Vilho Viikari

Vilho Eino Viikari (15. toukokuuta 1905 Nakkila – 13. elokuuta 1980 Pori) oli suomalainen laulaja ja diplomiurkuri.

Vilho Viikari opiskeli Viipurin musiikkiopistossa, Helsingin konservatoriossa, Pariisissa urkujensoittoa Olivier Messiaenin oppilaana sekä Milanossa laulua Manlio Marcantonin johdolla. Hän antoi ensikonserttinsa laulajana 1934 ja urkurina vuotta myöhemmin. Viikari toimi Mikaelin kirkon kanttorina Viipurissa 1936–37, Porin kaupunkiseurakunnassa 1944–1946 ja oli sitten Helsingin Hietaniemen kappelin urkurina vuoteen 1953 saakka, jolloin hänet valittiin Helsingin vanhan kirkon urkuriksi. Sitä tehtävää hän hoiti eläkkeelle jäämiseensä 1975 saakka.. 

Viikari toimi vuosina 1951–1953 Kansallis-Kuoron johtajana ja oli vuonna 1977 mukana perustamassa Helsingin NMKY:n Seniorilaulajat-kuoroa. Hän toimi myös kuoron varajohtajana. Hän kirjoitti musiikkiarvosteluja Suomen Sosialidemokraatti -lehteen.

Kevyen musiikin laulajana Viikari levytti vuonna 1930 salanimellä Veli Veijo yhteensä 18 kappaletta hanuristi Nils Ekmanin ja tämän orkesterin kanssa.

Vilho Viikari sai director musices -arvonimen 1954 ja Pro Finlandia -mitalin vuonna 1975.

Lähteet

Luokka:Suomalaiset laulajat
Luokka:Vuonna 1905 syntyneet
Luokka:Vuonna 1980 kuolleet
Luokka:Suomalaiset urkurit
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Suomalaiset musiikkikriitikot