Protoanemoniini

Protoanemoniini on furanoneihin kuuluva myrkky, jota löytyy lähinnä aineen ranunkuliini esiasteena monista leinikkikasveista (Ranunculaceae).

Leinikkikasvien vaurioituessa vapautuu kasveista esiasteena toimivaa ranunkuliinia, joka on protoanemoniinin glykosidi. Ranunkuliini hajoaa siksi glykosideja pilkkovan β-glukosidaasi-entsyymin (EC-numero 3.2.1.21) hajottamana glukoosiksi ja protoanemoniiniksi. Ranunkuliini hajoaa myös ei-entsymaattisesti protoanemoniiniksi emäksisessä liuoksessa, mutta ei happamassa.

Lähes puhdas protoanemoniini on hyvin vesiliukoinen epävakaa kellertävä öljy. Protoanemoniinimolekyylejä liittyy nopeasti ja spontaanisti kovalenttisesti yhteen pareittain eli ne dimeroituvat ei-myrkyllisiksi kiinteiksi anemoniinikiteiksi.

 Myrkyllisyys 
Protoanemoniini aiheuttaa ihoaltistuksessa kipua, ihoärsytystä ja helposti jopa nesterakkuloiden muodostumista iholle. Pitkässä altistuksessa protoanemoniinin aiheuttamat vammat voivat muistuttaa palovammoja ja niiden parantuminen voi kestää jopa neljä viikkoa.

Tuoreet silputut ranunkuliinia sisältävät kasvit saavat iholla aikaan saman vaikutuksen. Kuivattaessa vaikkapa protoanemoniinia sisältävää kasvimassaa, dimeroituu aine ei-myrkylliseksi anemoniiniksi. Täydellinen kuivaaminen poistaa siis prototoanemoniinin kasveista, jolloin joitain näistä kasveista voidaan käyttää esimerkiksi eläinten rehuna, mikäli ne eivät sisällä muita myrkkyjä.

Nieltynä jotkin kuivaamattomat protoanemoniinia tai ranunkuliinia sisältävät kasvit ovat kuitenkin hyvin myrkyllisiä. Tiedetään monia tapauksia, joissa aineita sisältäneitä kasveja syöneitä eläimiä on kuollut, mutta yleensä eläimet eivät syö kasveja kuolettavia määriä, sillä ne aiheuttavat pureskeltaessa ja nieltynä voimakasta kipua. Esimerkiksi yksi varhaisimpia tunnettuja kuvauksia protoanemoniinin tai ranunkuliinin vaikutuksista ihmisissä nieltynä on vuodelta 1766, jolloin mies joi kokeellisesti kaksi pisaraa konnanleinikistä tehtyä mehutiivistettä ja kuvaili saaneensa kouristelevia vatsakipuja. Tämän jälkeen saman kasvin lehtiä pureskeltuaan hänen suunsa limakalvot kuoriutuivat pois ja hän menetti makuaistinsa. Aineita sisältävät kasvit voivat toistuvasti ja pienissä määrin syötynä aiheuttaa myös maksatulehduksen ja maksan heikentyneen toiminnan vuoksi silmien keltaisuutta.

 Muodostuminen 
Alla on kuvattu protoanemoniinin muodostumisen ja hajoamisen reaktio:
250x250pxranunkuliini↓ (glukoosi poistuu)(entsyymi tai emäs)150x150pxprotoanemoniini↓ dimerisaatio(kontakti ilman tai veden kanssa)150x150pxanemoniini

 Esiintyvyys kasveissa 
Protoanemoniinin esiastetta ranunkuliinia löytyy joistain leinikkikasveista runsaasti. Sen pitoisuus riippuu monesta tekijästä; muun muassa kasvuvaihe vaikuttaa kasvien pitoisuuksiin, ja kukintavaiheessa pitoisuudet voivat olla erityisen suuria. Alla on tästä huolimatta viitteellisiä ranunkuliinin pitoisuuksia kuivapainoina eri kasveissa, jotka on kerätty kesäkuukausina.

+KasvilajiRanunkuliinin osuus (% kuivapainosta)Suolaleinikki (Ranunculus cymbalaria)19.87–19.94Amerikanvuokko (Anemone multifida)8.04–8.24 (maanpäällinen osa)3.96–4.00 (juuri)Ranunculus uncinatus -leinikkilaji4.32–4.59Niittyleinikki (Ranunculus acris)2.75–2.87Ranunculus inamoenus -leinikkilaji2.73–2.80Amerikankullero (Trollius laxus)1.90–1.98Lännenkärhö (Clematis occidentalis)1.53–1.59

Seuraavissa leinikkikasveihin kuuluvissa kasveissa ei ole havaittu ranunkuliinia: lännenkonnanmarja (Actaea rubra), tuliakileija (Aquilegia formosa), huntukärhö (Clematis ligusticifolia) ja Thalictrum occidentale -ängelmälaji.

 Katso myös 
Furanokumariinit

 Lähteet 

Luokka:Heterosykliset yhdisteet
Luokka:Kasvimyrkyt