Pjotr Voikov

Pjotr Lazarevitš Voikov (; 13. elokuuta (J: 1. elokuuta) 1888 Kertš, Venäjän keisarikunta – 7. kesäkuuta 1927 Varsova, Puola)Войков Петр Лазаревич  Большая советская энциклопедия, dic.academic.ru. Viitattu 30.8.2024. oli venäläinen vallankumouksellinen ja neuvostoliittolainen diplomaatti. Hän oli osallisena entisen tsaariperheen murhaan vuonna 1918 ja joutui myöhemmin itse valkoisten emigranttien salamurhaamaksi toimiessaan Neuvostoliiton lähettiläänä Varsovassa.

Elämänvaiheet
Voikov oli metallitehtaan työnjohtajan poika. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen jo vuonna 1903, mutta vuoteen 1917 saakka hän oli menševikki. Hän joutui pakenemaan Venäjältä, kun häntä epäiltiin osallisuudesta kenraali Dumbadzen murhayritykseen,Петр Лазаревич Войков  Hrono.ru. Viitattu 30.8.2024. ja hän asui vuosina 1907–1917 maanpaossa Sveitsissä. Palattuaan Venäjälle Voikov liittyi bolševikkeihin elokuussa 1917. Lokakuun vallankumouksen myötä hänestä tuli Jekaterinburgin kaupunginduuman puheenjohtaja. Vuonna 1918 hän toimi Uralin alueen elintarvikehuollosta vastanneena komissaarina. Voikov oli mukana väärentämässä todisteita vangitun tsaarin Nikolai II:n ja tämän perheen vastavallankumouksellisesta toiminnasta,Lilya Palveleva & Robert Coalson: Muscovites Step Up Effort To Rename Metro Station Honoring Tsar's Killer  Radio Free Europe 20.11.2015. Viitattu 30.8.2024. ja Uralin neuvoston päättäessä heidän teloittamisestaan Voikov äänesti sen puolesta. On myös säilynyt asiakirja, jolla hän määräsi jekaterinburgilaisen apteekin toimittamaan ruumiiden hävittämiseen tarkoitetun rikkihapon.Mikko Paakkanen: Kirkon ja Neuvostoliiton marttyyrit – Venäjän tsaariperheen murhatutkinta on yhä kesken, kun teloituksesta tulee sata vuotta (tilaajille) Helsingin Sanomat 16.7.2018. Viitattu 31.8.2024.

Voikov toimi vuonna 1919 keskusosuuskunta Tsentrosojuzin ja vuosina 1921–1924 valtion omistaman Severoles-yhtymän varapuheenjohtajana. Hän valvoi eräiden Kremlin kokoelmiin kuuluneiden arvoesineiden kuten Fabergén pääsiäismunien myyntiä ulkomaille. Voikov nimitettiin lokakuussa 1924 Neuvostoliiton lähettilääksi Puolaan. Vain 18-vuotias valkoinen venäläinen monarkistiemigrantti Boris Kowerda ampui hänet rautatieasemalla Varsovassa kesäkuussa 1927. Murhaa pidettiin kostona Voikovin osallisuudesta tsaariperheen surmaamiseen, mutta se heikensi myös Neuvostoliiton ja Puolan suhteita. Voikov haudattiin Kremlin muuriin Moskovassa. Kowerda sai Puolassa elinkautisen vankeustuomion, mutta hänet armahdettiin vuonna 1937.

Reaktiona Voikovin murhaan Neuvostoliitto teloitti kolme päivää myöhemmin 20 kiinni jäänyttä valkoisten järjestöjen jäsentä, joista yksi oli suomalainen everstiluutnantti Georg Elfvengren.Voikovin murha saa kaameita jälkiseurauksia Helsingin Sanomat 11.6.1927, s. 5. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot. Viitattu 31.8.2024.

Muistaminen
Voikovin mukaan on nimetty vuonna 1964 avattu Voikovskajan metroasema Moskovassa. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen sekä liberaalit ihmisoikeusaktivistit, Romanovin suku että Venäjän ortodoksinen kirkko ovat vaatineet aseman nimen muuttamista johtuen Voikovin osuudesta tsaariperheen murhassa, ja vuonna 2010 Venäjän valtakunnanduuma esitti asiasta Moskovan kaupungille toiveen. Moskovassa vuonna 2015 pidetyssä paikallisessa verkkoäänestyksessä 53 % kannatti nimen säilyttämistä eikä sitä muutettu, joskin äänestystuloksen luotettavuus on kyseenalaistettu.Shaun Walker: Moscow residents vote against change at metro station named after tsar killer  The Guardian 23.11.2015. Viitattu 30.8.2024.

Lähteet

Luokka:Bolševikit
Luokka:Neuvostoliittolaiset diplomaatit
Luokka:Venäläiset henkirikosten uhrit
Luokka:Vuonna 1888 syntyneet
Luokka:Vuonna 1927 kuolleet