Linuxin historia

Linuxin historia on Linux-ytimen ja sitä käyttävien Linux-käyttöjärjestelmien syntyyn ja kehitykseen johtaneita tapahtumia, tekoja ja ratkaisuja. Linus Torvalds kehitti Linux-ytimen muiden ohjelmoijien kanssa ja tätä seurasi Linux-ydintä ja GNU-ohjelmistoja käyttäviä jakelupaketteja (distroja). Linux on julkaistu ilmaiseksi, mutta lisäksi on syntynyt Linuxia käyttäviä ja ylläpitäviä kaupallisia yrityksiä. Linuxin laajasta levinneisyydestä huolimatta Microsoftin Windows on vielä yleisin tavallisessa koti- ja toimistokäytössä.

 Tausta 
Alkuperäinen Unix alkoi levitä 1970-luvulla Bell Labsin ulkopuolelle, jota seurasi useita siihen perustuvia käyttöjärjestelmiä. Unixista tuli pian suosituin käyttöjärjestelmä yliopistojen keskustietokoneilla ja minitietokoneilla. Lisäksi Unixia käytettiin 1980-luvulla syntyneessä tietokoneluokassa, jota kutsutaan työasemaksi ja usein perustui Motorola 68000 -sarjan mikroprosessoriin. Unixin lähdekoodi oli aluksi kenen tahansa saatavilla ja siihen voitiin tehdä omia parannuksia, jolloin syntyi BSD. Useiden eri toteutuksien myötä syntyi pyrkimykset standardoida rajapinnat jolloin syntyi X/Open-standardit. AT&T:n pilkkomisen myötä se osallistui muuhun liiketoimintaan ja aloitti kaupallisen Unixit (System III ja System V) eikä sen lähdekoodi ollut enää vapaasti saatavilla.

Henkilökohtaiset tietokoneet yleistyivät 1980-luvulla mikrotietokoneiden kehityksen myötä. IBM PS/2:n myötä myös IBM PC-yhteensopivissa otettiin käyttöön Intel 386 -prosessori, jolla pystyi käyttämään Unixin kaltaista käyttöjärjestelmää. Professori Andrew Tanenbaum oli kehittänyt 1984–1987 opetustarkoituksiin oman Unix-tyyppisen käyttöjärjestelmänsä, Minixin. Minix oli halpa ja maksoi alle 70 dollaria, mutta lähdekoodit eivät olleet vapaita. Tanenbaum ei halunnut laajentaa Minixiä sähköpostista tulleiden korjausehdotusten mukana. Tanenbaum ei halunnut suurta, sekavaa koodia opetuskäyttöön.Glyn Moody, Kapinakoodi, Tammi 2001, , s. 52–53. 
Australialainen Bruce Enavs kirjoitti alkuperäiseen 286-minixiin muutoksen, jonka ansiosta se toimi 386-koneessa Moody 2001, s. 57 .

 Linus 
Tietotekniikan opiskelija Linus Torvalds kiinnostui Unixista ja Minixistä.Tuula Nikkanen, Linuxin tarina, s. 49, Espoo: Suomen Atk-kustannus 2000,  Torvalds huomasi Minixin prosessien järjestelyn tehottomaksi. Hän halusi itselleen hyvän käyttöjärjestelmän. Alussa hän kirjoitti kotitietokoneille jo aiemmin kehittämänsä pääte-emulaattorin pohjalta assembylyä ja C-kielellä pääte-emulaattorinNikkanen 2000, s. 50. Torvalds ei halunnut alussa tehdä kaupallista tai vakavasti otettavaa käyttöjärjestelmää, vaan kyse oli tietotekniikan opiskelijan harrastuksesta.

Huhtikuussa 1991 Torvalds muunsi pääte-emulaattorin moniajosovellukseksi yhdistämällä sen aiempaan koodiin.Moody 2001, s. 59. Tästä Torvalds laajensi koodiaan muutamassa kuukaudessa käyttöjärjestelmän ytimeksiNikkanen 2000, s. 51.  Linux käytti Minixiä apuna, hoitamaan ne käyttöjärjestelmän tehtävät, joita ei ollut itse toteuttanut. Mukana ohjelma ei tarvinnut enää pohjakseen Minixiä Moody 2001, s. 61 Heinäkuussa 1991 Torvalds halusi kirjoittaa tekeillä olevansa käyttöjärjestelmän Posix-yhteensopivaksiMoody 2001, s. 62. Tämä oli askel kohti vakavasti otettavaa järjestelmää.

25. elokuuta 1991 Torvalds Torvalds laittoi comp.os.minix-uutisryhmään viestin, jossa hän kertoi olevansa tekemässä vapaata käyttöjärjestelmää. Tätä päivämäärää on sittemmin pidetty Linuxin syntymäpäivänä. Linus kyseli elokuun postauksessa ehdotuksia uusiksi toiminnoiksi Moody 2001, s. 64. Tässä vaiheessa Linuxissa oli paljon virheitä, eikä Linux tukenut edes levykkeitä.

