Martta Bröyer

Martta Alina Bröyer (vuoteen 1919 Nevalainen, 20. lokakuuta 1897 Helsinki – 23. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija, lausuja ja koreografi. Hän kehitti oman Bröyer-suunnan, jossa yhdistyvät lausunta ja liikunta.

Martta Bröyer kävi tyttölukiota ja Porvoon naisopiston ja opiskeli 1910- ja 1920-luvulla musiikkia, laulua, tanssia ja lausuntaa Suomen lisäksi Émile Jaques-Dalcrozen johdolla Helleraussa ja Mary Wigmanin johdolla Dresdenissä, sekä Pariisissa ja Zürichissä. Hän perusti Bröyer-koulun ja opetti siellä 45 vuoden ajan omaa taidemuotoaan. Bröyer-suunnan ensiesityksessä Helsingissä 1927 taiteilija itse esitteli seitsenosaisen Dramaattisen sarjan. Muita kantaesityksiä olivat Espressivo ja Kuolontanssi-sommitelma Oopperassa 1930 sekä kansansävelmiin ja -runoihin perustuva Suomalainen sarja Kansallisteatterissa 1931. Hän esiintyi ennen sotia myös Saksassa.

Bröyer sai vuonna 1956 Pro Finlandia -mitalin.

Martta Bröyer oli äitinsä äidin Erika Sofia s. Hedberg Wickholmin puolelta läheistä sukua tunnetulle Fohströmin kulttuuriperheelle.  Hän oli perheenpään Augustinus Fohströmin serkku. Martta Bröyer asui vielä eläkeiässäkin omassa ja äitinsä syntymäkodissa, Helsingin vanhimmassa säilyneessä puurakennuksessa Ruiskumestarin talossa Kruununhaassa.

Lähteet

Luokka:Suomalaiset koreografit
Luokka:Suomalaiset tanssijat
Luokka:Suomalaiset lausujat
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Vuonna 1897 syntyneet
Luokka:Vuonna 1979 kuolleet