Kreikan luonto

Kreikan luonto on lajistoltaan koko Euroopan monimuotoisinta heti Pyreneiden niemimaan luonnon jälkeen. Tämä on seurausta Kreikan sijainnista Euroopan, Aasian ja Afrikan risteyskohdassa. Tässä luonnolla viitataan elävään luontoon eli kasvistoon ja eläimistöön. Eloton luonto, kuten kallioperä, maaperä, pinnanmuodot, vesistöt ja ilmasto, käsitellään Kreikan maantieteen yhteydessä.

Kreikan lajiston monimuotoisuuteen vaikuttaa sijainnin lisäksi sen alueiden monipuolisuus ja ilmaston vaihtelevuus. Maassa on manner- ja vuoristoilmastoisia ylänkö- ja vuoristoalueita, laajoja välimerenilmastoisia rannikko-, saaristo- ja merialueita, suuria jokisuistoja, järvi- ja laguunialueita ja muita kosteikkoja sekä lähes aavikkoa muistuttavia alueita. Olosuhteet voivat vaihdella huomattavastikin suhteellisen pienellä alueella. Kreikassa elää suuri määrä endeemisiä eli kotoperäisiä, toisin sanoen yksinomaan Kreikassa eläviä kasvi- ja eläinlajeja. Maassa on lukuisia luonnonsuojelualueita luonnon monimuotoisuuden suojelemiseksi.

 Lajisto 
 Kasvisto 

pienoiskuva|Oliivipuita Archángeloksessa Ródoksella.
pienoiskuva|Punahirviä Párnitha-vuorella.
Kreikassa kasvaa noin  kasvilajia, ja niistä noin 750 on endeemisiä eli kasvaa yksinomaan Kreikassa. Näin suuri endeemisyyden määrä () on poikkeuksellista koko Euroopassa.Gibbons 2003, s. 21–23.

Kreikan pinta-alasta noin  on metsien peittämää. Suurimmat metsät ovat maan pohjoisosissa. Suurin osa metsistä on mäntykasveja, tammia, poppeleita ja plataanipuita. Vuoriston metsät ovat pääsiassa mäntykasvistoa, kun taas muut lajit kasvavat alarinteillä ja alavammilla alueilla. Yksi tyypillisimpiä maastoja Kreikassa on koko Välimeren alueelle tyypillinen macchia (frýgana) eli pensaikko- ja matalien puiden maasto, jonka kasvit kestävät hyvin kuivuutta ja kuumuutta.

Tunnusomaisin puulaji Kreikalle on viljeltyihin hyötykasveihin kuuluva oliivipuu. Vuonna 2003 oliivin viljelyala maassa oli . Muita merkittäviä hyötylajeja ovat hedelmäpuut, kuten appelsiinipuu, sitruunapuu, omenapuu, viikunapuu, päärynäpuu, persikkapuu sekä pähkinäpuut.
Noin  pinta-alasta on maanviljelysmaata ja noin  laidunmaata.

 Eläimistö 

Kreikassa elää 116 nisäkäslajia, joista 57 on uhanalaisia ja kolme endeemisiä. Kreikalle tunnusominaisimpia lajeja ovat kotieläimet, kuten vuohet ja lampaat. Lintulajeja on havaittu 422, ja niistä noin 70 % on muuttolintuja. Kreikan vesistöt, kuten järvet ja laguunit, ovat merkittäviä muuttolintujen pesimis- ja levähdysalueita. Perhoslajeja on havaittu 232, joista 11 endeemisiä, ja matelijoita ja sammakkoeläimiä 68. Uhanalaisiin lajeihin maassa kuuluvat muun muassa karhu, susi ja eräät käärmeet.

 Luonnonsuojelualueet 

Luonnonsuojelu on Kreikassa ollut jäljessä moniin muihin Euroopan maihin verrattuna. Tilanne on kehittynyt EU:n laajuisten suojeluohjelmien ansiosta.Gibbons 2003, s. 23–26. Nykyisin Kreikassa on kymmenen kansallismetsää, kaksi merikansallispuistoa sekä 15 muuta kansallispuistoa. Maassa on myös viisi geopuistoa, 443 Natura 2000 -aluetta sekä 10 Ramsarin sopimuksella suojeltua kosteikkoaluetta.

 Kansallispuistot 

pienoiskuva|Kri-kri eli kreetalainen villivuohi Samarián rotkossa Kreetalla.
pienoiskuva|Flamingoja Évroksen suiston kansallispuistossa Keski-Makedoniassa.

Kreikan tärkeimmät kansallispuistot ovat kansallismetsät, jotka ovat:

 Aínoksen kansallismetsä
 Oítin kansallismetsä
 Ólympoksen kansallismetsä
 Parnassóksen kansallismetsä
 Párnithan kansallismetsä
 Píndoksen kansallismetsä
 Préspajärvien kansallismetsä
 Samarián rotkon kansallismetsä
 Soúnion kansallimetsä
 Víkoksen–Aóoksen kansallismetsä

 Geopuistot 
pienoiskuva|Lesboksen kivettynyttä metsää Lesboksella.

Kreikassa on viisi geopuistoa, jotka ovat osa Euroopan geopuistojen verkostoa (European Geoparks Network, EGN):

 Chelmóksen–Vouraïkóksen geopuisto, Peloponnesos
 Psiloreítiksen geopuisto, Kreeta
 Lesboksen geopuisto, Lesbos, Pohjoisen Egean saaret
 Siteían geopuisto, Kreeta
 Víkoksen–Aóoksen geopuisto, Epeiros

 Natura-alueet 

Kreikassa on 443 Natura 2000 -aluetta, jotka on suojeltu osana EU:n laajuista suojeluohjelmaa. Näistä 241 on luontodirektiivin mukaisia suojelualueita (SCI) ja 202 lintudirektiivin mukaisia erityisiä suojelualueita (SPA).

 Ramsar-alueet 
pienoiskuva|Kerkíni-järven kosteikkoja Keski-Makedoniassa.

Kreikassa on kymmenen Ramsar-aluetta, joiden yhteispinta-ala on  hehtaaria. Ne kaikki ovat osa jotain kansallispuistoa:

 Amvrakikóslahti (Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuisto), Keski-Kreikka
 Áxios-, Loudías ja Aliákmonas-jokien suisto (Axióksen suiston kansallispuisto), Makedonia
 Évros-joen suisto (Évroksen suiston kansallispuisto), Länsi-Traakia
 Kerkíni-tekojärvi (Kerkíni-järven kansallispuisto), Makedonia
 Kotýchin laguuni (Kotýchin ja Strofylián kosteikkojen kansallispuisto), Peloponnesos
 Mesolóngin–Aitolikón laguunit (Mesolóngin–Aitolikón laguunien kansallispuisto), Keski-Kreikka
 Mikrí Préspa -järvi (Préspajärvien kansallispuisto), Makedonia
 Néstos-joen suisto ja sen laguunit (Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuisto), Makedonia/Länsi-Traakia
 Vistonída- ja Ismarída-järvet ja Pórto Lágoksen laguuni (Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuisto), Makedonia/Länsi-Traakia
 Vólvi- ja Koróneia-järvet (Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuisto), Makedonia

 Lähteet  



 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

*