Ensimmäinen Linuxin versio, 0.01 ilmestyi syyskuussa Moody 2001, s. 65. Torvalds käytti monia Stallmannin GPL:n alaisia ohjelmia, muttei alussa ottanut GPL lisenssiäMoody 2001, s. 67. Hän ilmoitti, että tarkoitus oli saada Linux nopeasti käyttöön. Vertailun vuoksi monet muut projektit etenivät hitaamminMoody 2001, s. 68. 

Vielä Linuxin versio 0.02 lokakuussa 1991 oli epätäydellinen, eikä toiminut ilman Minixiä. Linux tarjosi käyttöjärjestelmän nimeksi nimikettä freiks tai freaks. Mutta funetin ylläpitäjä perusti käyttöalueen Linux.. Torvalds yllättyi, kun ihmiset alkoivat lähettää hänelle sähköpostia, virheraportteja, muiden ohjelmoijien tekemiä apuohjelmia jne. Version 0.02 näki 10–20 ohjelmoijaa Moody 2001, s. 69. Vuoden 1991 lopussa Torvalds julkaisi version 0.11., mutta ei uskonut vieläkään Linuxista tulevan Gnu/Hurdin tyyppistä ammattimaista järjestelmää Moody 2001, s. 70. Mutta Hurdin kehitys takkusi yhä pahasti.

5. tammikuuta 1992 Torvalds julkaisi version 0.12.  Siihen tuli mukaan virtuaalimuisti.Moody 2001, s. 72 Hän muutti lisenssin GPL:ksi Moody 2001, s. 73. Linuxin postituslistoilla oli 13. tammikuuta 1992 196 jäsentä Moody 2001, s. 74. Linux-ydin oli käytännössä valmis.Nikkanenn 2000, s. 57 Minix ja Linux olivat erillään, ja Tanenbaum piti monoliittista Linuxia vanhentuneenaMoody 2001, s. 55, 76. Tanenbaumin mukaan Linux ei ollut siirrettävä, niin kuin Minix.Moody 2001, s. 76 Torvalds vastasi väitteeseen sanoen ytimen perusidean olevan laitteiston hyödyntäminen ja niiden piilottaminen korkeamman tason kutsujen taakse.

Torvaldsin mukaan Minixissä oli ongelmia kuten oikeassa vuoronnuksessa ytimessä tiedostojärjestelmän säikeistyksessä. Lisäksi Minixistä joutui maksamaanMoody 2001, s. 77. Linuxin omassa systeemissä oli kaksi levykettä, boot ja root. Järjestelmän käyttö vaati ohjelmoijan taitoja.Moody 2001, s. 124 Ensimmäinen Linux-jakelu oli Linux 0.12 ytimeen perustuva MCC InterimMoody 2001, s. 125. Sitten tulivat jakelut TAMU ja MJ.  Lopulta tuli SLS ja H.J.Lun kahden levykkeen systeemiMoody 2001, s. 125. SLS oli laaja jakalu, johon oli siirretty X-ikkunointi ja TCP/IPMoody 2001, s. 126. Samana vuonna kaupallinen Yggdrasil julkaisi Linux-työpöytäversion LGX:in. Se oli ensimmäinen suoraan "livenä" CD-Rom-levyltä toiminut LinuxMoody 2001, s. 134. Yggdrasilin tuotantoversio maksoi 99 dollaria.Moody 2001, s. 135

Ian Murdock oli tyytymätön SLS:ään, jonka kehitysmalli oli suljettu. Niinpä Murdock aloitti kehittämään loppuvuonna 1993 Debiania, jonka kehitys tapahtui avoimessa yhteisössä niin kuin Linuxinkin. GNU:n Stallman rahoitti alussa osin Debianin kehittämistäMoody 2001, s. 128–129. Mutta pian syntyi riitoja Linux-yhteisön ja Stallmannin välillä.Moody 2001, s. 131 Jo SlS-linux alkoi kaupallistua. Slackware oli jakelu, joka kiihdytti kaupallisen Linux-maailman syntyäMoody 2001, s. 132.

Linux 1.0 julkaistiin keväällä 1994. 

Yggrdasilin ongelma oli se, että sen mukana myytiin kaupallista Motif-ikkunointijärjestelmää. Niinpä se maksoi melkein 150 dollaria.
Vuonna 1994 saksalainen Multisoft koetti myydä Flagship-tietokantaa.  Multosoftin Max Bolzern siirsi Flagshipin Linuxiin, josta tuli ensimmäinen kaupallinen Linuxiin varta vasten tehty hyötyohjelma.Moody 2001, s. 136. Näin Blotzern otti alussa Slackwaren kaupalliseen käyttöön.

Vuonna 1993 Marc Ewing alkoi kehittää Red Hatia, koska tarvitsi kunnollista, helppokäyttöistä LinuxiaMoody 2001, s. 137. Red hat pyrki luomaan suhteita avoimen ohjelmiston väkeen. Mutta se myös yritti luoda markkinoita yritysmaailmassa.

