Kouroussa

Kouroussa on kaupunkikunta ja samannimisen prefektuurin hallintokeskus Kankanin alueella Guineassa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 85 kilometriä Kankanista länteen. Kunnassa arvioitiin olevan 51 100 asukasta vuonna 2023.

Maantiede
Kouroussan kunnan pinta-ala on 256 neliökilometriäPlan, s. 13.. Se rajoittuu lännessä Sanguianan, pohjoissa Koumanan, idässä Babilan ja etelässä Kinieron ja Banfélén kuntiin ja aliprefektuureihin sekä lounaassa Faranahin alueeseen. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoaPlan, s. 14..

Seudun ilmasto on sudanilais-guinealainen. Vuotuinen sademäärä on 1 500 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta lokakuuhun. Keskilämpötila on 26,6 astetta. Huhti-toukokuussa lämpötila nousee 36–37 asteeseen.

Kasvillisuus on metsä-, pensas- ja ruohosavannia sekä jokivarsien galleriametsiä. Köyhtynyt eläinkunta käsittää muun muassa simpansseja, muurahaiskäpyjä, virtahepoja ja pahkasikoja. Alueella sijaitsee Ylä-Nigerin kansallispuisto.

Hallinnollinen jako ja asutus
Kouroussan prefektuuriin kuuluu kaupungin lisäksi 11 kuntaa ja aliprefektuuria: Babila, Balato, Banfélé, Baro, Cissela, Douako, Doura, Kiniero, Komola-Koura, Koumana ja Sanguiana. Prefektuurissa oli arviolta 303 700 asukasta vuonna 2018. Kouroussan kuntaan kuuluu 10 kaupunginosaa ja piirikuntaa sekä 29 sektoria.

Asukkaat ovat etupäässä mandinkojaPlan, s. 15.. Vallitseva uskonto on islam, mutta kaupungissa on myös animisteja ja kristittyjäPlan, s. 18..

Historia
Ennen siirtomaa-aikaa Kouroussa toimi kauppakaravaanien pysähdyspaikkana. Siellä kävi myös René Caillié matkallaan kohti Timbuktua. Ranskalaisten valloitettua alueen paikkakunnasta tuli hallintopiirin keskus vuonna 1893Plan, s. 12.. Sen taloudellinen merkitys perustui Conakryn–Nigerin rautatiehen, jolta oli laivayhteys Bamakoon. Kaupunki on sittemmin taantunut, mutta uutta nousua odotetaan kulta- ja uraaniesiintymien hyödyntämisestä.

Liikenne, talous ja palvelut
Kouroussan kautta kulkee Conakrysta Kankaniin johtava maantie RN2, josta haarautuu RN31 Kissidougouun.

Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja, kaupankäyntiä ja kullankaivua. Nigerjoen tulvatasangoilla viljellään varsinkin riisiä. Myytäväksi kasvatetaan cashewpähkinöitä ja mangoja. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siipikarja ja vähäisessä määrin aasit ja siat. Toreilla myydään maataloustuotteita, hunajaa ja kalaa. Kultaa kaivetaan perinteisin menetelmin.Plan, s. 15–17. Teollisuutta ei ole lainkaanPlan, s. 44..

Palveluihin kuuluvat alakoulut, yläkoulu, lukio, kaksi terveyskeskusta, sairaala sekä kaksi nuoriso- ja kulttuuritaloaPlan, s. 18–19.. Kaupungissa on sähköverkkoPlan, s. 44.. Vesihuollon taso on heikkoPlan, s. 56..

Matkailu ja nähtävyydet
Paikallisia nähtävyyksiä ovat kirjailija Camara Layen kotitalo, seudun kansanperinnejuhlat ja pienet kultakaivokset. Kaupungissa on vaatimattomia majoituspalveluja, mutta matkailu sinne on vähäistäPlan, s. 46–47..

Lähteet


Viitteet

Luokka:Guinean kaupungit