Fidžin siirtomaa

Fidžin siirtomaa () oli brittiläiseen imperiumiin kuulunut kruununsiirtomaa, joka oli olemassa vuosien 1874 ja 1970 välillä nykyisen Fidžin alueella. Rotuma liitettiin osaksi siirtomaata vasta vuonna 1881.

Ensimmäiset eurooppalaiset Fidžin lähettyvillä olivat alankomaalaiset, jotka purhejtivat Abel Tasmanin johdolla saarten ohi vuonna 1646. Ensimmäinen britti, joka ohitti saaret, oli James Cook vuonna 1774. Vuonna 1789 kapteeni William Bligh ohitti Fidžin pelastusveneellään Bountyn kapinan jälkeen, mutta palasi tutkimaan saaria uudestaan 1792. 

Fidži oli lyhyen aikaa kuningaskunta vuosina 1871–1874 ja sen kuninkaana toimi Seru Epenisa Cakobau. Brittien syrjäyttämä Cakobau, ja joukko muita korkea-arvoisia fidžiläisiä päälliköitä, allekirjoitti sopimuksen, jonka nojalla he luopuivat itsenäisyydestään. Tämän jälkeen Fidžistä tuli kruununsiirtomaa.

Brittien alaisuudessa Fidžin talous keskittyi plantaasitalouteen. Erityisesti santelipuun viljely oli herättänyt eurooppalaisten kiinnostuksen jo ennen Fidžin ajautumista Britannian alusmaaksi. Ensimmäiseksi kuvernööriksi Fidžille nimitettiin Arthur Hamilton-Gordon, jonka päätöksellä fidžiläiset maksoivat veronsa maataloustuotteilla (eivätkä rahalla) ja siirtokuntaa hallittiin paikallisen päällikköluokan kautta. Tämän seurauksena fidžiläiset eivät juurikaan eurooppalaistuneet.

Oltuaan siirtomaana miltei 100 vuotta Fidžin siirtomaa itsenäistyi Fidžin dominiona vuonna 1970, Elisabet II:n pysyessä maan valtionpäämiehenä.

Lähteet

Luokka:Britannian entiset siirtomaat ja protektoraatit Oseaniassa
Luokka:Fidžin historia
Luokka:Oseanian entiset valtiot