Marraskuussa 1994 ilmestyi Red Hat, josta tuli suuri, kaupallinen Linux-jakelu.Nikkanenn 2000, s. 60 7. maaliskuuta 1992 ilmestyi Linuxin versio 0.95 Moody 2001, s. 82. Sittemmin Torvalds johtaa Linux-ytimen kehitystyötä osallistumatta kuitenkaan itse käyttöjärjestelmän levitysversioiden tai niihin sisältyvien muiden ohjelmien kehittämiseen.

Vuonna 1996 ilmestyi yritysmaailmassa Red Hatin kilpailijaksi Caldera.Moody 2001, s. 139. Novell perusti vuonna 1994 Calderan. Se oli kaupallinen, vaikka sen nimenä oli "OpenLinux"Moody 2001, s. 141.

 Miksi Linux voitti BSD:n 

Alussa Linuxin kanssa kilpaili vuonna 1991 PC-pohjaisen Unix-tyyppisen käyttöjärjestelmän piirissä 386BSD.Glyn Moody, Kapinakoodi, Tammi 2001, , s. 96–98. Torvalds on sanonut että olisi liittynyt 386BSD:n kehitykseen jos olisi tiennyt siitä ennen Linuxin aloittamista. 386BSD tuli lähdekoodin kanssa, mutta sisälsi rajoittavan tekijänoikeuden ja maksoi myös paljon (lähtöhinta 995 dollaria). Torvalds hyväksyi muutokset Linuxiin.Moody 2001, s. 98. Samaan aikaan AT&T nosti oikeuskiistan BSD:n lähdekoodista. Niinpä 386BSD menetti suosiotaan Unixista kiinnostuneiden parissa ja Torvaldsin johtama kehittäjäyhteisö pystyi kiilaamaan 386BSD:n ohi. 386BSD hajosi vuonna 1993 kahteen projektiin, jotka ovat NetBSD ja OpenBSDMoody 2001, s. 120.  Linux toimi alusta asti samalla kiintolevyllä DOS:n ja Windowsin kanssa. Syy tähän oli se, että Torvalds pelasi DOS:issa pyörivää Prince of Persia -peliä, ja ratkaistuaan sen halusi silti jättää sille tilaaMoody 2001, s. 84.

Kun lisäksi ilmestyi kolmas BSD, kehitystyö hajaantui pahasti. Mutta Linux-ytimen kehittäjätiimi pysyi yhtenäisenäMoody 2001, s. 120. Linux kehittyi nopeasti, koska Linux hyväksyi joustavasti ja avoimesti Linuxiin uutta laitteisto- ja ohjelmistotukea. Internet auttoi levittämään Linuxia asiasta kiinnostuneille ohjelmoijilleMoody 2001, s. 100–101. 386 BSD:n lisäksi oli tekeillä GNU/Hurd, jossa oli vakavia vikoja.

 X 
Vuonna 1992 Orest Zborowski alkoi siirtää X Window Systemiä GNU/Linuxiin Moody 2001, s. 92.

 GNU ja Stallman 

Amerikkalaisen Richard Stallmanin Free Software Foundation (FSF) taas on työstänyt käyttöjärjestelmän GNU-osia 1980-luvun puolivälistä lähtien. MIT:n tekoälylaboratoriossa työskennelleen Stallmanin päämääränä oli koota kokonainen vapaa käyttöjärjestelmä, jolla hän antoi nimen GNU (, suom. GNU ei ole Unix). GNU-projekti oli käynnistynyt jo vuonna 1983, ja sen rakentajat olivat koonneet vapaista GNU-työkaluista ja kirjastoista miltei valmiin käyttöjärjestelmän, ainoastaan käyttöjärjestelmän ydin eli kerneli puuttui. Ydin on välttämätön käyttöjärjestelmän toiminnan kannalta, joten GNU-yhteisö kehitteli omaa Hurd-nimistä ydintä. Ennen tämän valmistumista Torvalds alkoi kehittää omaa ydintään, josta syntyikin Linux. Hurdin kehitys hidastui Linuxin otettua sen paikan.

Stallmanin ideologian taustalla on ohjelmien vapaus. Hän alkoi puhua vapaista ohjelmista, joita kuka tahansa saa vapaasti käyttää, muokata ja levittää, ja kehitti ajatuksensa peruskiveksi GNU GPL -lisenssin. Lisenssi takaa, että kenellä tahansa on oikeus tehdä ohjelmaan muutoksia ja levittää muunneltua versiota haluamallaan tavalla, kunhan samat oikeudet säilyvät myös uudessa versiossa. Ohjelman julkaisun ohessa pitää tarjota saataville myös lähdekoodi, jonka avulla toisten ohjelmoijien on helppo lähteä tekemään muutoksia. Myös Torvalds julkaisi Linux-ytimen GNU GPL -lisenssillä, mikä mahdollistaa sen, että myös kaupalliset yritykset ovat voineet kehittää Linux-jakeluita ja myydä niitä eteenpäin.

 Katso myös 
 Linux-ytimen aikajana
 Avoin data

 Lähteet 

Luokka:Linux
Luokka:Tietotekniikan historia