Bolšoi Kizil

Bolšoi Kizil ( eli ”Suuri Kisil” ja , mikä luetaan ”Ulken Kizil”) on Venäjällä Uraljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosan itärinteillä. Joen pääuoma virtaa yläjuoksulla pääosin Baškortostanissa, mutta aivan alajuoksulla se siirtyy Tšeljabinskin alueelle.

 Maantietoa 
 Pääuoma 
Joen lähteet sijaitsevat Uralvuoriston eteläosissa Uraltaun ja Kriktitaun vuoristoharjanteiden välissä noin 760 metrin  korkeudella merenpinnasta ja se virtaa 172 kilometriä (toinen lähde antaa 155 km ) kunnes se yhtyy oikealta 294 metrin korkeudella Uraljokeen Kizilskojessa () 2 014 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa.

Joen pääuomalle tulee korkeuseroa 466 metriä ja joen kaltevuus on siten 2,71 m/km . Joen yläjuoksulla on joella enemmän pudotusta, kun taas alajuoksulla jyrkkyys tasaantuu ja joki saavuttaa alajuoksun lopussa alankoalueen. Joella on syvyyttä 0,6–0,8 metriä. Joella harrastetaan koskenlaskua kajakeilla.

 Sivujoet 
Bolšoi Kizil ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 2 080 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen (toinen lähde antaa 1870 km² ). Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat) :
 yhtyy Bolšoi Kizil(km suusta) nimi nimi() pituus(km) valuma-alue(km²) lähde 65  Suvlyozek  Сувлыозек (Сувлы-Узяк, Мамил-Елга)  32    1 73  Daryvdy  Дарывды (Кара-Елга)  26    1 86  Ikstimer  Икстимер  19    1 106  Idjaš  Идяш  21    1 124  Kirdas  Кирдас  15    1 131  Argaida  Аргайда  12    1 131  Bolšoi Kazmaš  Большой Казмаш (Казмаш)  17    1 136  Tai-Maništy  Тай-Маништы  11    1 140  Bolšoi Najazdy  Большой Наязды  13    1 148  Kurjak  Куряк  12    1 158  Kutyrdy  Кутырды  11    1 165  Malyi Maigašta  Малый Майгашта  14    1
Lähteet: 1 = 

 Geologia ja kasvillisuus 
Uralvuorten matalat vuoristoharjanteet leimaavat koko aluetta. Vuorten kallioiden geologia muodostuu devonisista sedimenteistä, kun taas alhaalla tasangot ovat paleotsooisista kalliosta. Vuorten kallioperässä on runsaasti karbonaattia, hydrokarbonaattia ja kalsiumia ja siellä ovat karstimuodostumat tavallisia. Tämä vaikuttaa myös joen vedenlaatuun. Vedessä on mineraaleja 200-300 milligrammaa litrassa vettä (mg/l), mutta tulva-aikana pitoisuudet kasvavat 500 mg/l. Joen valuma-alueen yläosia peittää havumetsä 76 % pinta-alasta, ja alaosia 41 %. Muu osa maastoa on aroa, joten maisema on niin sanottua metsäaroa.

 Vuodenajat ja virtaamat 
Joki sijaitsee Uralvuoriston eteläosassa sen itärinteillä, missä vallitsee mannermainen ilmasto. Korkeudesta johtuen siellä kuitenkin sataa hieman enemmän kuin alangolla. Vuotuinen sademäärä on 570 millimetriä. Joen virtaamasta 71 % tapahtuu keväällä huhtikuun ja toukokuun aikana, kun lumet sulavat, 22 % kesällä ja syksyllä kesäkuusta lokakuuhun, ja loput 7 % talvella eli marraskuusta maaliskuuhun. Joen vuotuinen keskivirtaama (MQ) on 4,17 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) 179 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 0,010 m³/s. Arvot on mitattu 48 kilometriä joen suusta.

 Muuta 
Jokilaakso on kaunista seutua ja siellä vierailee turisteja ja kalastajia. Joen rannat ovat Baškortostanin puolella tiheästi asuttuja kyliä, mutta Tšeljabinskin alueella niitä on vain yksi, Kizilskojen pikkukaupunki joensuussa.

 Nimitys 
Baškiirin kielellä ”kizil” tarkoittaa punaista, minkä arvellaan johtuvan joko veden ajoittaisesta savella värjäytymisestä tai joen uoman punaisista kallioista. Alueella on toinenkin saman niminen joki, joka erotetaan tästä joesta nimellä Malyi Kizil ( eli Pieni Kizil). Sen lähteet ovat samalla rinteellä lähellä toisiaan, mutta sen pääuoma virtaa pohjoiseen päin.

 Huomautukset 

 Lähteet 

Luokka:Tšeljabinskin alueen joet
Luokka:Baškortostanin joet
Luokka:Uraljoen vesistö