Kyander

pienoiskuva|Johan Kyanderin sinetti
Kyander on suomalainen suku, jonka alkuperä on tuntematon. Sen vanhimmat tunnetut jäsenet toimivat 1600-luvun alussa pappeina Itä-Suomessa ja Inkerissä (joka oli siihen aikaan Suomen tavoin Ruotsin maakunta, tänään osa Venäjää).

Nimen alkuperä on tuntematon, mutta se perustuu kreikan ja latinan kieleen monien saman ajan pappissukujen nimien tavoin. Kirjaimellinen tulkinta perustuen latinoituun kreikkaan voi juontua sanoista "syaani" ja "andros", joka tarkoittaa "sinistä miestä". Tavanomaisempi selitys nimi perustuu paikannimeen, kuten Kiiala (Kijala) tai vastaava, josta perhe voisi olla peräisin. 

Ensimmäinen dokumentoitu Kyander-suvun edustaja oli Georgius (Göran) Andreae Kyander, joka oli naimisissa Agneta Olavintytär Iivanaisen kanssa. Hänen kauttaan on yhteys sukuun Teit ja muihin keskiaikaisiin aatelissukuihin, jotka ovat kotoisin Pernajan alueelta Itä-Uudellamaalla.Yhteyksiä perheiden Teit/Teet, Creutz, Poitz, Iivanainen ym. on vaikeaa tai mahdotonta selvittää yksityiskohtaisesti, koska vanhemmat historialliset lähteet puuttuvat. Se on aiheuttanut keskustelua sukututkijoiden kesken siitä, onko Teit-suku lainkaan aatelinen, esimerkiksi https://sok.riksarkivet.se/SBL/Presentation.aspx?id=15650; ja http://www.sukuhistoria.fi/wiki/index.php/IIVANAINEN 

Georgius Kyander oli ensimmäinen kirkkoherra Ristiinan seurakunnassa, joka on mainittu Pietari Brahe nuoremman rakennuttaman Brahelinnan yhteydessä. Georgius Kyander painatti vuonna 1654 hautajaissaarnan Johan Bomgårdille sekä ruotsiksi että suomeksi, joten se on ensimmäinen tunnettu suomeksi julkaistu elämäkerrallinen teksti. Hänen poikansa, Anders Göransson Kyander oli Rantasalmen kirkkoherra ja valtiopäiväedustaja Tukholmassa vuonna 1672. Anders Kyander on jättänyt jälkeensä suhteellisen monipuolisen painettujen saarnatekstien tuotannon, kuten myös tilannerunoja latinaksi ja ruotsiksi. Suku pysyi 1800-luvulle saakka pääasiassa Rantasalmella sekä läheisillä alueilla Savossa ja Karjalassa, ja heillä on läheiset suhteet muihin suomenruotsalaissukuihin. Useat rusthollit ja kartanot ovat eri aikoina kuuluneet suvulle - tärkeimpiä ovat Kolkonhovi/Kolkonpää, Rantakartano, Putkisalo, Karvio ja Papinniemi.

Nimi Kyander on useissa tapauksissa suomalaistettu 1900-luvun alussa, yleensä nimeksi Kiianmies, mutta myös nimiksi Kianne ja Kiiamaa. Suvulla on nykyisin useita haaroja Ruotsissa ja myös se on levinnyt jonkin verran myös Yhdysvaltoihin.

 Suvun jäseniä 
 Georgius Andreae Kyander (k. 1659), kirkkoherra
 Anders Kyander (k. 1692), rovasti ja valtiopäivämies 
 Karl Göran Kyander (s. 1686), karoliini ja sotavanki
 Johan Kyander (1687–1743), rovasti ja karoliini
 Johan (Johansson) Kyander (1730–1820), aliluutnantti ja tilanomistaja 
 Johan Adolf Kyander (1756–1809), kapteeni ja tilanomistaja
 Karl Magnus Kyander (1765–1838), aliluutnantti
 Karl Magnus (Nilsson) Kyander (1774–1840), ratsumestari
 Johan Henrik Kyander (1764–1840), tilanomistaja ja hovisihteeri
 Karl Ernst Kyander (1800–1844), Venäjän keisarillisen armeijan eversti
 Henrik Gustaf Kyander (1811–1867), tilanomistaja
 Samuel Henrik Kyander (1813–1896), maanmittari ja tilanomistaja 
 Henrik Waldemar Kyander (1850–1924), senaattori
 Axel Kyander (1838–1920), valtiopäivämies
 Henrik Waldemar Kyander (1850–1924), kihlakunnantuomari ja senaattori
 Ernesti Kustaa Kyander (1852–1925), rovasti ja kansanvalistaja
 Karl Lennart Kyander (1854–1915), yrittäjä ja asiainhoitaja 
 Ivar Alexander Kyander (1854–1935), juristi ja valtiopäivämies
 Naëmi Päiviö (synt. Kyander, 1879–1941), kirjailija
 Veikko Kyander (1885–1971), arkkitehti.
 Elsa Kyander-Elenius (1884–1973), keramiikkataiteilija
 Leo Kyander (1886–1949), everstiluutnantti
 Elias Kiianmies (vuoteen 1934 Kyander, 1891–1959), säveltäjä ja kapellimestari
 Yrjö Kianne (synt. Yrjö Valtter Kyander, 1899–1961), näyttelijä
 Kristiina Kyander, arkkitehti ja arkkitehtuurikriitikko
 Pontus Kyander (s. 1959), taidekriitikko ja museonjohtaja

Lähteet

Luokka:Suomen historia
Luokka:Suomalaiset suvut
Luokka:Suvut