Vatslav Vorovski

Vatslav Vatslavovitš Vorovski (; 27. lokakuuta (J: 15. lokakuuta) 1871 Moskova, Venäjän keisarikunta – 10. toukokuuta 1923 Lausanne, Sveitsi)Vatslav Vorovsky  Spartacus Educational. Viitattu 22.1.2017.Вацлав Вацлавович Воровский  Hrono.ru. Viitattu 22.1.2017. oli venäläinen vallankumouksellinen bolševikki ja yksi Neuvosto-Venäjän ensimmäisistä diplomaateista. Hänet salamurhattiin vuonna 1923 Lausannen konferenssin yhteydessä.

Elämänvaiheet
Vorovski syntyi venäläistyneeseen puolalaiseen aatelissukuun ja hänen isänsä oli insinööri. Vorovski opiskeli nuoruudessaan Moskovan yliopistossa ja Moskovan teknillisessä valtionyliopistossa. Hänestä tuli jo opiskeluaikanaan sosialistinen aktivisti, ja hän toimi vuodesta 1894 Moskovan työväenliitto -nimisessä varhaisessa sosialistisessa järjestössä. Hänet pidätettiin vuonna 1897 poliittisen toimintansa vuoksi ja määrättiin vuonna 1899 kolmeksi vuodeksi sisäiseen karkotukseen Orloviin. Vuodesta 1902 hän asui maanpaossa Länsi-Euroopassa ja liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen, jonka jakautuessa hänestä tuli bolševikkisiiven kannattaja. Vorovski kirjoitti bolševikkien Vperjod-, Iskra- ja Pravda-lehtiin muun muassa marxismin teoriaa käsitelleitä artikkeleita.

Vorovski palasi Venäjälle vuoden 1905 vallankumoksen aikana ja oli mukana sekä julkisessa että maanalaisessa poliittisessa toiminnassa. Myöhemmin hän johti bolševikkien maanalaista organisaatiota Odessassa. Hänet vangittiin vuonna 1912, mutta hän onnistui pakenemaan Ruotsiin ja asettui asumaan Tukholmaan. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen hänet nimettiin bolševikkien keskuskomitean ulkomaantoimiston johtajaksi hänen jäädessään edelleen Tukholmaan.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen Vorovskista tehtiin Neuvosto-Venäjän virallinen Ruotsin-lähettiläs. Hän hoiti samalla suhteita myös Tanskaan ja Norjaan. Asemapaikan merkitystä lisäsi se, että Neuvosto-Venäjällä ei ollut vielä diplomaattisuhteita kovinkaan monen valtion kanssa. Palattuaan kotimaahan keväällä 1919 Vorovski oli jonkin aikaa valtion kustannusyhtymän Gosizdatin johdossa. Hän myös edusti Venäjän kommunistista puoletta Kommunistisen internationaalin toimeenpanevassa komiteassa. Vuodesta 1921 hän oli lähettiläänä Roomassa.

Vorovski edusti Neuvosto-Venäjää useissa rauhanneuvotteluissa ja kansainvälisissä konferensseissa. Hän osallistui vuonna 1920 Tarton rauhanneuvotteluihin Viron kanssa ja vuonna 1922 Genovan konferenssiin sekä myötävaikutti vuoden 1922 Rapallon sopimuksen syntyyn Neuvosto-Venäjän ja Saksan välille. Vorovski johti Neuvosto-Venäjän valtuuskuntaa elokuussa 1918 Suomen kanssa käydyissä tuloksettomissa Berliinin rauhanneuvotteluissa.

Murha
Äärioikeistolainen valkoinen emigrantti Maurice Conradi salamurhasi Lausannen konferenssiin osallistuneen Vorovskin Lausannessa 10. toukokuuta 1923 ampumalla tätä hotelli Cecilen ravintolassa, jossa tämä oli syömässä. Vorovskin mukaan Sveitsin viranomaiset eivät olleet tosissaan yrittäneet suojella häntä, vaikka hän oli ilmoittanut saaneensa tappouhkauksia. Vaikka murhalla oli useita silminnäkijöitä, sveitsiläinen oikeus vapautti myöhemmin Conradin. Suomalaissyntyisen valkoisen kenraalin Georg Elfvengrenin on väitetty olleen myös yksi Vorovskin murhan taustavoimista.Max Engman: Raja – Karjalankannas 1918–1920, s. 208, 359. WSOY, Helsinki 2007.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Bolševikit
Luokka:Neuvostoliittolaiset diplomaatit
Luokka:Venäläiset henkirikosten uhrit
Luokka:Vuonna 1871 syntyneet
Luokka:Vuonna 1923 kuolleet