Heinäsirkat

Heinäsirkat (Acrididae) on suorasiipisten hyönteisten heimo. Siihen kuuluu yli 10 000 lajia.

Suomenkielisen nimensä heinäsirkat saivat Mikael Agricolalta. Sana heinäsircat mainitaan ensimmäisessä suomenkielisessä Raamatussa vuodelta 1642. 

Rakenne
Heinäsirkkanaaraat ovat usein koiraita kookkaampia, mutta koiraan siivet ovat usein naaraan siipiä pidemmät. Lajien väritys vaihtelee, ja myös yksilökohtaiset erot ovat suuria.Karjalainen 2009, s. 21. Monet lajit ovat vihreitä tai oljenkeltaisia.

Heinäsirkoille on tunnusomaista lyhyet, tanakat tuntosarvet ja kolmiosainen jalkarakenne.

Tyypillisesti heinäsirkoilla on voimakkaat, loikkimiseen sopivat takajalat. Monella lajilla on myös siivet, mutta ne lentävät harvoin.Karjalainen 2009, s. 41–42.

Käyttäytyminen
Heinäsirkat ovat päiväaktiivisia hyönteisiä. Ne syövät tuoreita kasveja, kuten heinää.

Monet heinäsirkkalajit sirittävät hankaamalla takaraajojaan etusiipiin. Heinäsirkan kuuloelimet sijaitsevat keskiruumiin ensimmäisessä jaokkeessa.Karjalainen 2009, s. 23, 30.

Heinäsirkat lisääntyvät loppukesällä ja syksyllä. Koiraat pyrkivät houkuttelemaan naaraita sirityksellään.Karjalainen 2009, s. 35. Heinäsirkkanaaras munii päivän tai kahden kuluttua parittelusta. Se munii yleensä maahan ja täyttää kuopan maa-aineksella. Munat ovat talven ajan lepotilassa. Ne kuoriutuvat seuraavana keväänä tai talvehtivat vielä seuraavaan kevääseen asti. Munasta kuoriutunut toukka eli nymfi muistuttaa aikuista heinäsirkkaa. Sen siivet kehittyvät vähitellen nahanluonnin myötä. Heinäsirkoilla on yleensä 4–5 toukka-astetta.Karjalainen 2009, s. 38–40.

Kulkusirkat
Eräitä heinäsirkkalajeja kutsutaan kulkusirkoiksi. Niillä on tapana muodostaa ajoittain valtavia parvia, jotka vaeltavat ravinnon perässä aiheuttaen mittavia vahinkoja viljelyksille.

 Alaheimot 
Heinäsirkat jaetaan seuraaviin alaheimoihin:

 Acridinae
 Calliptaminae
 Catantopinae
 Copiocerinae
 Coptacrinae
 Cyrtacanthacridinae
 Egnatiinae
 Eremogryllinae
 Euryphyminae
 Eyprepocnemidinae
 Gomphocerinae
 Habrocneminae
 Hemiacridinae
 Leptysminae
 Marelliinae
 Melanoplinae
 Oedipodinae
 Ommatolampidinae
 Oxyinae
 Pauliniinae
 Pezotettiginae
 Proctolabinae
 Rhytidochrotinae
 Spathosterninae
 Teratodinae
 Tropidopolinae

 Suomessa tavattavia lajeja 

 Alaheimo Melanoplinae
 Lapinsirkka Melanoplus frigidus (NT, silmälläpidettävä)
 Kangassirkka Podisma pedestris
 Alaheimo Gomphocerinae
 Keroheinäsirkka Aeropedellus variegatus (NT, silmälläpidettävä)
 Ketoheinäsirkka Chorthippus brunneus
 Ahoheinäsirkka Chorthippus biguttulus
 Rantaheinäsirkka Chorthippus albomarginatus
 Nurmiheinäsirkka Pseudochorthippus parallelus
 Nevaheinäsirkka Pseudochorthippus montanus
 Kolkkaheinäsirkka Gomphocerippus rufus
 Kultaheinäsirkka Chrysochraon dispar
 Nuijaheinäsirkka Myrmeleotettix maculatus
 Tummaheinäsirkka Omocestus rufipes
 Niittyheinäsirkka Omocestus viridulus
 Alaheimo Oedipodinae
 Ruususiipisirkka Bryodema tuberculata (CR, äärimmäisen uhanalainen)
 Idänkulkusirkka Locusta migratoria (satunnainen harhailija)
 Palosirkka Psophus stridulus (VU, vaarantunut)
 Sinisiipisirkka Sphingonotus caerulans
Alaheimo Acridinae
 Suosirkka Stethophyma grossum

Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2019 todettiin uhanalaiseksi kaksi heinäsirkkalajia ja kahden katsottiin olevan silmälläpidettäviä, minkä lisäksi sinisiipisirkan aikaisempi uhanalaisuusstatus poistettiin kokonaan. Keroheinäsirkka on vuoden 2016 koko Euroopan kattavassa uhanalaisarvoinnissa erittäin uhanalainen ja ruususiipisirkka vaarantunut.

 Lähteet 

 Viitteet 

 Aiheesta muualla 

 Encyclopedia of Life (EOL): Acrididae
 Tree of Life: Acrididae

*