 Hálfdan hinn mildi
 Guðröðr veiðikonung
 Óláfr
 Rögnvaldr heiðum hæra

Katso myös
 Heimskringla
 Ynglinga-suku
 Uplannin kuninkaat
 Ottarin hautakumpu
 Viikinkiaika
 Skaldi
 Kenninki

Lähteet
 Clunies Ross, Margaret. 1993. Þjóðólf of Hvin. Teoksessa Medieval Scandinavia: An Encyclopedia, toim. Phillip Pulsiano. New York: Garland,665-666.
 Gade, Kari Ellen. 2009. Kviðuháttr. Teoksessa Poetry from the Kings’ Sagas 2: From c. 1035 to c. 1300. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages, 2, toim. Kari Ellen Gade. Turnhout: Brepols.
 Marold, Edith sekä Vivian Busch, Jana Krüger, Ann-Dörte Kyas & Katharina Seidel. 2012. (Introduction to) Þjóðólfr ór Hvini, Ynglingatal. (Saksankielestä kääntänyt John Foulks.) Teoksessa Poetry from the Kings’ Sagas 1: From Mythical Times to c. 1035. Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages, 1, toim. Diana Whaley. Turnhout: Brepols
 Simek, Rudolf & Hermann Pálsson. 2007. Lexikon der altnordischen Literatur. Kröners Taschenausgabe 490. Stuttgart: Kröner.
Viitteet

Käännökset ja editiot
 Bjarni Aðalbjarnarson (toim.). 1941. Snorri Sturluson: Heimskringla, 1. Reykjavík.
 Finnur Jónsson (toim.). 1973 [1912–1915]. Den norsk-islandske skjaldedigtning, B:1. Køpenhavn: Rosenkilde og Bagger, 7–14. (sisältää tanskankielisen käännöksen) 
 Finnur Jónsson (toim.). 1929. Carmina Scaldica. Udvalg af norske og islandske skjaldekvad. 2. Painos. København: G.E.C. Gads Forlag. 
 Wisén, Theodor. (toim.). 1886. Carmina Norroena: ex reliquiis vetustioris Norrœnæ poësis selecta, recognita,  commentariis et glossario instructa, 1. Lund, 3–8. 

Aiheesta muualla
 Ynglingatal muinaisislanniksi Heimskringla.no -sivustolla 
 Ynglingatalin tanskankielinen käännös Heimskringla.no -sivustolla  

Luokka: Muinaispohjoismainen kirjallisuus Luokka: Keskiajan kirjallisuus Luokka:Skaldirunous