Vjatšeslav Menžinski

Vjatšeslav Rudolfovitš Menžinski (, ; 31. elokuuta (J: 19. elokuuta) 1874 Pietari, Venäjän keisarikunta – 10. toukokuuta 1934 Arhangelskoje, Moskovan alue, Neuvostoliitto)Вячеслав Рудольфович Менжинский  Советской военной энциклопедии (1978), Hrono.ru. Viitattu 19.2.2017.Вячеслав Рудольфович Менжинский  Империя Сталина. Биографический энциклопедический словарь (K. A. Zalesski, 2000), Hrono.ru. Viitattu 19.2.2017. oli puolalaissyntyinen bolševikki, joka toimi Neuvostoliiton turvallisuuspoliisin OGPU:n johtajana vuosina 1926–1934.

Elämä
Menžinskin isä oli Pietarin kadettikoulun historianopettaja. Menžinski valmistui juristiksi Pietarin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1898. Hän toimi jo opiskeluaikanaan vallankumouksellisessa liikkessä ja liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1902.Vyacheslav Menzhinsky  Spartacus Educational. Viitattu 19.2.2017. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana hän toimitti bolševikkien sotilasjärjestön Kazarma-lehteä. Menžinski vangittiin vuonna 1906, mutta hän onnistui pakenemaan ulkomaille ja asui pääasiassa Länsi-Euroopassa vuoden 1917 helmikuun vallankumoukseen asti. Tänä aikana hän kuului niin sanottuun Vpered-ryhmään, joka arvosteli bolševikkien johtoa.

Palattuaan Venäjälle Menžinski osallistui lokakuun vallankumoukseen Pietarissa. Hän oli maaliskuuhun 1918 saakka Neuvosto-Venäjän ensimmäisenä valtiovarainasioiden kansankomissaarina, aluksi virkaatekevänä, sillä tehtävään alkuaan nimetty Ivan Skvortsov-Stepanov ei pystynyt hoitamaan sitä. Menžinskin johdolla Venäjän pankkitoiminta kansallistettiin kovaotteisesti.Вячеслав Рудольфович Менжинский  Политические деятели России 1917.  биографический словарь (A. P. Šikman, 1997), Hrono.ru. Viitattu 19.2.2017. Hän oli vuonna 1918 lyhyen aikaa Neuvosto-Venäjän pääkonsulina Berliinissä ja vuonna 1919 Rabkrinin edustajana Ukrainassa.

Menžinski työskenteli syksystä 1919 alkaen turvallisuuspoliisi Tšekassa, jonka nimi vaihtui myöhemmin OGPU:ksi. Hän oli vuodesta 1923 organisaation varajohtaja, ja tuli sen johtajaksi edeltäjänsä Feliks Dzeržinskin kuoltua vuonna 1926. Menžinski kuului myös kommunistisen puolueen keskuskomiteaan vuosina 1927–1930. Menžinskin johtajakaudella OGPU järjesti Neuvostoliiton johtajan Josif Stalinin toiveesta muun muassa Šahty-oikeudenkäyntinä, Teollisuuspuolueen oikeudenkäyntinä ja ”menševikkien liittokeskuksen oikeudenkäyntinä” tunnetut näytösoikeudenkäynnit sekä osallistui maatalouden kollektivisoinnin yhteydessä suoritettuun kulakkien tuhoamiseen. Menžinskiä on luonnehdittu hienostuneeksi ja keikarimaiseksi älyköksi. Hänen on kerrottu muun muassa suorittaneen kuulusteluja silkkisohvalla makoillen.

OGPU:n valta Neuvostoliitossa kasvoi Menžinskin johtajakaudella suunnattomaksi, mutta reistailevan terveytensä vuoksi hän itse menetti otteensa päätöksentekoon, ja 1920-luvun lopulta alkaen hänen alaisensa Genrih Jagoda hoiti useimmat luottamukselliset tehtävät. Menžinski kärsi muun muassa rasitusrintakivusta. Kuoltuaan datšallaan Moskovan lähellä vuonna 1934 hänet haudattiin Kremlin muuriin. Vuoden 1938 Moskovan kolmannessa oikeudenkäynnissä Jagoda pakotettiin tunnustamaan myrkyttäneensä Menžinskin, mutta väitettä ei ole pidetty uskottavana.

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Bolševikit
Luokka:NKP:n keskuskomitean jäsenet
Luokka:Venäjän SFNT:n kansankomissaarit ja ministerit
Luokka:Vuonna 1874 syntyneet
Luokka:Vuonna 1934 kuolleet