Suomen tiede

Suomen tiede on Suomessa harjoitettavaa tiedettä. Vuonna 2016 Suomi käytti 2,85 % bruttokansantuotteestaan tutkimukseen ja tuotekehitykseen. Osuus on laskenut tasaisesti huippuvuodesta 2009 (3,7%). Vuonna 2015 Bloomberg esitteli indeksin, jonka avulla se arvioi maailman innovatiivisimmat maat. Suomi sijoittui neljänneksi Etelä-Korean, Japanin ja Saksan jälkeen. Sen vahviuuksiin luettiin tutkimushenkilöstön suuri määrä, korkea koulutustaso ja tutkimus ja tuotekehitys.

Suomen Akatemian raportin mukaan Suomen tiede on 2010-luvun puolivälissä laadultaan maailman keskitasoa. Raportissa tarkasteltiin tutkimuksen henkilöstöä ja rahoitusta sekä julkaisutoimintaa, tieteellistä vaikuttavuutta ja julkaisuyhteistyötä. Ilkka Niiniluodon ja Tuomas Heikkilän mukaan suomalainen humanistinen tutkimus on Suomen kaikista tieteenaloista lähimpänä kansainvälistä huippua. Sillä on myös keskeinen roolinsa historiassa: Suomen itsenäistyminen alkoi Suomen identiteetin luomisesta, missä oli keskeinen rooli sellaisilla humanisteilla kuin J. V. Snellman, M.A.Castrén ja Zachris Topelius.

 Yliopistot ja tutkimuslaitokset 

Suomessa on kolmetoista yliopistoa sekä puolustushallinnon alainen Maanpuolustuskorkeakoulu:
 Aalto-yliopisto
 Helsingin yliopisto
 Itä-Suomen yliopisto
 Jyväskylän yliopisto
 Lapin yliopisto
 Lappeenrannan teknillinen yliopisto
 Oulun yliopisto
 Svenska handelshögskolan
 Taideyliopisto
 Tampereen yliopisto
 Turun yliopisto
 Vaasan yliopisto
 Åbo Akademi

Valtion budjetissa on 12 tutkimuslaitosta seitsemällä hallinnonalalla. Niiden tehtävä on hankkia, tuottaa ja välittää tietoa poliittisen päätöksenteon pohjaksi ja yhteiskunnan kehittämiseksi. Lisäksi laitoksilla on vaihtelevassa määrin erilaisia asiantuntija-, viranomais- ja palvelutehtäviä. Nämä laitokset ovat (suluissa niistä vastaava hallinnonala).

 Geologian tutkimuskeskus GTK (TEM)
 Ilmatieteen laitos (LVM)
 Luonnonvarakeskus LUKE (MMM)
 Maanmittauslaitos MML (MMM)
 Ruokavirasto (2019-; edeltäjänä erityisesti mm. Elintarviketurvallisuusvirasto EVIRA) (MMM)
 Suomen ympäristökeskus SYKE (YM)
 Säteilyturvakeskus STUK (STM)
 Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy * (TEM)
 Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL (STM)
 Työterveyslaitos TTL (STM)
 Ulkopoliittinen instituutti UPI (EK)
 Valtion taloudellinen tutkimuskeskus VATT (VM)

 Rahoitus 
Tutkimus- ja kehitystyöhön käytettiin enimmillään vuonna 2011 yli seitsemän miljardia euroa, vuonna 2016 arviolta kuusi miljardia eli noin kolme prosenttia kansantuotteesta. Vuoden 2018 valtion talousarviossa tutkimus- ja kehittämistoimintaan käytettävät määrärahat ovat kokonaisuudessaan 1 883,2 miljoonaa euroa. Julkisen tutkimusrahoituksen osuus bruttokansantuotteesta on vuosina 2017-2018 noin 0,80 prosenttia.

Budjettirahoituksen lisäksi tutkimuslaitokset hankkivat yhä enemmän ulkopuolista rahoitusta. Ulkopuolinen rahoitus tulee pääosin kilpailtuna useista lähteistä sekä kotimaiselta julkiselta että yksityiseltä sektorilta ja kansainvälisistä lähteistä. Ulkopuolisen rahoituksen osuus on kirjattu laitosten tulostavoitteisiin. Osana valtion tutkimuslaitosten ja tutkimusrahoituksen kokonaisuudistusta Suomen Akatemiaan perustettiin vuonna 2014 strategisen tutkimuksen neuvosto, joka päättää vuosittain 55 miljoonan euron rahoituksista.

Yritykset rahoittavat omasta tutkimus- ja kehittämistoiminnastaan noin 80 prosenttia. Yritysten tutkimus- ja kehitystominta on paljon laajemaa kuin tutkimuslaitosten ja korkeakoulujen; vuonna 2016 toimintaan käytetyistä 5,9 miljoonasta eurosta 3,9 miljoonaa käytettiin yrityksissä. 

Euroopan komissio rahoittaa tutkimusta puiteohjelmien kautta, joista vuosina 2014-2020 on käynnissä Horisontti 2020. Vuoteen 2017 mennessä Horisontista on myönnetty 26,5 miljardia, josta Suomeen on tullut noin kaksi prosenttia, eli 583 miljoonaa euroa.

Business Finland eli entinen Tekes rahoittaa sellaisia tutkimusorganisaatioiden projekteja, joiden tuloksia yritykset hyödyntävät.

 Tiedeviestintää 
 Tieteen päivät
 Tiedekeskus Heureka
 Tiede (lehti)
 Tieteen Kuvalehti

 Tunnustuksia 
Ansioitunut tutkija voi saada Suomen Akatemian esityksestä presidentin myöntämänä akateemikon arvonimen.  Se on myönnetty kaikkaan 37:lle suomalaiselle. Heistä kaksitoista on edustanut humanistisia tieteitä, kaksi yhteiskuntatieteitä, kuusitoista matematiikkaa ja luonnontieteitä, viisi lääketiedettä ja yksi maatalous- ja metsätieteitä.

 Kansainvälisiä tunnustuksia 
 A. I. Virtanen: Nobelin kemianpalkinto 1945
 Ragnar Granit: Ruotsi: Nobel osaksi Suomessa tehdyistä silmätutkimuksista
 Bengt Holmström: Taloustieteen Nobel 2016.
 Lars Ahlfors: Fieldsin mitali 1936
Jaakko Hintikka, filosofi: Library of Living Philosophers 2006
Georg Henrik von Wright, filosofi: Library of Living Philosophers 1989

 Tunnettuja suomalaisia tutkijoita 
 Adolf Erik Nordenskiöld, tutkimusmatkailija
 Eino Kaila, filosofi
 Edvard Westermarck, yhteiskuntatieteilijä
Tekniikan maailman satavuotiskatsauksessaan esille nostamia suomalaisia:
 Linus Torvalds, tietotekniikka
 Leena Palotie, ihmisen geenit
 Yrjö Väisälä, tähtitiede ja optiikka
 Jarl Wasastjerna, kvanttimekaniikka
 Pekka Puska, Pohjois-Karjala-tutkimus
 Tuomo Suntola, atomikerroskasvatus
 Jorma K. Miettinen, radiokemia
 Pentti Eskola, geologia
 J. G. Granö, maantiede
 Heikki Järnefelt, limnologia
 Kim von Weissenberg, geeniteknologia
 Markku Kulmala, ilmakehäntutkimus

 Lähteet 

 Aiheesta muualla 

 Tieteen tila  Suomen akatemia


  Raportti

*