Detonator

Detonator on yhdysvaltalaisen Ratt-yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin syksyllä 1990. Albumi jäi yhtyeen klassisen kokoonpanon viimeiseksi julkaisuksi.

 Taustaa 
1980-luvun loppua kohti tultaessa Rattin suosio oli lievässä laskussa. Vuoden 1988 Reach for the Sky -albumi oli myynyt kuitenkin platinalevyn arvoisesti, mutta yhtyettä oli kritisoitu muun muassa saman kaavan toistamisesta albumista toiseen. Glam-metallin, jonka pioneereihin Ratt kuului, ja yleensäkin kaupallisen hard rockin suosio oli huipussaan Mötley Cruen, Bon Jovin, Aerosmithin ja Def Leppardin hallitessa listoja ja myös uudet tulokkaat, kuten Poison ja Warrant olivat hyvässä nosteessa. 

Suosion palauttamiseksi yhtye lopetti yhteistyön hovituottajansa Beau Hillin kanssa ja alkoi tehdä uuden managerinsa Allen Kovacin ehdotuksesta yhteistyötä mm. Bon Jovin kanssa menestyksekkäästi työskennelleen Desmond Childin kanssa, joka toi mukanaan nauhoittajansa Sir Arthur Paysonin, joka on merkitty albumin tuottajaksi. Child on ollut mukana kirjoittamassa yhtä lukuun ottamatta kaikkia albumin kappaleita. Myös yhtyeen toisen kitaristin Robbin Crosbyn henkilökohtaiset ongelmat heijastuivat yhtyeen toimintaan. Hän ei pystynyt osallistumaan täysipainoisesti albumin nauhoituksiin päihdeongelmien ja vieroitushoidon vuoksi ja näin ollen Warren DeMartini soitti lähes kaikki kitaraosuudet albumilla.

 Albumin sisältö 
Albumin avaa Warren DeMartinin lyhyt kitaraimprovisaatio "Intro to Shame" (joissain painoksissa nimellä "War in D", lausutaan "WarrenD") jota seuraa albumin kenties tunnetuin kappale, tarttuvan kitarariffin ja kompin myötä kulkeva "Shame Shame Shame". Singlenä ja videona julkaistu "Lovin' You is a Dirty Job" puolestaan edustaa Def Leppard-vaikutteista kaupallisempaa rockia. Myöskin "One Step Away" ja yhtyeen ensimmäinen balladi "Givin Yourself Away" kuuluvat samaan sarjaan pop-vaikutteineen. Jon Bon Jovi vierailee taustalaulajana kappaleessa "Heads I Win, Tails You Lose", ja loput albumin kappaleet "Scratch That Itch", "Hard Time", "All Or Nothing" ja "Can't Wait on Love" edustavat perinteisempää Ratt-linjaa. Albumin päättävä "Top Secret"-kappale oli alun perin sävelletty jo yhtyeen uran alkuvaiheissa. Lyriikallisesti albumi keskittyy yhtyeelle tyypillisiin seksuaalis-väritteisiin aiheisiin vokalisti Stephen Pearcyn tulkitessa niitä raspisella äänellään. 

 Julkaisu ja vastaanotto 
Detonator julkaistiin elokuussa 1990. Kappaleista "Shame Shame Shame" ja "Lovin' You is a Dirty Job" julkaistiin futuristiset musiikkivideot, joissa oli juonellinen jatkumo. Jälkimmäinen kappale sekä "Givin' Yourself Away" julkaistiin myös singleinä Yhdysvalloissa ja molemmat ylsivät top-40:een Mainstream Rock-listalla. Itse albumi nousi sijalle 23. Billboardin listalla ja myi lopulta "vain" kultalevyn arvoisesti, verrattuna yhtyeen aiempaan platinastatukseen. Yhtyeen uusi, hiotumpi ja kevyempi soundi ei tyydyttänyt kaikkia vanhoja faneja ja myös yhtyeen sisällä Desmond Childin käyttäminen herätti monia mielipiteitä. 

Myöskään konserteissa ei riittänyt yleisöä aiempiin vuosiin verrattuna ja tämä alkoikin nakertamaan yhtyettä sisäisesti. Lisäksi kevään 1991 Japanin kiertueella Robbin Crosbyn edelleen jatkuneet päihdeongelmat aiheuttivat jo sen verran ongelmia, että kyseinen kiertue jäi hänen viimeisekseen yhtyeen riveissä. Virallisesti hän jäi sairauslomalleStephen Pearcyn kommentti Rattin MTV Unplugged -esityksessä 1991, https://www.youtube.com/watch?v=deHM9w4vDcE ja häntä tuuraamaan tuli mm. tunnettu saksalaiskitaristi Michael Schenker, joka nähtiin yhtyeen riveissä syksyn 1991 MTV Unplugged -sarjassa. Yhtye julkaisi vielä yhden singlen saman vuoden lopulla ja hajosi lopullisesti helmikuussa 1992 Stephen Pearcyn jätettyä yhtyeen. Glam metal, kuten moni muukin kaupallisempi heavy metal -suuntaus oli kokenut alasajon grungen ja vaihtoehtomusiikin noustua valtavirtaan Nirvanan ja muiden uusien yhtyeiden myötä. 

 Kappaleet 












 Singlejulkaisut 
 1990 "Lovin' You is a Dirty Job", Mainstream Rock Chart (US) #18
 1991 "Givin' Yourself Away", Mainstream Rock Chart (US) #39

 Sertifikaatti 
 RIAA, kultalevy, 11. joulukuuta 1990

 Kokoonpano 

Yhtye
 Stephen Pearcy – laulu
 Warren DeMartini – soolokitara, akustinen- ja slide-kitara, kosketinsoittimet
 Robbin Crosby – kitarat
 Juan Croucier – basso
 Bobby "Blotz" Blotzer – rummut, perkussiot

Vierailevat muusikot
 Jon Bon Jovi – taustalaulu (kappale "Heads I Win, Tails You Lose"
 Maryam Valle ja Desmond Child – osittaiset taustalaulut
 Steve Deutsch – sample- ja syntetisaattoriohjelmointi
 David Garfield – kosketinsoittimet

Tuotanto
 Sir Arthur Payson - tuottaja, äänittäjä
 Steve Heinke – avustava äänittäjä
 Lawrence Ethan – avustava äänittäjä
 Jesse Kanner – avustava äänittäjä
 Mike Shipley – miksaaja
 Mark Sullivan – tuotantokoordinoija
 Michael Anthony – tuotantomanageri
 Bob Ludwig – masteroija
 Kosh / Brooks Design – kannen suunnittelu
 Stephen Pearcy – kannen konsepti
 Dennis Keeley – valokuvaaja
 Desmond Child – vastaava tuottaja

 Lähteet 

Luokka:Vuoden 1990 albumit
Luokka:Yhdysvaltalaiset hard rock -albumit
Luokka:Glam metal -albumit